КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№33/824/1973/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2025 року місто Київ

справа №753/24335/24

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Борисової О.В.,

за участю:

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Дарницького районного суду міста Києва від 06 лютого 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Дарницького районного суду міста Києва від 06 лютого 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП, ст.124 КУпАП.

Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605 грн 60 коп. на користь держави.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На обгрунтування вимог апеляційної скарги посилався на те, що судом першої інстанції встановлено, що протоколи були складені посадовою особою на підставі пояснень свідків події. Однак, в матеріалах справи, зокрема в протоколах про адміністративне правопорушення відсутні будь-які допустимі докази щодо присутності та пояснень свідків, оскільки у протоколах про адміністративне правопорушення у п.9 зазначено, що свідки не залучались на місці події.

Вказував, що судом першої інстанції не було надано належної оцінки тому

факту, що автомобіль, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду йому не

належить та під час з`ясування обставин справи не було встановлено факту

керування автомобілем яким було спричинено ДТП, а також не було встановлено

особу, яка керувала зазначеним транспортним засобом, оскільки автомобілем

керувала стороння особа, про що у судовому засіданні при надані пояснень він

наголошував.

Зазначав, що до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №153664 долучено схему місця ДТП, яка сталась 18 жовтня 2024 року о 18:10 год. на мосту Південний, м. Київ. Однак він відмовився підписати зазначену схему, оскільки не був учасником дорожньо-транспортної пригоди, яка спричинила пошкодження бетонних плит на мосту Південний о 18 год. 10 хв, зокрема під час з`ясування обставин на місці подій не було працівниками поліції встановлено водія зазначеного автомобіля, а також факту перебування його за кермом та здійсненні функцій водія автомобіля «Mercedes-benz Е 250 CDI».

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

З'ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Відповідальність за ст.124 КУпАП настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Пунктом 12.1 вищевказаних Правил визначено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно з п. 12.3 ПДР України у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди.

Відповідно до п.13.1 вказаних Правил водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Згідно з п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Отже, проходження в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов'язком водія, а не його правом.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП до адміністративної відповідальності притягуються особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортними засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З об'єктивної сторони адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, може проявлятись у відмові особи, яка керує транспортним засобом, на вимогу працівника поліції від проходження в установленому порядку огляду на місці за допомогою спеціальних технічних засобів та/або в закладі охорони здоров`я для визначення стану алкогольного сп'яніння, а суб'єктивна сторона передбачає умисну форму вини.

Проведення огляду на стан сп'яніння здійснюється в порядку, встановленому ст.266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року №1103.

За правилами ч.ч.2, 3 ст.266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов'язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Перелік закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров'я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Згідно з п.п.2, 6, 7 Інструкції №1452/735 огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

Огляд на стан сп'яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №153664 від 18 жовтня 2024 року, 18 жовтня 2024 року о 18 год. 10 хв. на Південному мосту в місті Києві водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Mercedes-benz Е 250 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав в встановлених межах безпечної швидкості, не дотримався бокового інтервалу, не помітив перешкоду та здійснив наїзд на бетонні блоки, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.п.12.1, 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №153692 від 18 жовтня 2024 року, 18 жовтня 2024 року о 18 год. 10 хв. на Південному мосту в місті Києві водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes-benz Е 250 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, водій відмовився на місці зупинки, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами, а саме:

відомостями, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення від 18 жовтня 2024 року серії ЕПР1 №153664;

відомостями, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення від 18 жовтня 2024 року серії ЕПР1 №153692;

постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №3293364 від 18 жовтня 2024 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, оскільки останній керував транспортним засобом без чинного страхового поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ, при цьому був учасником ДТП;

направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 18 жовтня 2024 року;

схемою місця ДТП від 18 жовтня 2024 року, на якій зазначено характерні пошкодження автомобіля, кінцеве розташування транспортного засобу, зокрема, місце його зіткнення з бетонним блоком, який розташований на смузі руху по Південному мосту, тобто підтверджує ті обставини, що водій автомобіля «Mercedes-benz Е 250 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 не вибрав безпечної швидкості, не дотримався бокового інтервалу, не помітив перешкоду та здійснив наїзд на бетонні блоки;

відеозаписом з бодікамер.

