Справа № 159/1952/25
Провадження № 3/159/995/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року м. Ковель

Суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області Шишилін О.Г., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Ратнівським РС УДМС України у Волинській області від 12.09.2014, РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , місце роботи: військовослужбовець в/ч НОМЕР_3 ,

за ч.1ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

30.03.2025 о 08год.23хв по вул. Ковельській с.Дубове Ковельського району Волинської області ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volkswagen Amorok» н.з. НОМЕР_4 , належний ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння в установленому законом пордяку на місці зупинки ТЗ та у лікувальному закладі відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи (поштове повідомлення 196, а також за його заявою СМС повідомлення: доставлене 25.04.2025 о 15:31:59), в судове засідання не з`явився, подав клопотання про зупинення провадження у справі до моменту звільнення його з військової служби, в разі відмовлення просив відкласти розгляд справи.

За загальними вимогами ч.1 ст.277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Відповідно до ст.268 КУпАП у даній категорії справ не передбачає обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності коли вона сповіщена про місце і час розгляду справи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Обгрунтовуючи причину відкладення розгляду справи ОСОБА_1 послався на те, що він проходить військову службу, що також є підставою для зупинення провадження.

Із цього приводу суд зазначає, що ОСОБА_1 представлений захисником, із чисельних його звернень до суду вбачається, що перебування на військовій службі його не обмежує право звертатися із своїми довадами та запереченнями на обставини провадження у письмовому вигляді.

Згідно зі статтею 245КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Слід зазначити, що положення Кодексу України про адміністративні правопорушення не регулюють порядок зупинення провадження у справі, за виключенням справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, що передбачено вимогами ст.277 КУпАП.

Отже, чинним КУпАП передбачено лише можливість зупинення строків розгляду адміністративних справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, якщо особа, щодо якої складено протокол про таке правопорушення, умисно ухиляється від явки до суду або з поважних причин не може туди з`явитися (хвороба, перебування у відрядженні чи на лікуванні, у відпустці тощо), стаття 277 КУпАП.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України» згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням пункту 1 статті 6 даної Конвенції.

Верховним Судом в пункті 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Згідно з частиною першою статті 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Розгляд справи у розумі строки з одного боку забезпечує можливість своєчасного відновлення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у випадку необґрунтованості та безпідставності провадження у справі стосовно неї, а з іншого своєчасне вжиття заходів спрямованих на запобігання іншим правопорушенням, у випадку наявності підстав застосування адміністративного стягнення з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття (стаття 23 КУпАП). У будь-якому випадку відповідні дії мають бути вчинені своєчасно, з метою недопущення негативних наслідків, пов`язаних із тривалим розглядом справи та не вирішенням її по суті.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до частини першої статті 268, частини першої статті 271КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисник мають право крім іншого, давати пояснення подавати докази, заявляти клопотання.

Суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 має можливість і витратив свій час для подання вчасно до суду письмового клопотання про зупинення провадження у справі або його відкладення, та скористався своїм правом на захисника, яким подано пояснення по суті справи.

Зважаючи на відсутність процесуально-визначених КУпАП підстав для зупинення провадження у справі за частиною 1 статті 130 КУпАП, а також відсутніх об`єктивних перешкод розгляду справи, суд дійшов висновку, що клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження та про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню.

Щодо клопотання захисника про вступ у справу захисника адвокатів Турчак М.В., Клострейх О.В. та ознайомлення із матеріалами справи.

У відповідності до положень ч.1 ст.268 КУпАП передбачено право особи, яка притягається до відповідальності знайомитися з матеріалами справи, отже суд задовольнив заявлене клопотання, залучивши їх до розгляду справи та приєднавши захисників до електронного суду, надавши повну можливість ознайомлення з матеріалами справи.

Щодо клопотання захисника Клострейх О.В. про фіксацію судового розгляду технічними засобами та про її участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів .

Відповідно до ч.1 ст.277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02 вересня 2010 року, «Смірнова проти України» від 08 листопада 2005 року, «Матіка проти Румунії» від 02 листопада 2006 року, «Літоселітіс Проти Греції» від 05 лютого 2004 року та інші).

