П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.05.2025 Справа №607/7589/25 Провадження №3/607/3323/2025

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Позняк Василь Михайлович,

за участі ОСОБА_1 , його захисника Бочина І.П.,

розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає по АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ,

за статтею 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №423696 від 05.04.2025 ОСОБА_1 05.04.2025 близько 00:30 перебуваючи по вул. Київська,9, в місті Тернополі, з ознаками алкогольного сп`яніння вчинив злісну непокору працівникам поліції, а саме, намагався втекти з місця зупинки, шарпав поліцейського за форменний одяг та світло відбиваючий жилет, не виконував неодноразові законні вимоги припинити правопорушення, за що передбачена адміністративна відповідальність за статтею 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 та його захисник просять закрити провадження у справі у зв`язку із порушенням права на захист.

Дослідивши матеріали справи, доходжу таких висновків.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 185 КУпАП передбачена відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Об`єктивна сторона вказаного правопорушення передбачає наявність двох обов`язкових складових: 1) пред`явлення законного розпорядження або вимоги поліцейського при виконанні ним службових обов`язків; 2) злісна непокора.

При відсутності однієї з них склад правопорушення відсутній.

Вимоги та розпорядження поліцейського - акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі.

Поняття «злісної непокори» законодавчого тлумачення немає, тобто воно є оціночним поняттям. Однак у судовій практиці «злісною непокорою» прийнято вважати відмову від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника правоохоронного органу при виконанні ним службових обов`язків... або відмову, виражену в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Так, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 інкримінується намагання втекти із місця зупинки під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП та шарпання за одяг.

Відповідно до статті 37 ЗУ «Про національну поліцію», поліція уповноважена затримувати особу на підставах, у порядку та на строки, визначені Конституцією України, Кримінальним процесуальним кодексом України та Кодексом України про адміністративні правопорушення, а також іншими законами України. Відлік часу утримання затриманої фізичної особи в спеціально відведених для цього приміщеннях рахується з моменту її фактичного затримання.

Із змісту статтей 260-261 КУпАП України, у випадках, прямо передбачених законами України, з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складення його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускаються адміністративне затримання особи, особистий огляд, огляд речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення водіїв від керування транспортними засобами, річковими і маломірними суднами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Про адміністративне затримання складається протокол, в якому зазначаються: дата і місце його складення; посада, прізвище, ім`я та по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу затриманого; час і мотиви затримання. Протокол підписується посадовою особою, яка його склала, і затриманим. У разі відмовлення затриманого від підписання протоколу в ньому робиться запис про це.

Разом з тим, як вбачається з відеозаписів з нагрудних камер працівників патрульної поліції, поліцейські повідомили ОСОБА_1 про те, що він затриманий, а отже пред`явили законну вимогу про обмеження пересуватися, тільки о 00:48 05.04.2025, про що було складено протокол про адміністративне затримання, після того, як він намагався залишати місце, де здійснювалося оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення передбачене статтею 130 КУпАП, застосувавши до нього фізичну силу та кайданки.

Тому, саме тоді ОСОБА_1 був фактично затриманий, про це його було офіційно повідомлено, та з цього моменту він зобов`язаний був підкорятися розпорядженню працівників поліції про обмеження пересування.

До цього, до особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не застосовувався такий поліцейський захід як затримання, а тільки попереджалося, що якщо він покине місце складання протоколу про адміністративне правопорушення, може бути затриманий.

Право поліцейських застосувати такий поліцейський захід - захід забезпечення провадження в справах про адміністративні правопорушення, як затримання, передбачене статтею 260 КУпАП. При цьому таке право виникає, в тому числі і у випадку встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення, у разі неможливості складення його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим.

Однак, сам факт намагання особи залишити місце складання протоколу про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП до моменту застосування затримання особи, не може вважатися злісною непокорою працівнику поліції.

Таке намагання особи покинути місце складання протоколу про адміністративне правопорушення, щодо якої складається протокол про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП, може бути підставою, в силу статті 260 КУпАП для застосування поліцейського заходу затримання.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази того, що працівниками поліції до моменту затримання було пред`явлено будь-яке законне розпорядження чи вимога, та що він злісно ухилився від їх виконання.

Крім того, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення та рапорту працівника поліції вбачається, що ОСОБА_1 поводив себе шарпав за формений одяг, на неодноразові зауваження не реагував.

Разом з тим, вищевказані дії виходять за межі складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185 КУпАП, оскільки не свідчать про невиконання законних розпоряджень або вимог поліцейських при виконанні ними службових обов`язків, а вказують на активну фізичну протидію здійсненню відповідними працівниками своїх обов`язків та є ознакою іншого більш суворого правопорушення.

Зокрема, злісна непокора виражається, як правило, в пасивному ухилянні, ігноруванні, зневазі до вимог і розпоряджень поліцейського та непов`язана з фізичним впливом на потерпілого (поліцейського) і за своїм правовим змістом, характером неправомірних дій та спрямованістю умислу, істотно відрізняється від опору, відповідальність за який, передбачена статтею 342 КК України.

Разом із тим, суд відхиляє доводи сторони захисту про порушення його права на захист, оскільки під час розгляду справи про адміністративне правопорушення був присутній захисник, якого вибрав ОСОБА_1 . Крім того, оскільки затриманий не забезпечив явку захисника за договором, працівники поліції забезпечили право на захист адвокатом із центру Безоплатної правової допомоги., від якого ОСОБА_1 відмовився.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи із положень статтей 8, 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи вищевикладене, перевіривши докази у справі, проаналізувавши їх у сукупності, суддя приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185 КУпАП не підтверджена наявними доказами, у зв`язку із чим провадження в даній справі необхідно закрити в зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись статтями 185, 247, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за статтею 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити в зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст. 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяВ. М. Позняк