ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1575/25 Справа № 203/76/25 Суддя у 1-й інстанції - Черваньова Ю. М. Суддя у 2-й інстанції - Джерелейко О. Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Джерелейко О.Є.,

за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Торубарова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 на постанову Центрального районного суду м. Дніпра від 09 травня 2025 року, щодо

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до встановлених обставин у постанові суду, водій ОСОБА_1 28.12.2024 року о 00:35 годині в м.Дніпрі, вул.Ульянівська, 17 керував транспортним засобом марки Renault НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: почервоніння обличчя, запах алкоголю з порожнини роту. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, чим своїми діями порушив вимоги п.2.5 ПДР України та вчинив правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою Центрального районного суду м. Дніпра від 09 травня 2025 року на ОСОБА_1 , накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 (шістдесят) коп..

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати як незаконну та необґрунтовану, провадження по справі закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування посилається на такі обставини:

- відповідно до відеозапису відсутні підтвердження факту керування ним транспортним засобом;

- його вина підтверджується тільки рапортом, який не можливо вважати належним та допустимим доказом у справі;

- він не повідомляв поліцейським, що рух транспортним засобом здійснював його син, оскільки на місці події він був відсутній;

- відповідно до відеозапису, судом першої інстанції неправильно викладені обставини, оскільки він не зазначав, що буде особисто перепарковувати автомобіль, а лише висловлював прохання перепаркувати його, щоб не залишати на місці попередньої зупинки;

- правомірність дій патрульної поліції не підтверджено належними та допустимими доказами, оскільки протокол серії ЕПР1 №206897 від 28 грудня 2024 року не містить відомостей про технічний засіб, яким було здійснено відеозапис.

В суді апеляційної інстанції особа, яка притягується до адміністративної відповідальності,- ОСОБА_1 та його захисник підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходжу до такого висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Як встановлено апеляційним переглядом, вказані вимоги закону при розгляді судом першої інстанції справи про адміністративне правопорушення були дотримані та виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності.

Доводи апеляційної скарги щодо відеозапису, на якому відсутні факти підтвердження, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом спростовуються, відеозаписом події, відповідно до якого поліцейські підійшли до автомобіля з увімкненим двигуном, який стоїть на проїзній частині з увімкненим покажчиком аварійної зупинки, за кермом якого знаходився ОСОБА_1 , який будь-яких заперечень на зауваження поліцейського щодо неможливості керування транспортним засобом з ознаками сп`яніння, - не мав, а просив переставити машину та на присутність іншої особи не вказував.

Доводи сторони захисту щодо керування автомобілем сином та долучені постанови суду на підтвердження взаємовідносин ОСОБА_1 із сином оцінюються судом критично, оскільки суперечать відеозапису події, відповідно до якого ОСОБА_1 не повідомляв щодо керування транспортним засобом сином.

Рішення суду першої інстанції щодо вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №206897 від 28.12.2024 року; направленням на огляд водія; відеозаписом місця події від 28.12.2024 року, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду за допомогою спеціального технічного засобу Драгер та в медичному закладі. Зазначене спростовує доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , щодо підтвердження винуватості рапортом.

Відмова водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я є підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення, а тому судом першої інстанції обґрунтовано зроблено висновок про доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він відмовився пройти огляд на стан сп`яніння.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції неправильно викладені пояснення ОСОБА_1 щодо перепаркування автомобіля, оскільки відповідно до відеозапису місця події від 28.12.2025 (00:39:09) ОСОБА_1 неодноразово просив працівників поліції дозволити йому перепаркувати автомобіль.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що відеозапис, наданий поліцейськими, є неналежним доказом, не є слушним з таких підстав.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Крім того, відповідно до ст. 256 КУпАП не передбачено зазначати технічні засоби, їх характеристики та додатки до протоколу.

Разом з тим, відповідно до ст. 31 Закону України Про Національну поліцію, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Тому, долучений відеозапис відповідає зазначеним вимогам та положенням ст. 251 КУпАП, містить всі необхідні відомості для кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених доказів не убачається, тому вказані докази є належними та допустимими.

Беручи до уваги вищенаведене, доводи апеляційної скарги не можна визнати обґрунтованими, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки не виникає сумніву щодо доведеності винуватості ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст.279,280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд дотримався вимог ст. ст. 30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП з урахуванням особи ОСОБА_2 , інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи вищезазначене, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Центрального районного суду м. Дніпра від 09 травня 2025 року залишити без задоволення.

Постанову Центрального районного суду м. Дніпра від 09 травня 2025 року , якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Є. Джерелейко