КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2025 року

м. Київ

апеляційне провадження № 33/824/1387/2025

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Євграфової Є .П.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Городецької Антоніни Дмитрівни, в інтересах ОСОБА_1 ,

на постанову Подільського районного суду міста Києва

в складі судді Павленко О. О.

від 17 січня 2025 року

у справі № 758/14746/24 Подільського районного суду м. Києва

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП

громадянки України ОСОБА_1 , працюючої головним бухгалтером ТОВ «АДМ ЮКРЕЙН», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1

В С Т А Н О В И В :

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 17 січня 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП та закрито провадження в справі, у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

На дану постанову захисник Городецька А. Д., в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову про адміністративне правопорушення скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Вважає, що справа була розглянута поверхнево, без врахування фактичних обставин по справі. Зазначає, що судом першої інстанції не було проаналізовано наявні у справі докази, а його висновок про доведеність вини ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП є необґрунтований.

Звертає увагу суду, що згідно з п. 56.15 Податкового кодексу України (ПК України), скарга на податкове повідомлення-рішення зупиняє виконання грошових зобов`язань, і сума такого зобов`язання вважається неузгодженою до закінчення процедури адміністративного оскарження. У даній справі, станом на момент розгляду справи судом першої інстанції, ТОВ «АДМ Юкрейн» подало скаргу від 18.11.2024, вх. № 13679, що свідчить про триваючу процедуру адміністративного оскарження. Таким чином, податкове зобов`язання є неузгодженим, і відповідно, відсутня подія та склад адміністративного правопорушення, оскільки не встановлено факту порушення порядку ведення податкового обліку.

Зазначає, що суд першої інстанції проігнорував клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення від 16.01.2025, подане адвокатом Городецькою А. Д., а також долучені до нього докази, що підтверджують відсутність події та складу правопорушення (зокрема, скарга на акт перевірки). Постанова суду взагалі не містить жодного посилання на вказане клопотання та докази, що є прямим порушенням вимог ст. 252 КУпАП щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

Захисник Городецька А. Д. вказує, що у протоколі про адміністративне правопорушення та у постанові Подільського районного суду м. Києва від 17 січня 2025 року не зазначено, у чому конкретно полягає порушення ОСОБА_1 встановленого порядку ведення податкового обліку, які конкретні дії чи бездіяльність були допущені, та яким чином вони призвели до наслідків, зазначених у Протоколі. Посилання на загальні норми Податкового кодексу України без конкретизації вини є неприпустимим, оскільки ст. 163-1 КУпАП є бланкетною нормою, що вимагає чіткого зазначення фактичних обставин правопорушення. Це порушує вимоги ст. 280 КУпАП щодо з`ясування обставин, які підлягають з`ясуванню при розгляді справи.

Суд послався на «Витяг з акту про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «АДМ Юкрейн» як на основний доказ вини ОСОБА_1 . Проте, чинним законодавством не передбачено такого документа як «Витяг з Акту», а лише сам Акт перевірки, що є документом, який фіксує обставини, встановлені під час перевірки, і сам по собі не є остаточним документом та не породжує правових наслідків для платника податків. Відповідно до ст. 251 КУпАП, Акту перевірки немає серед переліку доказів, на які суд може спиратися. Більше того, матеріали справи не містять самого Акту перевірки, що унеможливило його всебічний аналіз судом. Цей довід підтверджується позицією Верховного Суду у справі № 140/388/19 та Постановою Київського апеляційного суду від 06.08.2021 р. у справі № 757/16821/18.

Протокол складено 11.11.2024, тоді як дата вчинення правопорушення зазначена 27.09.2024. Це є прямим порушенням ч. 2 ст. 254 КУпАП, яка вимагає складання протоколу не пізніше 24 годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення.

Протокол не містить конкретної суті адміністративного правопорушення, тобто, які саме дії або бездіяльність ОСОБА_1 призвели до порушень. Також відсутні докази того, що ОСОБА_1 є посадовою особою ТОВ «АДМ Юкрейн» та, що саме її дії чи бездіяльність є підставою для притягнення до відповідальності. Це порушує вимоги ч. 1 ст. 256 КУпАП щодо змісту протоколу.

В матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 були роз`яснені її права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, що є обов`язковою вимогою ч. 1 ст. 256 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, апелянт вважає, що докази її винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, відсутні, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення.

В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та її захисник Городецька А. Д., будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце апеляційного розгляду справи не з`явились.

До початку апеляційного розгляду 12 березня 2025 року до Київського апеляційного суду надійшли письмові пояснення з додатками захисника Городецької А. Д., у яких, серед іншого, захисник подану апеляційну скаргу підтримує, просить її задовольнити.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Ухвалюючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив з того, що з доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Диспозицією ч. 1 ст. 163-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Норма ч. 1 ст. 163-1 КУпАП є бланкетною, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, проте для повного визначення його ознак відсилає до інших галузей права. Основна особливість бланкетної диспозиції полягає в тому, що така норма має загальний зміст. Конкретизований зміст бланкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює норму більш конкретним змістом, для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації за відповідною статтею чи частиною статті КУпАП.

Відповідно до ст. 14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків. Тобто, при зазначенні в протоколі про адміністративне правопорушення суті адміністративного правопорушення необхідно не лише вказувати факт порушення порядку ведення податкового обліку і його наслідки, але й зазначати, чи є відповідне порушення наслідком невиконання особою своїх службових обов`язків, встановивши, коли і ким такі службові обов`язки для неї були визначені.

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення № 637/31-00-04-02-01 від 11 листопада 2024 року, складеному стосовно головного бухгалтера ТОВ «АДМ ЮКРЕЙН» - ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, вказано, що ОСОБА_1 вчинила правопорушення п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, п. 5 розділу V наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» від 28.01.2016 № 21, у результаті чого, у відповідності до п. 200.14 статті 200: завищено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню податку на додану вартість на розрахунковий рахунок на 37 839 775 грн; завищено суму від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду (показник рядка 19 Декларації), що призвело до завищення суми від`ємного значення податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 113 376 696 грн., чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У справі «Barbera, Messeguand Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з

прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Одночасно сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. The United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Якість складання протоколу є дуже важливою стадією оформлення справи про адміністративне правопорушення, й фактично є «обвинуваченням» держави щодо особи, що потребує належного до цього ставлення.

Апеляційний суд звертає увагу, що при зазначенні в протоколі про адміністративне правопорушення суті адміністративного правопорушення необхідно не лише вказувати факт порушення порядку ведення податкового обліку та його наслідки, але й зазначати, чи є відповідне порушення наслідком невиконання особою своїх службових обов`язків, встановивши, коли і ким такі службові обов`язки для неї були визначені.

Однак, а ні з протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , а ні з наявних матеріалів справи не вбачається та не встановлено при розгляді справи в суді, які ж саме дії /бездіяльність вчинені останнім, в чому полягає його вина у вчиненні правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 163-1КУпАП. Особа, що складала протокол, обмежилась лише загальними фразами, не зазначивши обставини вчинення саме ОСОБА_1 правопорушення, суть самого правопорушення (дії або бездіяльність та в чому полягають) з посиланням на норму спеціального Закону.

При цьому, всупереч вимог ст. 283 КУпАП, судом в оскаржуваній постанові не зазначені обставини правопорушення, установлені під час розгляду справи, щодо дій або бездіяльності ОСОБА_1 , що призвели до порушення вимог Податкового кодексу України, а наявне лише посилання на порушення положень (пунктів та статей) Податкового кодексу України без розкриття змісту вказаних порушень, міститься формальне посилання на витяг з акту про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «АДМ ЮКРЕЙН» від 27.09.2024, але будь-якої оцінки наявним в матеріалах справи документам не надано, фактичні обставини справи не з`ясовані, що свідчить про передчасність висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення фактично ґрунтується на акті про результати документальної планової виїзної перевірки Акт документальної позапланової виїзної перевірки № 2250/Ж5/31-00-04-02-01-06/20027449.

Утім, наявний у матеріалах справи акт перевірки також не може слугувати належним та допустимим доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, оскільки в силу норм Податкового кодексу України акт перевірки лише фіксує обставини, встановлені під час проведення перевірки, факти виявлених можливих порушень законодавства та не є остаточним документом, зобов`язуючим до вчинення будь-яких дій, він не є юридичною формою рішення податкового органу і сам по собі не породжує певних правових наслідків для платника податків, не є актом індивідуальної дії та не підлягає оскарженню.