При розгляді справ про адміністративні правопорушення суд керується положенням КУпАП, які не містять положень, як про самі технічні засоби, так і порядку їх застосування для фіксації перебігу судового розгляду, крім того не визначено і обов`язків особи на яку суд повинен покласти здійснювати таку фіксацію. За таких саме умов, не визначено і обов`язків для суду дистанційного (в режимі відеоконференції) здійснювати провадження, тому клопотання захисника не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.251КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Підставою для притягнення суб`єкта правопорушення до адміністративної відповідальності є наявність в його діях складу адміністративного правопорушення. Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена в адміністративно правових нормах відповідною статтею особливої частини КУпАП сукупність ознак, які визначають громадську небезпечність, винність, протиправність вчинку, що призводить до застосування адміністративно правових санкцій.

Диспозиція сформульованої норми ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, а тому при провадженні у справі необхідно з`ясувати, серед іншого, яку норму спеціального закону порушила особа, в чому полягає суть цих порушень із відповідним закріпленням вказаних норм в матеріалах справи.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 071719 від 30.03.2025 року ОСОБА_1 , порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України, вчинивши тим самим адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Встановлення факту керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння здійснюється за допомогою проведення відповідного огляду на місці складання протоколу про адміністративне правопорушення або в закладі охорони здоров`я, за наявності обґрунтованої підозри щодо перебування водія в стані алкогольного сп`яніння.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, відеозапис на нагрудний відеореєстратор Patrul C-01,13/2, вважає, що у діях ОСОБА_1 є наявність події та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130КУпАП, а його вина в скоєнні даного адміністративного правопорушення доведена доданими до протоколу серії ААБ № 071719 від 30.03.2025 з яким ОСОБА_1 було ознайомлено під відеозапис. Так, з відеозапису вбачається, що 30.03.2025 о 08год.23хв по вул. Ковельській с.Дубове Ковельського району Волинської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volkswagen Amorok» н.з. НОМЕР_4 та був зупинений співробітниками поліції, оскільки автомобіль перебував на іноземній реєстрації. В ході спілкування з водієм, у останнього були присутні ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка що не відповідає обстановці). Водію ОСОБА_1 із застосуванням поліцейським технічного засобу відеозапису на вимогу працівника поліції в порядку визначеному статтею 266 КУпАП було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, за допомогою приладу «Драгер 6820», на що останній відмовився (відеозапис 07:26:40). На пропозицію проїхати в лікувальний заклад Ковельське МТМО, (відеозапис 07:26:55), з метою визначення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 погодився. В лікувальному закладі від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння водій відмовився, що зафіксовано у відеозапису 07:44:54, а також зазначено у висновку лікаря Ковельського МТМО №178 від 30.03.2025 року. Отже, обєктивними доказами доведено, що ОСОБА_1 від проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я також відмовився, а його огляд на стан сп`яніння відбувся у відповідності до ст.266 КУпАП.

Захисником Клострейх О.В. подано клопотання про виклик та допит свідками поліцейського ВРПП Ковельського РУП старшого сержанта поліції ОСОБА_2 та лікаря приймального відділення Ковельського ЦРЛ ОСОБА_3 для надання роз`яснень змісту їх дій та рішень.

Вирішуючи вказане клопотання суд виходить насамперед із вимог ст.9 ст.251, ст.280 КУпАП, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так ст.266 КУпАП визначено, що під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису. Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Доданий до протоколу наведений вище відеозапис зафіксував та об`єктивно і позарозумним сумнівом переконав суд, що ОСОБА_1 відмовився від огляду у закладі охорони здоров`я, і за наслідками відмови лікарем було складено відповідний висновок. За таких умов допит посадових осіб, щодо роз`яснення змісту їх дій та рішень не є вирішальним та не може спростувати зафіксовані відеозаписом обставини. Тому на переконання суду не є необхідним для досягнення дієвості мети сторони захисту на спростування встановлених судом обставин та не спростовує правильності правової кваліфікації дій ОСОБА_1 за ст.130 КУпАП. За таких умов у задоволенні цього клопотання захисника суд відмовляє.

