Справа №461/2855/25
Провадження №3/461/1153/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2025 року суддя Галицького районного суду м. Львова Павлюк О. В., представника Львівської митниці Державної митної служби України Лубоцького Б. І., розглянувши адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, місце народження: м. Київ, місце роботи: тимчасово не працює, місце проживання: АДРЕСА_1 ; працює у ТОВ «Ернст енд Янг»; паспорт: НОМЕР_1 від 14.12.2023, виданий 2AUT,

за ч. 3 ст. 471 Митного Кодексу України, -

В С Т А Н О В И Л А :

Відповідно до протоколу про порушення митних правил № 0398/UA209000/2025, 16.03.2025 близько 00:48 год. в зону митного контролю пункту пропуску «Краківець-Корчова» митного поста «Краковець» в напрямку «виїзд з України» заїхав транспортний засіб марки «OPEL VECTRA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням громадянки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обравши для слідування смугу руху «зелений коридор», чим заявила про відсутність в неї будь-яких товарів чи предметів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню або які належать до категорії товарів, на переміщення яких через митний кордон України встановлені заборони чи обмеження.

Під час проведення митного огляду автомобіля марки «OPEL VECTRA» з реєстраційними номерними знаками НОМЕР_2 та особистих речей у громадянки України ОСОБА_1 в багажному відсіку серед особистих речей була виявлена скрипка у футлярі зі смичком з написом в середині скрипи «Мастер Костанюк 15/V-1938 года» 1 шт.

На момент переміщення через митний кордон відповідно до наданих пояснень у гр.України ОСОБА_1 були відсутні будь-які дозвільні документи.

Таким чином, громадянка України ОСОБА_1 не задекларувала товари, що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо вивезення за межі митної території України, чим вчинила правопорушення передбачене ч.3 ст.471 Митного кодексу України.

У судове засідання ОСОБА_1 повторно не з`явилася, яка була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи, що стверджується матеріалами справи. Скерувала 27.07.2025 через систему Електронний суд письмові пояснення, у яких вину в інкримінованому їй правопорушенні заперечила та зазначила, що вилучена скрипка не є культурною цінністю і не може бути занесеною до Державного реєстру національного культурного надбання. Отже, на її думку, митний орган, хибно та без належних на те правових підстав, застосував до ОСОБА_1 санкції ч.3. ст. 471 МК України. Окрім цього, Скрипка (разом з футляром та смичком), була вилучена митним органом на підставі домислів та припущень, та підлягає поверненню ОСОБА_1 у законне володіння. Враховуючи наведене, на підставі наявних у цій справі матеріалів та фактичних обставин, у її діях, відсутня подія та склад адміністративного правопорушення

Європейський суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Окрім того, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, суд вважає за можливе справу розглянути за відсутності ОСОБА_1 на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Представник митниці Лубоцький Б. І. у судовому засіданні протокол підтримав, просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України.

Заслухавши представника митниці, перевіривши матеріали справи, приходжу до такого висновку.

За положеннями п.3 ч.1 ст.8 МК України, державна митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості.

Відповідно до ч. 1 ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на відповідні суспільні відносини у сфері державної митної справи.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов. що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень. запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Відповідно до приписів ч. 1 і 2 ст. 197 МК, у випадках, передбачених законом, на окремі товари встановлюються обмеження щодо їх переміщення через митний кордон України. Пропуск таких товарів через митний кордон України та/або їх випуск залежно від вимог відповідного закону здійснюються органами доходів і зборів на підставі отриманих від державних органів, інших установ та організацій, уповноважених на здійснення дозвільних або контрольних функцій щодо переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, з використанням механізму «єдиного вікна» відповідних дозвільних документів та/або відомостей про включення (виключення) товару до (з) відповідного реєстру у формі електронних документів, засвідчених електронним цифровим підписом, які підтверджують дотримання встановлених обмежень щодо переміщення таких товарів через митний кордон України, якщо використання таких дозвільних документів та/або відомостей для здійснення митних формальностей передбачено законами України. У випадках, передбачених цим Кодексом, для здійснення митних формальностей можуть використовуватися паперові примірники таких документів, надані декларантом або уповноваженою ним особою.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, визначає коди товарів згідно з УКТ ЗЕД, на переміщення яких через митний кордон України у відповідному напрямку встановлено обмеження, та розміщує відповідну інформацію на своєму офіційному веб-сайті та на єдиному державному інформаційному веб-порталі «Єдине вікно для міжнародної торгівлі».

Разом з тим, відповідно до ч. 6 ст. 257 МК умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються КМУ, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до п. 2 «Положення про митні декларації», затвердженого постановою КМУ від 21.05.2012 №450, товари декларуються шляхом подання митному органу, серед іншого, митної декларації для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних з провадженням підприємницької діяльності, а згідно з п.2.8.3 Порядку заповнення митної декларації для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних з провадженням підприємницької діяльності, затвердженого наказом МФУ 28.05.2012 №614 «Заповнення підпункту 3.3 «Товари, переміщення яких через державний кордон України обмежено (здійснюється за дозвільними документами, що видаються органами виконавчої влади) або заборонено» здійснюється шляхом проставлення позначки у відповідній рамці: «Так» - за наявності товарів переміщення, «Ні» - за їх відсутності». Тобто, товарами переміщення яких через державний кордон України обмежено є такі товари, переміщення яких через державний кордон України здійснюється за дозвільними документами, що видаються органами виконавчої влади у випадках, передбачених законом.

