П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.05.2025 Справа №607/8800/25 Провадження №3/607/3766/2025

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Стельмащук П.Я., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла від Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №309753 від 23.04.2025, складеного працівниками поліції за ст.122-4 КУпАП, ОСОБА_1 08.09.2024 о 19 год. 00 хв. в м. Тернопіль, набережна Тернопільського ставу, керував електросамокатом марки «Vevi», рухався велосипедною доріжкою по набережній Тернопільського ставу в напрямку вул. Білецька, будучи учасником ДТП, місце події залишив, чим порушив вимоги п.2.10 а ПДР України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.122-4 КУпАП заперечив. Пояснив, що дорожньо-транспортної пригоди не було, як і потреби залишатись на місці. Зіткнення із ОСОБА_2 відбулось із її вини, після чого остання жодних претензій до ОСОБА_1 не мала та покинула місце події. ОСОБА_1 на той час не було відомо, що ОСОБА_2 внаслідок зіткнення отримала ушкодження.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Статтею 256 КУпАП визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно п. 2.10 а ПДР України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди .

Статтею 122-4 КУпАП передбачена відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

На підтвердження вини ОСОБА_1 , окрім протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №309753 від 23.04.2025, у матеріалах справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122-4 КУпАП, наявні: матеріали кримінального провадження за статтею 291 КК України, закритого постановою слідчого від 25.02.2025 у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, та копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА №4571057 від 24.04.2025.

Інших доказів матеріали справи не містять.

Умовами настання адміністративної відповідальності за ст.122-4 КУпАП є залишення місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні.

Відповідно до Правил дорожнього руху, дорожньо-транспортна пригода це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Із матеріалів кримінального провадження та, зокрема, пояснень потерпілої ОСОБА_2 вбачається, що після зіткнення самоката, яким керував ОСОБА_1 , із ОСОБА_2 , яке відбулось внаслідок неуважності останньої, вона сама покинула місце події, повідомила, що з нею все гаразд, та не мала жодних претензій до ОСОБА_1 . Про наявність у ОСОБА_2 тілесних ушкоджень ОСОБА_1 не було відомо, тому він також покинув місце події.

Також, як вбачається із доданих до протоколу матеріалів, в них відсутні належні та допустимі докази того, що в результаті вищевказаної події були завдані матеріальні збитки.

Тому, ОСОБА_1 не мав підстав кваліфікувати вищевказану подію, як ДТП, і як наслідок не мав обов`язку залишатись на місці цієї події.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Вина особи, яка притягається до відповідальності повинна бути доведена органом, який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватися на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів. При цьому, всі викладені у протоколах про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів. Протокол про адміністративне правопорушення є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення, а тому, не може вважатися доказом вчинення правопорушення в розумінні ст.251 КУпАП, а обставини, викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Суд не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 ставиться у вину порушення Правил дорожнього руху, а саме п. 2.10а ПДР України. Проте, належними та допустимими доказами цього не доведено.

Отже, враховуючи положення ст.251 КУпАП, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У зв`язку з наведеним, справа про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , підлягає закриттю, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Керуючись ст.ст. 8, 33, 122-4, 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст.122-4 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , на підставі п. 1 ч. 1 статті 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

CуддяП. Я. Стельмащук