Посилання захисника щодо необхідності огляду ОСОБА_1 як військовослужбовця у відповідності до вимог ст.266-1 КУпАП є безпідставним, оскільки у данному випадку ОСОБА_1 , керував транспортним засобом та на нього покладено обов`язок передбачений п.2.5 ПДР України.

Оскільки відмова від огляду є окремим видом порушення з диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП доводи сторони захисту, що ОСОБА_1 в закладі охорони здоров`я не запропонували інший альтернативний огляд лікаря на стан алкогольного сп`яніння є безпідставними.

Інші доводи сторони захисту про визнання результатів огляду недійсними наведені у клопотанні від 16.05.2025, спростовані відеозаписом з нагрудних камер поліцейських та вирішального значення для спростування виявленого поліцейськими складу правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП значення не мають.

Отже, доводи ОСОБА_1 та його сторони захисту повністю спростовуються належними та допустимими доказами доданими до матеріалів справи, а саме : актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного ….сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30.03.2025, висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного ….сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30.03.2025 №178 де зазначено « ОСОБА_1 відмовився від обстеження щодо виявлення стану алкогольного сп`яніння», відстороненням ОСОБА_1 від керування транспортним засобом ознайомлено останнього під розпис, відеозаписом з нагрудних камер.

Суд не бере до уваги доводи захисника з приводу огляду недійсним, оскільки ОСОБА_1 , як водію транспортного засобу, а не військовослужбовцю, було запропоновано було пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, визначеному в порядку ст.266 КУпАП та в подальшому, йому інкримінується у провину саме відмова від огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Отже в даному випадку основною та обов`язковою ознакою об`єктивної сторони правопорушення є протиправне діяння, факт вчинення якого підтверджено відеоматеріалами, відсутність якого б виключала склад наведеного адміністративного правопорушення.

Поліцейським вказаний протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений в установленому законом порядку, відповідає вимогам ст. 256, 266 КУпАП, розділам ІІ, ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Зазначені вище обставини дають підстави суду вважати, що дії працівників поліції є законними і такими, що не суперечать вимогам КУпАП та вказаної Інструкції і в своїй сукупності об`єктивно підтверджують вчинення ОСОБА_1 порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Таким чином, досліджений судом відеозапис об`єктивно підтверджує правомірність складання протоколу про адміністративне правопорушення, та в той же час спростовує доводи ОСОБА_1 та його захисника.

Фактичні обставини, які були предметом дослідження дають підстави суду з достовірністю констатувати факт скоєння особою яка притягується до відповідальності правопорушення, відповідальність за яке, передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до довідки виданої згідно бази ІКС ІПНП України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 видано посвідчення водія серії НОМЕР_5 та не являється позбавленим права керування.

Визначаючи міру адміністративного стягнення, яку необхідно призначити ОСОБА_1 , суд виходить із того, що він вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що є не тільки обставиною, що обтяжує відповідальність, а є умисно вчиненим правопорушенням, оскільки сідаючи за керування транспортним засобом водій повинен усвідомлювати всю відповідальність та настання можливих наслідків та дій, загрозу яку він може нести не тільки собі, а й усім учасникам дорожнього руху, тому суд вважає доцільним та достатнім для виховання особи, запобігання вчинення нових правопорушень застосувати до правопорушника адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дана міра адміністративного стягнення буде необхідною і достатньою для попередження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в скоєнні нових адміністративних правопорушень.

Відповідно до п.12.ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Як убачається з матеріалів даної справи, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення , яке ставиться йому у провину, під час виконання службових обов`язків як військовослужбовець, а тому підлягає звільненню від судового збору.

Керуючись ст. ст. 130 ч. 1, 221,266, 280, 283, 284, КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік (Найменування коду класифікації доходів бюджету 21081300 «Адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (крім адміністративних штрафів за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі)»по території Волинської області: Отримувач: ГУК у Волин.обл/Волинська.обл/ 21081300 Номер рахунку (IBAN): UA0003001 Банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.) Код отримувача (ЄДРПОУ):38009371.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від сплати судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Документ, що підтверджує сплату штрафу, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого частиною першою статті 307 КУпАП, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення цього штрафу.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.

В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги.

СуддяО. Г. Шишилін