Житомирський апеляційний суд
Справа №295/9490/24 Головуючий у 1-й інст. Костенко С. М.
Номер провадження №33/4805/394/25
Категорія ст. 485 МКУ Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: представника Житомирської митниці Державної митної служби України Кондратюка А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу Житомирської митниці Державної митної служби України в особі представника Красильникової Софії Анатоліївни на постанову Богунського районного суду міста Житомира від 21 лютого 2025 року, якою закрито провадження у справі про порушення ОСОБА_1 митних правил, передбачене ст. 485 МК України,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Богунського районного суду міста Житомира від 21 лютого 2025 року провадження у справі про порушення митних правил щодо ОСОБА_1 за ст. 483 МК України закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Згідно з постановою судді місцевого суду, управлінням боротьби з контрабандою та порушенням митних правил Житомирської митниці під час проведення перевірки дотримання вимог законодавства при митному оформленні товару «Легковий автомобіль: - що був у використанні; - марка - VOLKSWAGEN; - модель - GOLF PLUS; - номер кузова - НОМЕР_1 ; - двигун бензин; - робочий об`єм двигуна - 1390; - тип кузова - універсал; - колісна формула - 4*2; - кількість місць - 5; - для користування по дорогах загального користування; - календарний рік виготовлення - 2010; - модельний рік виготовлення - 2010; - дата введення в експлуатацію - 04.01.2010» (згідно електронної митної декларації (далі ЕМД) від 30.01.2023 №UA101040/2023/000851 (MRN: 23UA51U2) встановлено наступне.

30.01.2023 до відділу митного оформлення «Бердичів» митного поста «Житомир-центральний» Житомирської митниці особою, уповноваженою на роботу з митними органами ТОВ «Поліссяброксервіс» ОСОБА_1 (код ДРФО НОМЕР_2 ), до митного оформлення в митному режимі «Імпорт 40 ДЕ» подано електронну митну декларацію, якій присвоєно номер 23UA51U2, на вказаний легковий автомобіль, календарний рік виготовлення - 2010; - модельний рік виготовлення - 2010; - дата введення в експлуатацію - 04.01.2010», країна відправлення/експорту (гр. 15) DE (Німеччина), та товаросупровідні документи на вказаний товар: купчий документ (invoice) від 20.01.2023 б/н, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 03.11.2017 № НОМЕР_3 . Товар ввезено на митну територію України 24.01.2023 згідно документу контролю доставки ЕМД типу ІМ ЕЕ № 23UA89U4 через зону діяльності Львівської митниці.

Згідно товарно-супровідних документів та ЕМД №23UA51U2, одержувач/імпортер (графа 8) громадянин України ОСОБА_2 , паспорт НОМЕР_4 від 25.01.2022 орган якій видав 1814 ( АДРЕСА_1 ); особа, відповідальна за фінансове врегулювання (гр. 9): ОСОБА_3 , паспорт НОМЕР_5 від 15.03.2013 виданий Бердичівським РС УДМС України в Житомирській обл., (Україна, Житомирська обл., м. Бердичів, вул. Житомирська, 117, кв. 91); декларант (графи 14, 54): ТОВ «Поліссяброксервіс» особою, уповноваженою на роботу з митницею ОСОБА_1 ; код товару (графа 33): ; країна походження (гр. 34): Республіка Німеччина (DE); валюта та загальна фактурна вартість (гр. 22): EUR 900,00; митна вартість товару визначена за резервним методом (графа 45) і становить 79496,40 гривні.

У графі 47 (нарахування платежів) ЕМД № 23UA51U2 особа уповноважена на роботу з митницею ТОВ «Поліссяброксервіс» ОСОБА_1 зазначено наступні ставки платежів: мито (вид платежу 121), основа нарахування 79496,40 ставка 10%, сума 7949,64грн, акциз на транспортний засіб (вид платежу 185), основа нарахування 1390CMQ., ставка 600,00 EUR, сума 33150,00 грн та ПДВ (вид платежу 128), основа нарахування 120596,04 грн, ставка 20%, сума 24119,21 грн.

