Справа № 602/466/25
Провадження № 3/602/201/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" травня 2025 р. м. Ланівці

Суддя Лановецького районного суду Тернопільської області Наумчук В.А., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції №1 (м.Ланівці) Кременецького районного відділу поліції ГУНП в Тернопільській області у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , одруженого, на утриманні четверо неповнолітніх дітей, з середньою освітою, громадянина України, особи з інвалідністю ІІ групи, -

в с т а н о в и в:

28 квітня 2025 року о 10 годині 39 хвилині ОСОБА_1 в м. Ланівці, по вул. Вишнівецька, Кременецького району Тернопільської області, керував мотоблоком IRON ANGEEL без д.н.з., будучи позбавленим у праві керування транспортними засобами терміном на три роки, повторно протягом року, чим порушив п.2.1.а Правил дорожнього руху України і вчинив правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 повністю визнав свою вину у вчиненні правопорушення, розкаявся у вчиненому та зобов`язувався в подальшому не вчиняти подібних правопорушень.

Оцінивши наявні у справі докази, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху України (далі ПДР України).

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а відповідно до п. 1.9 ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 2.1.а ПДР України встановлено, що водії механічних транспортних засобів повинні мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно зі ч. 5 ст. 126 КУпАП, повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частиною другою четвертою цієї статті, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Окрім визнання вини, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні: протоколом про адміністративне правопорушення від 28.04.2025 серії ЕПР1 № 313938 (а.с.1); копією довідки-адмінпрактики стосовно ОСОБА_1 (а.с.2); відеозаписами з нагрудної камери поліцейського та відеореєстратора із службового автомобіля поліцейського, що містяться на диску (а.с.3).

Перераховані вище докази зібрані у передбаченому законом порядку, не викликають сумніву щодо їх належності та допустимості, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Відтак, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, а саме керування транспортним засобом будучи позбавленим права керування транспортними засобами, повторно протягом року, є встановленою судом та підтверджується доказами по справі.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення суд враховує те, що у матеріалах розглядуваної справи про адміністративне правопорушення відсутні докази про належність транспортного засобу на праві власності особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, а тому суд не має підстав для застосування такого виду стягнення, як оплатне вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу винного, ступінь його вини, суд вважає, що з метою виправлення й попередження нових правопорушень, поваги до правил співжиття, до вказаної особи доцільне застосування адміністративного стягнення у межах санкції, передбаченої ч. 5 ст. 126 КУпАП.

При цьому, суд зазначає, що згідно з п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» особи з інвалідністю I та II груп звільнені від сплати судового збору, а тому при розгляді даної справи, судовий збір з особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не стягується.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. 23, 126 ч. 5, 283-285, 294 КУпАП, п. 9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суддя,-

п о с т а н о в и в:

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800,00 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років.

У разі несплати правопорушником штрафу у п`ятнадцятиденний термін, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу (81 600,00 грн) та витрати на облік зазначеного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Лановецький районний суд особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: В. А. Наумчук