Відповідно до п. 54.5. ст. 54 Податкового кодексу України, якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно п. 86.8. ст. 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акту перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу.

Відповідно до п. 56.2 ст. 56 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Відповідно до положень ст. 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку; подана скарга зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження і протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Положеннями п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України надано право платнику податків на звернення до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу, при цьому грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

З наведених норм права вбачається, що єдиною правомірною підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 163-1 КУпАП, є наявність на момент складання протоколу узгодженого податкового повідомлення-рішення, а не акту перевірки.

Між тим, що матеріалами справи підтверджено, що за наслідками складання Акту документальної позапланової виїзної перевірки, ТОВ «АДМ ЮКРЕЙН» розпочато процедуру адміністративного оскарження (а.с. 152-237, т. 1).

Зокрема, 11 жовтня 2024 року до Державної податкової служби України директором ТОВ «АДМ Юкрейн» ОСОБА_2 подані заперечення з додатками на Акт документальної позапланової виїзної перевірки № 2250/Ж5/31-00-04-02-01-06/20027449 (т.1 - а.с. 152).

30 жовтня 2024 року листом за № 2148/Ж10/31-00-04-02-01-31 ДПС України повідомило ТОВ «АДМ Юкрейн», що на підставі підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктом 58.1 статті 58, пункту 123.3 статті 123 глави 4 розділу I та пункту 200.14 статті 200 розділу V Податкового кодексу України та на підставі акту від 27 вересня 2024 року № 2250/Ж5/31-00-04-02-04-26/20027449 встановлено порушення п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI із змінами та доповненнями та зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку за звітній період липень 2024 року (від 15 серпня 2024 року № ), всього на суму ПДВ 37 839 775 грн (т. 1- а.с. 191-192).

30 жовтня 2024 року за № 2147/Ж10/31-00-04-02-01-31 податковим повідомленням-рішенням Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими податками повідомило ТОВ «АДМ Юкрейн» про те що на підставі підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктом 58.1 статті 58, пункту 123.3 статті 123 глави 4 розділу I та пункту 200.14 статті 200 розділу V Податкового кодексу України та на підставі акту від 27 вересня 2024 року № 2250/Ж5/31-00-04-02-04-26/20027449 встановлено порушення п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI із змінами та доповненнями і зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за звітній період липень 2024 року (від 15 серпня 2024 року № ), всього на суму ПДВ 113 376 696 грн. (т. 1- а.с. 194-195).

У подальшому, податкове повідомлення-рішення № 2147/Ж10/31-00-04-02-01-31 та № 2148/Ж10/31-00-04-02-01-31 оскаржено у судовому порядку, що підтверджується наданою апеляційному суду копією ухвали Київського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року про відкриття провадження в адміністративній справі про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень щодо податку на додану вартість, де позивачем виступає ТОВ «АДМ ЮКРЕЙН», відповідачем - Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків.

Отже, грошове зобов`язання ТОВ «АДМ ЮКРЕЙН» вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили, а відсутність на момент складання протоколу узгодженого податкового повідомлення-рішення виключають настання відповідальності за правопорушення передбачене ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Європейський суд з прав людини в рішеннях по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказував на те, що, оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правової презумпції, в тому числі і закріпленій в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до частини 3 статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі № 1-135/2018 (5846/17) зазначив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Отже, у силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно частини 1 статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Виходячи з вищевикладеного, оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд апеляційної інстанції дійшов вважає, що суд першої інстанції не дотримався вимог статей 245, 252, 280 КУпАП, не встановив всі фактичні обставини справи та всі обов`язкові ознаки складу адміністративного правопорушення, та дійшов помилкового висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ч.1 163-1 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного перегляду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга є обґрунтованою, у зв`язку з чим підлягає задоволенню, а постанова судді Подільського районного суду м. Києва від 17 січня 2025 року підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Городецької Антоніни Дмитрівни, в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову Подільського районного суду міста Києва від 17 січня 2025 року скасувати.

Провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП України.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Є.П. Євграфова