Згідно відповіді на запит від 07.02.2024 щодо уточнення року виробництва (2009/2010) транспортного засобу, керівник ТОВ «Автодім Атлант Київ Захід» за вих. №53 від 23.02.2024 (вх. №1871/13-20 від 26.02.2024), повідомив, що транспортний засіб з номером кузова VIN - НОМЕР_1 , згідно заводської програми ELSA-Pro виробника Volkswagen Group виготовлено 04 листопада 2009 року та продано замовнику (клієнту) 07 грудня 2009 року. Дата першої реєстрації згідно заводської програми ELSA-Pro, не відображається, згідно поданих документів, а саме технічного паспорта зазначено 04.01.2010.

Представник митниці зазначив, що ОСОБА_1 , при розрахунку митних платежів необхідно було врахувати календарний рік виготовлення транспортного засобу 2009 року та застосувати коефіцієнт «13» щодо визначення ставки акцизного податку у відповідності до підпункту 215.3.5, пункту 215.3 статті 215 Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо оподаткування акцизним податком легкових транспортних засобів» від 08.11.2018 №2611-VIII.

Отже, дії ОСОБА_1 при формуванні та подачі електронної митної декларації №23UA51U2 щодо зазначення у вказаній митній декларації неправдивих відомостей щодо календарного року виробництва (виготовлення) товару (Легковий автомобіль: - що був у використанні; - марка - VOLKSWAGEN; - модель - GOLF PLUS; - номер кузова - НОМЕР_1 ), на думку представника митниці, призвели до зменшення розміру сплати митних платежів по акцизному податку на 2762,50 грн, по ПДВ на 552,50 грн, всього на загальну суму 3315,00 грн, що має ознаки порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України.

Мотивуючи ухвалене рішення місцевий суд вказав, що не вбачає вини у заявлені ОСОБА_1 у митній декларації недостовірної інформації щодо календарного року виготовлення транспортного засобу з метою зменшення розміру митних платежів, оскільки інформація внесилась на підставі наявних у особи документів.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, яке ставиться йому у вину.

В апеляційній скарзі представник Житомирської митниці просив постанову суду першої інстанції скасувати та винести нову, якою притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України з накладенням на нього адміністративного стягнення в межах санкції цієї статті. Вважає, що матеріали справи містять достатньо доказів, які доводять вину та дозволяють притягнути особу, яка вчинила адміністративне правопорушення, до відповідальності. Зазначає, що дії ОСОБА_1 підпадають під диспозицію ст. 485 МК України, а рішення місцевого суду є необґрунтованим. Представник вважає, що ОСОБА_1 повинен був вказати достовірні відомості щодо року виготовлення транспортного засобу, а у разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі а обов`язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.

Одночасно представник Житомирської митниці у апеляційній скарзі просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови районного суду від 21 лютого 2025 року, зазначивши, що апеляційна скарга подана у перший робочий день, який слідує за останнім днем строку (03 березня 2025 року).

Розглянувши клопотання про поновлення строку, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення клопотання представника митниці не вбачає, оскільки останнім днем для подання апеляційної скарги є 03 березня 2025 року, тому строк на апеляційне оскарження постанови районного суду не є пропущеним.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника митниці Кондратюка А.В., доходжу наступного висновку.

Згідно зі ст. 487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 489 МК України, при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Статтею 485 МК України встановлена відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Об`єктивна сторона цього правопорушення характеризується дією, тобто активною поведінкою (вчинком) особи, в якій виражена зовні її воля і, що спрямована на застосування особою під час декларування товарів саме таких ставок митних платежів, які справляються з товарів, що переміщуються через митну територію України, та звільняють від сплати митних платежів або зменшують їх розмір, а також дії, спрямовані на порушення встановленого законодавством України порядку використання товарів у цілях, стосовно яких надано пільги щодо сплати податків і зборів, обманні маніпуляції з податковими пільгами.

Суб`єктивна сторона характеризується умисною або необережною (самовпевненість чи недбалість) формами вини. Ставлення винуватого до наслідків у вигляді недоборів митних платежів, за відсутності ознак злочину, може характеризуватися непрямим умислом або необережністю.

