Єдиний унікальний номер 205/2640/25
Номер провадження3/205/1214/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2025 року м.Дніпро

Суддя Новокодацького районного суду міста Дніпра Таус М.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, військовослужбовця, проживаючого в АДРЕСА_1

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з проколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 234684, 30 січня 2025року о 23 годині 47 хвилині, водій ОСОБА_1 , рухаючись по вул. Юрія Кондратюка 11г, в Новокодацькому районі міста Дніпра, керував транспортним засобом ЗАЗ11027, державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме виражене тремтіння пальців рук, поведінка що не відповідає обстановці, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст. 130 КпАП України.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений відповідно до вимог ст. 277-2 КУпАП, не має змоги прибути у судове засідання так як є військовослужбовцем та проходить службу.

Захисник ОСОБА_1 , адвокат Бровко О.О., надав на адресу суду письмові заперечення на протокол про адміністративне правопорушення, згідно яких серед іншого, зазначив що співробітниками патрульної поліції безпідставно зупинено ОСОБА_1 , фактично даний протокол складений для легалізації подальшого направлення ОСОБА_1 до РТЦК з метою мобілізації останнього, до матеріалів адміністративної справи не додано направлення на медичний огляд ОСОБА_1 , у протоколі ОСОБА_1 надав такі пояснення: «Я незгоден з рішенням, за станом здоров`я, я сечу не можу здати в присутності людини». процедура проведення медичного огляду ОСОБА_1 проведена з порушенням Інструкції, ознаки сп`яніння, які нібито виявили у ОСОБА_1 невідомо, яким саме чином працівники поліції їх виявили, при цьому більше 2х годин провели з ОСОБА_1 , однак не провели жодного попереднього дослідження на встановлення ознак наркотичного сп`яніння. Тобто працівники патрульної поліції фактично зазначили безпідставну причину зупинки, не розкривши її в жодних долучених документах та в подальшому мобілізували ОСОБА_1 пообіцявши його повернути до місця його зупинки. Зокрема зазначає, що ОСОБА_1 є військово-службовцем військової частини НОМЕР_3 на посаді водія-слюсаря відділення технічного обслуговування бронетанкової техніки взводу технічного забезпечення в/ч НОМЕР_3 , в/ч НОМЕР_4 , а тому наявність водійського посвідчення для нього є необхідним для виконання покладених на нього завдань.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного.

Відповідно до ст. 1 КУпАП одними із завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Диспозицією ч. 1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, або відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог пункту 2.5ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У рішенні по справі «О Галлоран та Франціс» проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізував своє право володіння автомобілем та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Так, підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів алкогольного сп`яніння, а також направлення водіїв для проведення огляду з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, передбачені статтею 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 9листопада 2015року №1452/735(далі -Інструкція № 1452), та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103(далі Порядок № 1103).

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В розділі 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858 зазначено про порядок проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів, де в п. 7 вказано, що проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове, в п. 12 вказано, що предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, а в п. 13 говориться, що для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу. Тобто згідно інструкції предметом дослідження може бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, а в разі неможливості їх відібрати кров, і в разі відмови водія здавати біологічні зразки настає адміністративна відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Разом з цим, відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції підтверджується, що ОСОБА_1 не відмовлявся здавати біологічні зразки, в закладі охорони здоров`я та пояснив лікарю, що нього не виходить здати в якості біологічного зразку сечу.

Однак лікар-нарколог, в порушення Інструкції про порядок проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів не відібрав у ОСОБА_1 інші біологічні зразки для дослідження такі як слину, змиви з поверхні губ чи кров.

При цьому, суд враховує, що Інструкція передбачає, що предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, а в п. 13 говориться, що для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу. Таким чином, висновок що водій не пройшов медичного огляду на стан сп`яніння не є доказом того, що водій знаходився у стані сп`яніння або відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

Судом на підтвердження пояснень ОСОБА_1 , двічі було здійснено виклик в якості свідків: лікаря який проводив огляд ОСОБА_1 31.01.2025 року, та співробітників поліції які складали протокол про адміністративне правопорушення для подальшого їх допиту у судовому засіданні, для встановлення факту проходження ОСОБА_1 , медичного огляду на визначення стану сп`яніння. Натомість на судові виклики зазначені особи не з`явились.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що в ході розгляду справи належними доказами не підтверджено факту відмови особи, яка притягується до адміністративної відповідальності проходження медичного огляду та відповідно наявності в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, судом врахованого, що згідно приписів ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України»(рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії»(рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії»(заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч.1ст.130 КпАП України, суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.

При цьому суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Практика Європейського суду з прав людини показує, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Отже, враховуючи, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до висновку про відсутність поставленого у вину працівником патрульної поліції в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що обставини, які викладені в протоколі не містять всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення необхідно закрити відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 33-35, ч.1 ст. 130, п. 7 ч. 1 ст. 247, 280, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови

Суддя Максим ТАУС