Справа № 456/4709/24 Головуючий у 1 інстанції: Шрамко Р. Т.
Провадження № 33/811/635/25 Доповідач: Белена А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Белени А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29 жовтня 2024 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29 жовтня 2024 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 122, ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП - у вигляді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік; за ч. 5 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 1445 (одна тисяча чотириста сорок п`ять) гривень.

На підставі ст. 36 КУпАП накладено на ОСОБА_1 адміністративне остаточне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 26 серпня 2024 року о 21 годині 57 хвилин, в м. Стрий, А/Д Київ Чоп 616 км., керував транспортним засобом Renault Magnum реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора алкотест Драгер 6820 на місці зупинки транспортного засобу, а також проходження такого огляду у медичному закладі у встановленому законом порядку, відмовився, чим порушив п. 2.5 «Правил дорожнього руху», чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, 26 серпня 2024 року о 21 годині 57 хвилин, в м. Стрий, А/Д Київ Чоп 616 км., +900м, на перехресті де організовано круговий рух, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Renault Magnum реєстраційний номер НОМЕР_1 , виїхав на перехрестя з другорядної дороги позначеної дорожнім знаком 2.1 «Дати дорогу» та не надав перевагу в русі транспортному засобу Рено Дастер, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, чим спричинив створення аварійної обстановки, а саме змусив водія Рено Дастер різко змінити швидкість руху та напрям руху, чим порушив п. 16.12, 2.3д «Правил дорожнього руху», чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ст. 122 ч. 5 КУпАП.

На постанову судді ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження, постанову судді скасувати та закрити провадження у справі.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку зазначає, що судом жодного разу не надсилалися йому повістки, про дату та час судових засідань він дізнавався сам через сайт суду або у телефонному режимі. Участь у судовому засіданні 29.10.2024 брала його адвокат.

Зауважує, що станом на 29.10.2024 жодним постанов в об`єднаному проваджені не виносилося, оскільки судове засідання було відкладено на 19.11.2024, що підтверджується скріном з сайту суду.

Окрім цього, вказує, що 19.11.2024 його адвокатом було скеровано клопотання про закриття провадження у справі та вказаному клопотання якимось чином було надано оцінку в постанові судді від 29.10.2024.

Стверджує, що про постанову довідався з ЄДРСР 02.01.2025, а копію постанови від отримав після кількох поданих ним заяв, 14.03.2025.

Також, апелянт вважає, що станом на 29.10.2024 закінчилися строки притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП (подія мала місце 26.08.2024),

В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_1 покликається на незаконність зупинки поліцейськими транспортного засобу під його керуванням. Вважає, що оскільки протокол про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 122 КУпАП перебуває на розгляді суду, його вина у вчиненні ПДР не доведена, а відтак немає жодної постанови, яка б набрала законної сили, щодо законності зупинки ТЗ.

Зауважує, що йому не було роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП.

На думку апелянта, протокол про притягнення його до адміністративної відповідальності є неналежним доказом, оскільки не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис правопорушення, а сам відеозапис є неповним та не безперервним.

Стверджує, що він не відмовлявся від огляду на стан алкогольного сп`яніння, а лише просив дочекатися власника транспортного засобу, яким він керував.

Також, вважає неналежними доказами акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також направлення на огляд водія, оскільки такі на місці події не складалися та ОСОБА_1 не вручалися.

У судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисник Кобилинець Т.В. будучи належним чином повідомленими про час та місце проведення апеляційного розгляду, не з`явилися, про поважні причини суду не повідомили.

Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі Юніон Аліментаріа проти Іспанії зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 та його захисника суд враховує, що останній був добре обізнаний про перебування у провадженні Львівського апеляційного суду апеляційної скарги, оскільки така подана ним особисто. Слід також звернути увагу і на той факт, що останні не заявляли жодних клопотань до суду про відкладення розгляду справи, як і не повідомляли суд про неможливість прибуття до суду через поважні причини, що підтверджується відповідними документами.