Для кваліфікації дій за ст. 485 МК України мають значення мотив і мета їх учинення, а також те, чи настали шкідливі наслідки.

Крім того, закріплення законодавцем у диспозиції статті 485 МК України спеціальної протиправної мети у формі звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру свідчить про те, що це правопорушення може бути вчинено виключно з прямим умислом. Тільки за наявності умислу особа може бажати досягнути певного результату.

Щодо необхідності доведеності наявності саме прямого умислу в особи при встановлення складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, наголосив і Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду в постановах від 06 червня 2018 року у справах № 607/1866/17 та № 607/2391/17.

Тобто для притягнення до відповідальності згідно зі статтею 485 Митного кодексу України у цьому випадку необхідно довести наявну в особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, мету неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру та наявність прямого умислу, а саме те, що особа повинна усвідомлювати протиправність своїх дій і бажати (для досягнення поставленої мети) настання певних наслідків.

У свою чергу, апеляційний суд дійшов висновку про те, що місцевий суд на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, аналізу та належної правової оцінки наявних доказів дійшов обґрунтованого висновку про відсутність у діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.

Судом встановлено, що згідно повідомлення Територіального сервісного центру МВС №1842, від 31.12.2024 №31/35/1842-592-2024, за відомостями з бази даних підпистеми НАІС ЄДР МВС, т/з VOLKSWAGEN, моделі GOLF PLUS, номер кузова НОМЕР_1 , зареєстровано 31.01.2023 за ОСОБА_3 . Дана реєстрація здійснювалася за заявою повіреної особи ОСОБА_5 , який діяв на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом. Документи, що стали підставою для реєстрації даного т/з є вантажно-митна декларація, свідоцтво про реєстрація, сертифікат відповідності, висновок експерта.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для складання протоколу про порушення митних правил слугувало те, що згідно з митною декларацією, календарний рік виготовлення автомобіля марки Volkswagen Golf Plus, номер кузова - НОМЕР_1 , декларант вказав 2010 рік, однак дійсною датою виготовлення вказаного транспортного засобу є 2009 рік, що додатково виявлено митним органом.

Як правильно зазначено судом першої інстанції згідно з п. 8 «Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України», затверджених наказом Державної митної служби України № 1118 від 17.11.2005 (далі Правила), визначення року виготовлення транспортного засобу (далі ТЗ) здійснюється на основі даних його виробника, що містяться в ідентифікаційному номері ТЗ. Міжнародною організацією стандартизації (ISO) запроваджено з 1976 року міжнародний стандарт ідентифікаційних позначень автомобіля - ISO 3779-1983, гармонізований з державним стандартом України ДСТУ 3525-97 обов`язкового застосування в Україні, які складаються з міжнародного коду виробника ТЗ (перші три символи), описової частини (подальші шість символів) і розпізнавальної частини (останні вісім символів), за яким визначається ідентифікаційний номер ТЗ. Ідентифікаційний номер індивідуальний для кожного ТЗ.

Стандартом ISO 3779-1983 для кодування модельних років виготовлення ТЗ рекомендовано використання 10-го символу в 17-значному ідентифікаційному номері та символів, наведених у табл. 4.4 додатка 4 до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства Юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за №1074/8395.

Календарний і модельний роки виготовлення можуть також визначатися за розпізнавальною частиною ідентифікаційного номера (останні 8 знаків).

Більшість виробників транспортних засобів зазначають рік виготовлення 10-м символом у 17-значному ідентифікаційному номері. Разом з тим існують виробники транспортних засобів, що зазначають рік виготовлення знаком, розміщеним в іншому місці ідентифікаційного номера транспортного засобу. Деякі виробники формують ідентифікаційний номер транспортного засобу, у якому рік виготовлення взагалі не зазначається.

За рік виготовлення транспортного засобу приймається календарна дата його виготовлення (день, місяць, рік). Якщо календарну дату виготовлення транспортного засобу, який перебував у користуванні визначити за його ідентифікаційним номером неможливо, то за основу береться рік виготовлення, визначений за його ідентифікаційним номером, з урахуванням календарної дати першої реєстрації транспортного засобу.

