ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
3/522/1047/25
26 травня 2025 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Осіік Д.В., за участю секретаря судового засідання М`якішевої А.Д., Крохмаль О.М., Салій М.Д., Шухтіна М.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з УПП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, (далі КУпАП),-
ВСТАНОВИВ:
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №814898від 01.06.2024р., ОСОБА_1 , 31.05.2024р. о 23 годині 45 хвилин, керував електросамокатом Jet, по вул.Катерининськй у м.Одесі з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.
ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення не визнав з протоколом складеним відносно нього не погодився та просить закрити провадження у справі відносно нього у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, зазначивши про наступне.
31.05.2024р., він перебував у м. Одесі біля Одеського дельфінарію, де о 19:27 під час повітряної тривоги почув дуже сильний вибух, у зв`язку з чим він дуже злякався за своє життя, та негайно покинув вказане місце. У подальшому, того ж дня, 31.05.2024 о 23:26 у м. Одесі знову було оголошено повітряну тривогу, у зв`язку з чим він не зміг скористатися ні однією зі служб таксі, які працюють у м. Одесі, через велике завантаження. Відповідно до офіційних рекомендацій органів державної виконавчої влади, ДСНС, Національної поліції України, розміщених на сайтах відповідних органів, під час повітряної тривоги громадяни повинні перебувати в укриттях. Через вказані вище обставини, відчуваючи реальну небезпеку для свого життя та здоров`я, він прийняв рішення скористатись електричним самокатом однієї із прокатних фірм, які було припарковано уздовж вулиць м. Одеси, з метою якомога швидше потрапити до укриття. Він рухався по проїжджій частині дороги, як це передбачено ПДР України. Приблизно о 23:40 його зупинили працівники поліції. Він привітався та запитав у них, чи порушив він щось на їх думку. На це вони відповіли, що зараз діє воєнний стан, тому вони мають право перевіряти документи, та попросили надати документи, які посвідчують його особу, що він і зробив. Далі працівники поліції спитали, чи вживав він наркотичні засоби або алкогольні напої, на що він повідомив , що таких речовин та напої не вживав, що відповідає дійсності. Далі йому роз`яснили його права та запропонували пройти перевірку з метою встановлення можливого факту вживання заборонених речовин. При цьому, відповідно до Наказу начальника Одеської обласної військової адміністрації, комендантську годину на території Одеської області запроваджено з 00 години 00 хвилин до 05 години 00 хвилин». За таких умов він не мав часу та, відповідно, фізичної можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУПАП України, зокрема, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися правовою допомогою, тощо. Від проходження зазначеної перевірки він не відмовився, але відповідно до ст. 59 Конституції України, виявив бажання мати захисника, якого самостійно залучити не міг, та якого йому надано не було, через комендантську годину, яка вже розпочалась, а також, у зв`язку з повітряною тривогою, яка була оголошена у м. Одеса, оскільки відчував реальну небезпеку для свого життя, а тому на його думку у даному випадку діями працівників поліції було порушено його права, та він діяв в умовах крайньої необхідності. Крім того зазначив, що однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам, тому у даному випадку він вважає, що діяв в умовах крайньої необхідності, оскільки у обстановці, що склалася, міг загинути на місці, разом із працівниками поліції, які його зупинили, на відрізку вулиці Катерининська поблизу будинку №78 у м. Одеса, внаслідок попадання ворожого снаряду, що є засобом ураження смертельної дії, що за аналогією права та аналогією закону, виключає юридичну відповідальність. Також зазначив, що у той же час, швидкість електричного самоката, яким він користувався, конструктивно обмежена на рівні 20км/год., тоді як швидкість балістичної ракети, понад 1000 км/год. Таким чином, існувала реальна небезпека загинути на місці, в той же час, заподіяти будь-кому більш значної шкоди із застосуванням самоката він просто не міг. Також зазначає, що вимога поліцейського до водія пройти огляд на стан сп`яніння, зокрема проїхати до медичної установи для проведення огляду, була висловлена вже під час повітряної тривоги. При цьому, поліцейський не роз`яснював йому і не пропонував пройти такий огляд після завершення повітряної тривоги, у зв`язку з чим необхідно зробити висновок, що така вимога в розумінні поліцейського мала бути виконана водієм під час повітряної тривоги. Водночас, в умовах збройного конфлікту та ситуації, яка склалась під час повітряної тривоги у той конкретний час, виконання вимоги поліцейського для нього, як водія, супроводжувалось би ризиком небезпеки для свого життя і здоров`я, а тому вважає що у даному випадку діями працівників поліції було порушено його права. Разом з тим, зазначив, що працівниками поліції посвідчення водія за даним фактом у його вилучено не було та на його вимогу було повернуто, що свідчить про безпідставність складання працівниками поліції зазначеного протоколу.
Дослідивши зібрані у справі докази, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд вважає, що у діях ОСОБА_1 , відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому справа підлягає закриттю з таких підстав.
Відповідно до статті 9 ч. 1 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Суб`єктивна сторона даного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.
Відповідно до ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до статті 245 КУпАП, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.
Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Статтею 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Відповідно до офіційних рекомендацій органів державної виконавчої влади, ДСНС, Національної поліції України, розміщених на сайтах відповідних органів, під час повітряної тривоги громадяни повинні перебувати в укриттях.
Надаючи оцінку зібраним у справі доказам, суддя звертає увагу, що вимога поліцейського до водія пройти огляд на стан сп`яніння, зокрема проїхати до медичної установи для проведення огляду, була висловлена вже під час повітряної тривоги. При цьому, поліцейський не роз`яснював водію і не пропонував пройти такий огляд після завершення повітряної тривоги, у зв`язку з чим суддя робить висновок, що така вимога в розумінні поліцейського мала бути виконана водієм під час повітряної тривоги.
Водночас, для суду є очевидним, що в умовах збройного конфлікту та ситуації, яка склалась під час повітряної тривоги у той конкретний час, виконання вимоги поліцейського для водія супроводжувалось би ризиком небезпеки для свого життя і здоров`я.
На переконання суду, невиконання водієм обов`язку, що передбачений пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України, що пов`язано не з умислом на вчинення правопорушення, а з метою уникнення реальної небезпеки для свого життя і здоров`я, виключає склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки в такому випадку відсутня суб`єктивна сторона правопорушення у формі умислу.
При цьому, після перегляду відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду, однак просить дочекатись його захисника та дочекатись закінчення повітряної тривоги, однак таке прохання поліцейський сприймає, як відмову від проходження огляду та складає протокол про адміністративне правопорушення відносно нього.
Водночас, суддя відхиляє доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про наявність стану крайньої необхідності, оскільки відповідно до ст. 18 КУпАП, стан крайньої необхідності має супроводжуватись вчиненням дій для відвернення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода. Проте, правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачає наслідків у виді заподіяння шкоди.
Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1,2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245).
Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.
Згідно п. 1 ст. 247 КпАП України розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 2, 7, 9, 245, 251, 247, 252, 278, 280, 283-285 КУпАП, суддя,
ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в діях особи складу вказаного адміністративного правопорушення.
На постанову може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Суддя Д.В.Осіік