Житомирський апеляційний суд
Справа №296/1722/25 Головуючий у 1-й інст. Шимон Л. С.
Номер провадження №33/4805/562/25
Категорія ч. 1 ст. 13- КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника - адвоката Горлова Є.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Горлова Єгора Сергійовича, в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Корольовського районного суду міста Житомира від 04 квітня 2025 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Корольовського районного суду міста Житомира від 04 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді районного суду, 09 лютого 2025 року о 10-14 год в м. Житомирі по вул. Вітрука, 20 водій ОСОБА_1 керував автомобілем BMW 7351 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в найближчому медичному закладі охорони здоров`я у лікаря нарколога відмовився. Від керування транспортним засобом відсторонений, згідно ст. 266 КУпАП. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись із вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Горлов Є.С. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи. Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема тим, що матеріали справи не містять доказів однозначної відмови ОСОБА_1 у проходженні огляду водія у медичному закладі, а також докази усвідомлення ним змісту поставленого запитання, адже під час оформлення адміністративних матеріалів водій вказував, що не розуміє працівника поліції. Зауважив на відсутність у водія ознак сп`яніння, а оцінку, надану судом першої інстанції, висновку лікаря нарколога КПН «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської міської ради щодо не перебування водія у стані будь-якого сп`яніння, вважає сумнівною та абсурдною. Крім того, захисник вказав на неприпустиму образливу поведінку працівників поліції щодо ОСОБА_1 , яка супроводжувалась расистськими висловлюваннями та погрозами застосування спецзасобів.

Вважає, що у діях скаржника відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а вина не доведена.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Горлова Є.С., які апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити, перевіривши доводи апеляційної скарги, доходжу наступного висновку.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України за, що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно пункту 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України) передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №242392 від 09.02.2025; копією постанови серії ЕНА №4036711 від 09 лютого 2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП; актом огляду водія на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд не проводився; направленням на огляд водія транспортного засобу до КНП «ОМСЦ» ЖОР (закладі охорони здоров`я) з метою виявлення стану наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 лютого 2025 року, огляд не проводився; рапортом командира взводу №2 роти №4 батальйону УПП в Житомирській області ДПП ст.лейтенанта поліції Валентина Козачука від 09 лютого 2025 року; відеозаписами з реєстратора службового автомобіля та портативної нагрудної камери працівників поліції.

Так, із вказаного відеозапису вбачається, що працівники поліції у м. Житомирі по вул. Вітрука зупинили автомобіль BMW НОМЕР_1 , за кермом перебував ОСОБА_1 . Працівник поліції представився, пояснив причину зупинки (водій перетнув стоп лінію на світлофорі, чим порушив п. 34 ПДР), попросив надати документи для перевірки, зауважив водію та пасажиру про необхідність використання пасків безпеки. Разом з тим, працівник поліції виказав підозру про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння у зв`язку із вираженим тремтінням пальців рук, поведінкою, що не відповідає обстановці, запахом алкоголю з ротової порожнини. На запитання чи вживав водій алкоголь, той заперечив, вказавши, що давно не п`є, хворіє на цукровий діабет та є інвалідом 2 групи. На пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер або в найближчому закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився. Далі водію роз`яснені наслідки такої відмови, права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Складені щодо нього постанова за ч. 1 ст. 122 КУпАП та протокол ч. 1 ст. 130 КУпАП оголошені водію, від ознайомлення та підпису він відмовився, протестував проти дій працівників поліції, заперечував їх законність. Від керування транспортним засобом водія відсторонили, подальший рух за кермом заборонили.

Дані зафіксовані на відеозаписі повністю спростовують доводи апелянта та свідчать, що поліцейський діяв з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Зазначені вище докази суд першої інстанції вірно визнав належними та допустимими та такими, що в сукупності та взаємозв`язку доводять винуватість ОСОБА_1 у скоєнні вказаного адміністративного правопорушення, а відеозапис із службового автомобіля та портативних камер поліцейських, на думку апеляційного суду, не має ознак монтування, є послідовним та відповідає п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України 18 грудня 2018 року №1026 та вимогам ст. 251 КУпАП.

Порядок проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів визначений Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року.