Датою першої реєстрації транспортного засобу, який перебував у користуванні, є дата, зазначена у спеціальній графі технічного паспорта (свідоцтва про реєстрацію), наприклад, паспорт німецького зразка або дата видачі технічного паспорта (свідоцтва про реєстрацію).

У разі неможливості визначення року виготовлення транспортного засобу за ідентифікаційним номером роком виготовлення вважати рік, що значиться в реєстраційних і технічних документах на транспортного засобу.

У п. 220 ч. ст. 14 Податкового кодексу України, що рік виготовлення транспортного засобу календарна дата виготовлення транспортного засобу (день, місяць, рік); для транспортних засобів, календарну дату виготовлення яких визначити неможливо, 1 січня року виготовлення, зазначеного в реєстраційних документах, а у пункті 163 цієї ж статті визначено, що перша реєстрація транспортного засобу це реєстрація транспортного засобу, яка здійснюється уповноваженими державними органами України щодо цього транспортного засобу в Україні вперше; новий транспортний засіб , що не має актів державної реєстрації уповноважених органів у тому числі іноземних, які дають право на його експлуатацію (п. п. 14.1.124 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Транспортні засоби, що використовувалися, транспортні засоби, на які уповноваженими державними органами, в тому числі іноземними, видані реєстраційні документи, що дають право експлуатувати такі транспортні засоби (п.п. 14.1.251 п. 14.1 ст. 14 ПКУ). Якщо на транспортні засоби уповноваженими державними органами, в тому числі іноземними, видані реєстраційні документи, що дають право їх експлуатувати, то вони вважаються використовуваними. Датою початку користування (вводу в експлуатацію) транспортних засобів, що були в користуванні та ввозяться на митну територію України, вважається дата їх першої реєстрації, визначена в реєстраційних документах, які видано уповноваженими державними органами та дають право експлуатувати ці транспортні засоби на постійній основі.

У разі відсутності реєстраційних документів дати виготовлення транспортних засобів за основу береться дата першої реєстрації транспортних засобів як дата початку використання транспортного засобу.

Як з`ясовано у суді першої інстанції ОСОБА_4 під час здійснення митного оформлення вказаного вище автомобіля керувався товаросупровідними та відповідними нормативно-правовими документами, діючими на момент митного оформлення. Тобто визначив календарний рік виготовлення вказаного авто, згідно визначеного VIN коду, будь-яких допоміжних програм не використовував, і технічно не міг би зазначити менший рік, за той який зазначено в документах.

Інших документів, котрі б давали декларанту об`єктивні підстави вказати іншу дату реєстрації на день митного оформлення транспортного засобу, не було.

Доказів щодо внесення будь-яких змін у VIN коді або свідчення підробки документів ОСОБА_4 , які подавались для декларування, не надано.

Під час заповнення митної декларації ОСОБА_1 зазначено рік виготовлення транспортного засобу відповідно до встановленої Правилами норми, згідно з якою, в разі неможливості визначення року виготовлення транспортного засобу за ідентифікаційним номером, роком виготовлення вважається рік, що значиться в реєстраційних і технічних документах на транспортний засіб.

Відтак висновок суду першої інстанції, що під час судового розгляду не здобуто доказів про наявність суб`єктивної сторони, прямого умислу в діях ОСОБА_1 що у свою чергу свідчить про відсутність вини, є обґрунтованим.

Відповідно до ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винуватість особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, місцевий суд у повному обсязі з`ясувавши обставини справи, дослідивши всі докази та надавши їм належну правову оцінку, дійшов правильного висновку про відсутність у діях ОСОБА_4 складу інкримінованого адміністративного правопорушення та закрив провадження у справі.

Порушень законодавства, які б давали підстави для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції, не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу представника Житомирської митниці Державної митної служби України Красильникової С.А., залишити без задоволення, а постанову Богунського районного суду міста Житомира від 21 лютого 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й.Григорусь