Справа №534/609/25
Провадження №3/534/167/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2025 року м. Горішні Плавні

Горішньоплавнівський міський суд Полтавської області у складі головуючого судді Малюк М.В., за участю секретаря судового засідання Савченко Я.О., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , власника тварини ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , працює на СТО, автомеханік

- за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Формулювання обставин правопорушення, яке пред`являлось особі у протоколі.

1. У протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №263124 від 05.03.2025 зазначено, що 05.03.2025 о 18 год 15 хв в м. Горішні Плавні по вул. Миру, 10, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford Fusion, державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху щоб мати змогу постійно контролювати його рух та керувати ним, у результаті чого здійснив наїзд на собаку, чим порушив п.12.1 ПДР України.

2. Згідно з протоколом означене правопорушення кваліфікується за статтею 124 КУпАП.

3. У судовому засідання ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. Пояснив, що в зазначені в протоколі місці і та час їхав на належному йому транспортному засобі з дружиною до медичного закладу «СОВА». Рухався зі швидкістю 5-10 км/год. На дорозі, праворуч від машини, побачив маленьку собаку, щоб її об`їхати взяв вліво. Після того як проїхав місто, де знаходилася собака, його авто зупинив чоловік та повідомив, що він переїхав його собаку. Зазначав, що повернувся назад та побачив, що дійсно його транспортний засіб переїхав собаку. Ця особа представилася ОСОБА_3 , господарем собаки, ним було викликано поліцію, працівники поліції не з`ясовували кому належить собака. Зауважив, що не мав наміру переїжджати собаку, як це сталося не розуміє. Вважає, що собака сам побіг під колеса. Винуватцем ДТП вважає господарів собаки, оскільки собака був без поводку, особи, яка представилася господарем поряд із собакою не було, відстань була десь 50 метрів.

4. У судовому засіданні власник тварини ОСОБА_2 пояснила, що вона є власницею собаки, на яку здійснила наїзд особа, яка притягається до адміністративної відповідальності. На підтвердження прав на собаку надала паспорт домашньої тварини. Зазначила, що не була очевидцем подій, під час події перебувала на роботі, їй зателефонувала дочка і повідомила про подію. Власниця тварини одразу ж прибула до місця події. Зазначила, що побачивши собаку особа, яка притягається до відповідальності, зупинився, в той час її дочка покликала собаку, а винуватець різко натиснув на гальма та наїхав на собаку. Очевидцем подій не була, відомо зі слів доньки та зятя, ОСОБА_4 . З якою швидкістю рухався водій не знає, вважає, що в тому місці, де сталася подія, він мав особливо обережно рухатися, тому що це паркова територія, територія лікарні, пішохідної доріжки та бордюру немає. Пояснила, що собака був без поводку, водночас зазначила, що їй відомо, що господарі мають тримати собак на поводку та дбати про своїх тварин.

Докази на підтвердження встановлених суддею обставин, мотиви неврахування окремих доказів, оцінка суду.

5. Відповідно до положень ч ч. 1 та 2 статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

6. Згідно статтею 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

7. Згідно зі статтями 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

8. Компетенція суду полягає в тому, щоб перевірити обґрунтованість складеного протоколу шляхом дослідження доказів та надання їм оцінки. Але для того, щоб перевірити обґрунтованість складеного протоколу у матеріалах справи повинні бути докази, які зібрав орган поліції перш, ніж скласти протокол. Це слідує з норм статті 251 КУпАП, згідно з якою обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

9. Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

10. Суд, заслухав пояснення водія, власника тварини, дослідив матеріали справи, доходить таких висновків.

11. Статтею 124 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

12. Диспозиція означеної норми є бланкетною, для визначення правил поведінки відсилає до правил дорожнього руху.

13. Виходячи із змісту Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила (пункти 1.1, 1.4, 1.5).

14. У відповідності до п.12.1 ПДР України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

15. У протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №263124 від 05.03.2025 зазначено, що водій порушив п.12.1 ПДР України, що полягає в такому: «Водій транспортного засобу не врахував безпечної швидкості руху, особливості вантажу, стану ТЗ».

16. У відповідності до положень ст.251 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

17. У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення (стаття 257 КУпАП).

18. Суддя зауважує, що зміст протоколу про адміністративне правопорушення не містить чіткого формулювання суті порушення, тобто того, в чому саме воно полягає зі сторони водія. Або в неврахуванні безпечної швидкості руху, якщо так, то відсутні дані з якою швидкістю мав рухатися водій та з якою рухався фактично.