З відеозаписів з бодікамер вбачається, що дійсно ОСОБА_1 вийшов з іншого транспортного засобу і намагався у напруженій атмосфері спілкування запевнити поліцейських, що за кермом автомобіля «Mercedes-benz Е 250 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 він не перебував, проте протокол складено на ОСОБА_1 , оскільки посадова особа, яка склала протоколи на підставі пояснень свідків події дійшла висновку, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом вказаного автомобіля. На питання поліцейського кому належить автомобіль «Mercedes-benz Е 250 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 спочатку сказав, що йому, а потім, що його батьку.

Також з відеозаписів з бодікамер вбачається, що ОСОБА_1 поліцейському зазначив, що в ДТП потерпілих немає, а тому зараз машину забере евакуатор, а його забере дружина.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що того дня відпочивав з друзями. Через деякий час він зателефонував товаришу, щоб той відвіз його додому та забрав його автомобіль. Коли вони проїжджали Південний міст, водій не впорався з керуванням та здійснив наїзд на бетонний блок, автомобіль розвернуло та він зупинився. Потерпілих від ДТП не було, шкоду чужому майну не завдано. Після того водій пішов на найближчу АЗС для того, щоб купити води та викликати евакуатор. В цей момент він зателефонував дружинні та повідомив, що сталася ДТП. Він очікував водія в автомобілі дружини, яка приїхала на місце. Через деякий час приїхала патрульна поліція, зупинилась біля автомобіля «Мерседес». Він вийшов до працівників поліції та вони почали в нього запитувати посвідчення водія, свідоцтво на реєстрацію ТЗ. Він їм пояснював, що не був водієм даного автомобіля і до ДТП він не причетний. Однак працівники поліції наполягали, що він був водієм автомобіля «Мерседес» та склали на нього протоколи за ст.ст.124, 130 КУпАП.

На питання суду апеляційної інстанції хто був за кермом автомобіля «Мерседес» та хто вчинив ДТП, ОСОБА_1 не відповів.

Таким чином, оцінивши наявні у справі докази, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що дорожньо-транспортна пригода відбулась саме у такий спосіб, як це вказано у протоколі про адміністративне правопорушення та відповідно, що вина ОСОБА_1 у порушенні ним п.п.12.1, 12.3, 13.1 ПДР та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП доведена.

Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 , не погоджуючись з діями працівників поліції при складанні протоколів про адміністративне правопорушення за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, в подальшому оскаржив їх дії, останнім надано не було.

А відтак, доводи апеляційної скарги про те, що автомобіль, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду ОСОБА_1 не належить, під час з`ясування обставин справи не було встановлено факту керування автомобілем яким було спричинено ДТП, а також не було встановлено особу, яка керувала зазначеним транспортним засобом, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки вони спростовуються доказами, які наявні в матеріалах справи.

Відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольного сп'яніння є підставою притягнення особи до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

З відеозапису вбачається, що працівники поліції неодноразово пропонували пройти водію ОСОБА_1 огляд на стан сп'яніння, на що останній відмовлявся.

Враховуючи вимоги п.2.5 ПДР України, проходження огляду на стан сп`яніння, це прямий обов`язок водія, а не право вибору проходити такий огляд чи ні. І факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння вже містить закінчений склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, який зафіксовано на нагрудну камеру поліцейського.

З огляду на наявні у справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 п.2.5 ПДР України та прийняв законне рішення про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, що знайшло своє підтвердження і під час апеляційного розгляду.

Відтак, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вони спростовуються доказами, які містяться в матеріалах даної справи.

Будь-яких порушень норм КУпАП, у тому числі при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, які б стали підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції не встановлено.

Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною, вмотивованою, підстав для її скасування апеляційним судом не встановлено, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Дарницького районного суду міста Києва від 06 лютого 2025 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: Борисова О.В.