Тому враховуючи строки розгляду апеляційної скарги визначені ст. 294 КУпАП, апеляційний суд дійшов висновку про розгляд апеляційної скарги за відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності із врахуванням доводів апеляційної скарги та тих доказів, які містяться у матеріалах справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 122, ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення від 26 серпня 2024 року серії ААД № 917227 щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Від підпису протоколу ОСОБА_1 відмовився (а.с. 2);

актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу на місці зупинки транспортного засобу. ОСОБА_1 від огляду відмовився (а.с. 4);

направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 26.08.204, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від огляду у медичному закладі (а.с. 5);

розпискою ОСОБА_2 про те, що він отримав свій автомобіль Renault Magnum та зобов`язується протягом 72 год ОСОБА_1 не допускати до водіння (а.с. 6);

протоколом про адміністративне правопорушення від 26 серпня 2024 року серії ААД № 823804 щодо ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 122 КУпАП. Від підпису протоколу ОСОБА_1 відмовився (а.с. 7);

письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 26.08.2024, відповідно до яких останній вину у порушенні ПДР, від повільність за яке передбачена ч. 5 ст. 122 КУпАП визнав, просив суворо не карати (а.с. 15);

рапортом поліцейського ВРПП Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області Олега Луцика від 26.08.2024 (а.с. 8);

відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, на якому зафіксовано порушення ОСОБА_1 ПДР, а також як на вимогу поліцейського про проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі ОСОБА_1 відмовився (а.с. 9).

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.

Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.

Наведеними вище доказами підтверджується, що ОСОБА_1 порушив п.16.12, 2.3д ПДР, а також відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що і стало підставою для складання поліцейським протоколів про адміністративне правопорушення та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ненадання переваги в русі транспортному засобу, який рухається по головній дорозі, чим спричинив створення аварійної обстановки та за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд відкидає як надумані твердження апелянта про безпідставність зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Так, відповідно до п.1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема долученого з відеозапису, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault Magnum реєстраційний номер НОМЕР_1 , виїхав на перехрестя з другорядної дороги позначеної дорожнім знаком 2.1 «Дати дорогу» та не надав перевагу в русі транспортному засобу Рено Дастер, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, чим спричинив створення аварійної обстановки.

При цьому, як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_1 , останній вину у порушенні ПДР не заперечував.

Отже, за вказаних обставин зупинення поліцейськими автомобіля під керуванням ОСОБА_1 є законною.

Разом з тим апеляційний суд звертає увагу на те, що причина зупинки транспортного засобу працівниками поліції не впливає на обставини, які складають об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не можуть свідчити про безпідставність складання протоколу про адміністративне правопорушення за вказаною статтею.

Надуманими є твердження апелянта про те, що йому не було вручено акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, оскільки, ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, а отже поліцейським не використовувались спеціальні технічні засоби для такого огляду, відповідно, і були відсутні результати такого огляду, а відтак у поліцейських був відсутній обов`язок вручати ОСОБА_1 примірник акта.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи ОСОБА_1 про те, що він не відмовлявся проходити огляд, оскільки, як вбачається з відеозапису події поліцейським було виявлено у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, які були озвучені ОСОБА_1 «нечітка вимова, тремтіння пальців рук, сильно чути алкоголь», а тому працівник поліції пред`явив вимогу про проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу та/або у медичному закладі, але ОСОБА_1 всіляко намагався уникнути відповіді. Працівник поліції неодноразово висував вимогу ОСОБА_1 про проходження огляду, та у кінцевому результаті ОСОБА_1 чітко висловив відмову від огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі.

Також суд не погоджується з доводами апеляційної скарги про неналежність та недопустимість відеозапису. Той факт, що долучене до матеріалів справи відео з нагрудних камер працівників поліції не є безперервним, не може бути підставою для скасування постанови, оскільки на такому чітко зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Помилковими є твердження апелянта про те, що на момент розгляду справи судом першої інстанції закінчилися строки притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 122 КУпАП вчинене ОСОБА_1 26.08.2024, а станом на день винесення рішення судом першої інстанції (29.10.2024) минуло неповних два місяці, тобто строки притягнення до адміністративної відповідальності не сплили.

Доводи апеляційної скарги не містять достатніх підстав для скасування рішення суду першої інстанції. Апеляційний суд погоджується з висновком судді місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 122, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Наявні у справі протоколи про адміністративні правопорушення відповідають вимогам ст. 256 КУпАП, а також вимогам, передбаченим Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкцією з поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, містить усі необхідні реквізити та є належними і допустимими доказами.

На думку апеляційного суду, викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 122, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкцій ч. 5. ст. 122, ч. 1 ст. 130 КУпАП з врахуванням ст. 36 КУпАП та є безальтернативним.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив :

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29 жовтня 2024 року в справі про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 122. ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Альберт БЕЛЕНА