Якщо не врахував особливості вантажу, стан ТЗ, про що формально зазначено в протоколі, то в чому це полягає.

19. Аналізуючи пояснення ОСОБА_1 , матеріали справи, суд доходить висновку про відсутність у діях водія порушення пункту 12.1 ПДР України, оскільки,

20. По-перше, відсутність у протоколі конкретного порушення ПДР виключає можливість зазначати про порушення зі сторони водія як учасника дорожнього руху.

21. По-друге, на думку суду, наїзд на собаку є наслідком недотримання господарем правил поводження з тваринами. Зокрема,

21.1. Згідно з вимогами статті 180 Цивільного кодексу України тварини є особливим об`єктом цивільних прав. На них поширюється правовий режим речі, крім випадків, встановлених законом. Правила поводження з тваринами встановлюються законом.

21.2. Відповідно до положень статті 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» №3447-IV від 06.11.2023, особа, яка супроводжує тварину, зобов`язана забезпечити, серед іншого:

- безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною;

- безпеку супроводжуваної домашньої тварини;

- безпеку дорожнього руху при проходженні з домашньою твариною біля транспортних шляхів, а також наявність повідка для здійснення вигулу собак поза місцем їх постійного утримання;

- наявність повідка для здійснення вигулу собак та інших домашніх тварин, які можуть становити небезпеку для життя чи здоров`я людини, поза місцем постійного утримання таких тварин, а також намордника на собаках порід, що включені до Переліку небезпечних порід собак, що затверджується Кабінетом Міністрів України;

- наявність на домашній тварині нашийника з ідентифікуючими позначками;

- при супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду.

21.3. Згідно із статтею 1.10 ПДР України, терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення:

- учасник дорожнього руху особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин, велосипедист, а також особа, яка рухається в кріслі колісному;

- дорожньо-транспортна пригода це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

21.4. Суд зазначає, що собака не є учасником дорожнього руху, а її власник зобов`язаний дотримуватися правил вигулу собак, оскільки поведінка тварини не завжди є контрольованою, з метою забезпечення як збереження життя самого собаки, так і забезпечення безпеки дорожнього руху.

22. Зважаючи на це, суд доходить висновку, що під час вказаної дорожньо-транспортної пригоди собака не був контрольованим, оскільки вигул відбувався без повідка, що підтвердив господар тварини в своїх поясненнях у судовому засіданні.

23. У матеріалах справи відсутні об`єктивні відомості, які б підтверджували, що водій ОСОБА_1 мав об`єктивну можливість уникнути наїзду на собаку, про що йдеться у протоколі, внаслідок чого і сталася дорожньо-транспортна пригода.

24. Пояснення ОСОБА_2 щодо ДТП суд оцінює критично, оскільки вона не була очевидцем цієї події, що підтвердила в судовому засіданні. Про подію їй відомо зі слів.

25. Пояснення водія суд вважає логічними, послідовними, такими, що узгоджуються із поясненнями, даними працівникам поліції під час фіксації події.

26. Склад правопорушення це передбачена нормами права сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Відсутність хоча б однієї з ознак свідчить про відсутність складу правопорушення загалом.

27. Таким чином, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, оскільки під час розгляду цієї справи не встановлено наявність в його діях порушення Правил дорожнього руху України.

28. Суддя також наголошує, що суд не може перебирати на себе обов`язки сторони обвинувачення та збирати самостійно докази у справі про адміністративне правопорушення, позаяк відповідний обов`язок згідно з приписами статті 251 КУпАП покладено на посадову особу, якою складено протокол про адміністративне правопорушення.

29. Відповідно до статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно з частиною другою статті 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

30. Зазначене узгоджується із судовою практикою ЄСПЛ, згідно з якою «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України" (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey).

31. Згідно з цією позицією ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

32. Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

33. Наявні в матеріалах справи докази не дають підстав поза розумним сумнівом дійти висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, відтак на підставі пункту 1 статті 247 й пункту 3 частини першої статті 284 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

34. Керуючись стст. 124, 247, 283,294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

1. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП закрити на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

2. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження. Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Горішньоплавнівський міський суд Полтавської області. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя М.В.Малюк

Особи, які беруть участь у справі, мають право ознайомитися із повним текстом постанови та отримати її копію після 30 травня 2025 року в приміщенні Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області.