ПОСТАНОВА

Справа № 285/2007/25

провадження № 3/0285/1125/25

30 травня 2025 року м. Звягель

Суддя Звягельського міськрайонного суду Житомирської області Михайловська А.В., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли від ДПП УПП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_2 , пільг не встановлено,

за ч. 3 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

УСТАНОВИЛА:

05.04.2025 о 10 год 45 хв ОСОБА_1 на автодорозі Київ-Чоп, 236 км, поблизу с. Анета Звягельського району, керував автомобілем BMW, р.н. НОМЕР_3 , будучи обмежений у праві керування транспортними засобами згідно постанови Першого відділу ДВС у м. Луцьк ВП № 63995206 від 17.08.2022 року, чим порушив вимоги ч. 10 ст. 15 ЗУ Про дорожній руху, за що передбачена відповідальність згідно ч. 3 ст. 126 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину визнав повністю, щиро розкаявся. Пояснив, що йому не було відомо про встановлення щодо нього обмеження у праві керування транcпортними засобами. Також вказав, що на зараз не працює, так як отримав пораненням під час відсічі збройної агресії РФ. Просив не позбавляти його права керування, оскільки транспортним засобом він їздить до медичних закладів для лікування та реабілітації. Також вказав, що після з`ясування підстав встановлення щодо нього обмеження у праві керування, він борг за аліментами сплатив у повному обсязі.

28.05.2025 до суду надійшла постанова головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служи у місті Луцьк Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ВП № 63995206 від 22.05.2025 про скасування тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами щодо ОСОБА_2 у зв`язку з повним погашенням заборгованості по аліментах.

Також, надійшла виписка із медичної картки албулаторного (стаціонарного) хворого № 1394 ОСОБА_1 , згідно якої: період лікування 04.03.2025 - 14.03.2025; рекомендації, у тому ж числі: контрольний огляд та планове оперативне лікування.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 , дослідивши адміністративний матеріал, суддею встановлено наступне.

Положеннями ч. 3 ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, що тягне за собою позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.

Згідно вимог ч. 10 ст. 15 ЗУ Про дорожній руху забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Винуватість ОСОБА_1 , крім визнання вини ним у судовому засіданні, підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 291390 від 05.04.2025, постановою Першого відділу ДВС у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) ВП № 63995206 від 17.08.2022 про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами щодо ОСОБА_1 .

Таким чином, приходжу до переконання, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

При призначенні виду та розміру адміністративного стягнення аналізую наступні норми права.

Згідно приписів статей 1, 8 Основного Закону Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права. Так, згідно з положеннями ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності та застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно з ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається в межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Аналіз вказаних статей Кодексу України про адміністративні правопорушення свідчить про те, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Однак, при розгляді справ про адміністративні правопорушення відсутній визначений Законом механізм, який би дозволяв накладати стягнення за вчинені адміністративні правопорушення нижче визначеної санкцією відповідної статті Кодексу або замінювати стягнення на інше.

Проте положеннями ч. 1 ст. 69 Кримінального кодексу України встановлено право суду на призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, а саме: за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Санкцією ч. 3 ст. 123 КУпАП визначено безальтернативне покарання у виді позбавлення права керування.

Аналізуючи всі обставини в сукупності, особу ОСОБА_1 , який є військовослужбовцем ЗСУ, його відношення до вчиненого, який вину визнав та щиро розкаявся, повністю сплатив заборгованість по аліментах, у зв`язку з чим ДВС скасовано тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, наявність поранення у зв`язку із відсіччю збройної агресії рф, у зв`язку з чим проходить лікування та реабілітацію, вважаю, що накладення стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами позбавить останнього можливість використовувати транспортний засіб для доїзду до медичних закладів, буде надмірним і явно несправедливо тяжким та вочевидь не сприятиме його вихованню та виправленню.

Відтак при виборі покарання, застосовую аналогію закону та керуючись нормами ч. 1 ст. 69 КК України враховую обставини, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 , а саме: щире каяття, вчинення активних дій, направлених на повне погашення аліментних зобов`язань та, як наслідок, скасування тимчасових обмежень у праві керування транспортними засобами, вважаю за доцільне перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного у санкції ч. 3 ст. 126 КУпАП та визначити покарання у виді штрафу у розмірі, визначеному ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1, ч. 5 ст. 283 КУпАП судовий збір у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 33-35, 40-1, 126, 280, 283, 284 КУпАП, ст. 69 КК України, суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, та із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн (отримувач коштів: р/р UA 0006001; код ЄДРПОУ 37976485; МФО 899998; код класифікації доходів бюджету 21081300; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); отримувач коштів: ГУК у Житомирській обл. /Житомирська обл./ 21081300).

Роз`яснити ОСОБА_1 , що штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

На підставі ст. 307, ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати ОСОБА_1 , штрафу протягом 15 днів з метою примусового виконання цієї постанови органами ДВС стягнути з правопорушника подвійний розмір штрафу, що становить 6 800 (шість тисяч вісімсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору (отримувач коштів: р/р UA 0026001; ; МФО 899998; код класифікації доходів бюджету 22030106; отримувач коштів: ГУК у м. Києві /м. Київ/ 22030106 Казначейство України (ЕАП); судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Звягельський міськрайонний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя А.В.Михайловська