Пунктом 2 Розділу І Інструкції встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Тобто за змістом цієї норми поліцейський, як посадова особа, на яку покладено обов`язок забезпечення безпеки дорожнього руху, самостійно за власним переконанням визначає наявність у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, визначених п.п. 3, 4 Розділу І Інструкції.

Працівники поліції зауважили водію на тремтіння пальців рук, поведінку, що не відповідає обстановці та запах алкоголю, що є ознаками алкогольного сп`яніння як підстави для вимоги про проходження відповідного огляду.

Згідно п. 7 розділу 1 інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Пунктом 17 розділу 3 інструкції передбачено, що зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.

Згідно п. 20 розділу 3 інструкції висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.

Згідно п. 22 розділу 3 інструкції висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Копія долученого до справи скаржником висновку №58 від 09 лютого 2025 року КНП «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради про відсутність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння та протоколу КНП «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради, складеного 09 лютого 2025 року о 11-25 год щодо огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Алкотестер Драгер 5810 з результатом 0,00 проміле алкоголю, на думку апеляційного суду, вищевказаним пунктам Інструкції не відповідає, та не може вважатись доказом відсутності у діях водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки протокол про вчинення адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_1 складено у зв`язку з відмовою особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто за порушення ним п. 2.5 Правил, а не за вчинення адміністративного правопорушення, яке полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Аргументи скаржника щодо не роз`яснення йому працівниками поліції прав та вимоги про проходження огляду у медичному закладі є необґрунтованими та суперечить зібраним у справі доказам, зокрема відеозаписам.

Так, з відеозаписом підтверджено, що ОСОБА_1 беззаперечно та без примусу з боку працівників поліції категорично відмовився від законної вимоги про проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у закладі охорони здоров`я (о 10-19 год 09 лютого 2025 року, що на 36 хв 44 сек відеозапису). На переконання апеляційного суду пропозиція працівників поліції про проходження огляду була висловлена чітко та обґрунтована наявністю ознак, які водій та його пасажир заперечили, поводили себе зухвало, заперечували проти будь-яких процесуальних дій працівників поліції щодо встановлення обставин правопорушення. Проте водій не позбавлений був можливості довести свої заперечення та пройти запропонований огляд у встановленому законом порядку за присутності працівників поліції, а згода ОСОБА_1 на огляд у лікарні була висловлена вже після складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Посилання захисника на мовний бар`єр та неповне розуміння водієм роз`яснень працівників поліції оцінюється апеляційним судом критично та спростовується відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, згідно яких водій повністю зрозумів причину зупинки, вимогу поліцейських про надання документів, проходження огляду на місці зупинки та у медичному закладі та інші процесуальні дії. Тому на думку апеляційного суду такі аргументи скаржника пов`язані виключно з його незгодою щодо складених адміністративних матеріалів.

Крім іншого варто зазначити, що ОСОБА_1 10 лютого 2025 року подав скаргу на неправомірні дії працівників поліції, які його зупинили 09 лютого 2025 року та склали відповідні адміністративні матеріали, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 27-29), за результатами якою начальником управління патрульної поліції в Житомирській області майором поліції Євгенієм Ганзюком винесено рішення про залишення вказаної скарги без задоволення, роз`яснено порядок його оскарження (а.с. 30-31). На противагу з відеозаписів вбачається грубе, агресивне та зневажливе ставлення водія та пасажира до працівників поліції.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не надано.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, апеляційний суд зауважує про безпідставність стягнення із ОСОБА_1 судового збору на користь держави, з огляду на наступне.

Так, за приписами п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Наявними в матеріалах справи доказами, а саме Довідкою для отримання пільг інвалідами, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу№ 2318 від 21.09.2023, підтверджується те, що ОСОБА_4 є особою з інвалідністю 2 групи (а.с. 42).

З урахуванням зазначеного, за результатом апеляційного розгляду, апеляційний суд вважає за необхідне постанову судді Корольовського районного суду м. Житомира від 04 квітня 2025 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору у розмірі 605,60 грн скасувати, та звільнити останнього від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», задовольнивши, таким чином, частково, його апеляційні вимоги.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Горлова Єгора Сергійовича, в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Постанову Корольовського районного суду міста Житомира від 04 квітня 2025 року скасувати в частині стягнутого судового збору на користь держави. В решті постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й. Григорусь