Справа № 703/2806/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Ігнатенко Т.В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла Черкаського району Черкаської області, справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючу, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

02 травня 2025 року старшим дільничним офіцером поліції відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області Хомучинським О.Ю. складено протокол серії ВАД №439670 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.173-2 КУпАП, відповідно до якого, 27 квітня 2025 року в межері інтернет в додатку «Фейсбук» ОСОБА_1 написала повідомлення ОСОБА_2 , де нецензурно на нього висловлювалася, погрожувала фізичною розправою, своїми діями нанесла шкоду його фізичному та психологічному здоров`ю.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала та пояснила, що раніше вона проживала спільно з ОСОБА_2 та перебували у стосунках, однак тривалий час вони проживають окремо та вона з ним стосунків не підтримує. У зв`язку з припиненням за її ініціативою стосунків з ОСОБА_2 , останній постійно переслідує її, внаслідок чого в них виникають конфлікті ситуації та вона викликає працівників поліції, у зв`язку з чим щодо нього неодноразово складалися протоколи про адміністративні правопорушення та він притягується до кримінальної відповідальності. Незважаючи на це, ОСОБА_2 продовжує їй капостити, а саме постійно заліплює замкову щілину, про що особисто їй неодноразово про це повідомляв. Після вчинення ОСОБА_2 востаннє таких дій, вона емоційно не витримала та у додатку «Фейсбук» дійсно відправила ОСОБА_2 повідомлення з нецензурною лайкою та погрозами. Вважає, що неправомірних дій не вчинила, внаслідок чого просила не притягувати її до адміністративної відповідальності.

Суддя, врахувавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення, серед іншого, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

За положеннями ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №439670 від 02 травня 2025 року, працівник поліції стверджує, що 27 квітня 2025 року в межері інтернет в додатку «Фейсбук» ОСОБА_1 написала повідомлення ОСОБА_2 , де нецензурно на нього висловлювалася, погрожувала фізичною розправою, своїми діями нанесла шкоду його фізичному та психологічному здоров`ю, та такі дії ОСОБА_1 працівник поліції кваліфікував за ч.3 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до диспозиції ч.3 ст.173-2 КУпАП, адміністративна відповідальність за даною частиною статті настає у разі повторного протягом року вчинення порушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Частиною 1 статті 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Частиною 2 статті 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, у фабулі, яка відображену у вищевказаному протоколі про адміністративне правопорушення, працівником поліції не зазначеної такої кваліфікуючої ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-2 КУпАП, як повторність.

При цьому, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення об`єктивно неможливо встановити наявність в інкримінованих ОСОБА_1 працівником поліції діях, фабула яких зазначену у протоколі про адміністративне правопорушення, такої кваліфікуючої ознаки як повторність, оскільки додана до справи копія постанови Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26 лютого 2025 року у справі №703/770/25, виготовлена з Єдиного державного реєстру судових рішень особою, яка не має повного доступу до такого реєстру, внаслідок чого у цій постанові відомості про особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності є прихованими, шляхом заміни інформації про особу на «ОСОБА_1», «ІНФОРМАЦІЯ_1», «АДРЕСА_1», «НОМЕР_1».

Інших доказів, вчинення ОСОБА_1 дій, які працівником поліції кваліфіковані за ст.173-2 КУпАП, саме повторно матеріали справи не містять та суддя не наділений повноваженням самостійно збирати такі докази.

Крім того, статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Суддя звертає увагу, що у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення відсутні відомості про стосунки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме, що вони є сім`єю, колишнім чи теперішнім подружжям, або іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, встановлення яких та відображення у протоколі про адміністративне правопорушення є обов`язковим з метою кваліфікації дій ОСОБА_1 по відношенню до ОСОБА_2 як домашнє насильство, тобто за ст.173-2 КУпАП.

Крім того, як вбачається у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення працівник стверджує, що ОСОБА_1 своїми діями нанесла шкоду фізичному здоров`ю ОСОБА_2 , при цьому працівником поліції не конкретизовано у чому полягає така шкода та яким чином направлення ОСОБА_1 в месенджері додатку «Фейсбук» повідомлення ОСОБА_2 могло вплинути на його фізичне здоров`я.

З урахуванням викладеного, суддя приходить до висновку, що в діях, які інкриміновані ОСОБА_1 та викладені у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення, працівником поліції не відображено ознак, які є обов`язковими для кваліфікації дій ОСОБА_1 як домашнє насильство.

При цьому, суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні в справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Згідно ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи, що у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення не відображено ознак, які б давали підстави для кваліфікації дій ОСОБА_1 по відношенню до ОСОБА_2 саме як домашнє насильство, та приймаючи до уваги, що під час судового розгляду не встановлена наявність належних та допустимих доказів повторного вчинення ОСОБА_1 , за обставин, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, порушення, передбаченого частинами першою або другою ст.173-2 КУпАП, за яке її вже було піддано адміністративному стягненню, суддя приходить до висновку, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.173-2 КУпАП, підлягає закриттю, в зв`язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, судовий збір стягується виключно у разі винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю, судовий збір з неї стягненню не підлягає.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.40-1, 173-2, 247, 251, 252, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.173-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у її діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, а в разі оскарження, після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Т.В. Ігнатенко