Відповідно до п.1.2 Інструкції про порядок оформлення права на вивезення, тимчасове вивезення культурних цінностей та контролю за їх переміщенням через державний кордон України, затвердженої наказом Міністерства культури і мистецтв України від 22.04.2002 № 258, нею визначається порядок оформлення права на вивезення, тимчасове вивезення культурних цінностей та контролю за їх переміщенням через державний кордон України фізичними особами (громадянами України, іноземцями, особами без громадянства) та юридичними особами (суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності будь-якої форми власності, державними та громадськими установами, представництвами іноземних компаній, дипломатичними представництвами, міжнародними організаціями тощо).

Додаток 1 до вказаної Інструкції наводить перелік сувенірних виробів, предметів культурного і ужиткового призначення серійного і масового виробництва, на вивезення (тимчасове вивезення) яких дозвіл Державної служби контролю не потрібен.

Відповідно до ч.8 додатку 1 до п.1.5 вищевказаної інструкції, при вивезенні за межі митної території України музичних інструментів, за наявності одного з документів: фабричний паспорт, торгова квитанція, чек, ярлик на інструменті тощо, виготовлені після 1950 року, у т. ч.: фабричні серійні вітчизняного та зарубіжного виробництва; механічні та електромузичні інструменти фабричного виробництва дозвіл Державної служби контролю не потрібен.

Системний аналіз вказаного законодавства дозволяє зробити висновок, що дія Інструкції про порядок оформлення права на вивезення, тимчасове вивезення культурних цінностей та контролю за їх переміщенням через державний кордон України розповсюджується виключно на вивезення саме культурних цінностей, при цьому зазначені в додатку 1 предмети для вивезення не потребують дозволу Державної служби контролю, незалежно від того чи є культурною цінністю.

Водночас, вказана інструкція не визначає порядку отримання дозволу Державної служби контролю для предметів, які не є культурною цінністю, тобто вона регулює порядок вивезення культурних цінностей та не стосується предметів, які не є культурними цінностями.

Згідно зі ч. 3 ст. 471 МК України, відповідальність настає за недекларування товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та які переміщуються громадянами.

Суд встановив, що 16.03.2025 близько 00:48 год. в зону митного контролю пункту пропуску «Краківець-Корчова» митного поста «Краковець» в напрямку «виїзд з України» заїхав транспортний засіб марки «OPEL VECTRA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням громадянки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обравши для слідування смугу руху «зелений коридор», чим заявила про відсутність в неї будь-яких товарів чи предметів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню або які належать до категорії товарів, на переміщення яких через митний кордон України встановлені заборони чи обмеження. Під час проведення митного огляду автомобіля марки «OPEL VECTRA» з реєстраційними номерними знаками НОМЕР_2 та особистих речей у громадянки України ОСОБА_1 в багажному відсіку серед особистих речей була виявлена скрипка у футлярі зі смичком з написом в середині скрипи «Мастер Костанюк 15/V-1938 года» 1 шт.

При складанні протоколу про порушення митних правил не було конкретизовано, які саме обмеження щодо переміщення вказаних вище предметів були порушені ОСОБА_1 , у протоколі зазначено, що вказані предмети мають культурну, історичну чи антикварну цінність. Однак, у матеріалах справи відсутні будь-які докази, що предмети, вилучені у ОСОБА_1 відповідно до протоколу про порушення митних правил № 0398/UA209000/2025 від 16.03.2025, мають культурну, історичну чи антикварну цінність.

Як вбачається з висновку експерта від 31.03.2025, скрипка та смичок скрипковий, що є предметом протоколу про порушення митних правил № 0398/UA209000/2025 від 16.03.2025, не відносяться до культурних цінностей та не мають історичного значення.

Отже, вказані предмети не є товаром, переміщення якого через митний кордон України обмежене законодавством України, зокрема «Інструкцією про порядок оформлення права на вивезення, тимчасове вивезення культурних цінностей та контролю за їх переміщенням через державний кордон України», а тому під час проходження ОСОБА_1 митного контролю вони не підлягали обов`язковому декларуванню, що виключає у діях останнього склад правопорушення, передбаченого ст. 471 МК.

Відповідно до ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у її вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами.

Підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення та вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності є протокол про адміністративне правопорушення. Відповідно до статті 494 МК України, протокол про порушення митних правил є основним джерелом доказів Проте будь-яких інших доказів, які б підтвердили вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України, суду не надано.

Посадова особа митного органу, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до положень статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому суд звертає увагу, що суд не наділений повноваженнями самостійно збирати докази у справах про порушення митних правил, встановлювати інших осіб, які можуть бути причетними до правопорушення.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення (в даному випадку митного органу) має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії відображеній у протоколі, як суть правопорушення. Наявність таких обставин, яким версія митного органу не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення (в даному випадку митний орган), був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною у інкримінованих діях.

Вимогами частин першої, другої статті 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення про порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 481 МК України, оскільки суду не надано доказів на його підтвердження, тому за таких обставин справа про порушення митних правил підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст.283, 284 КУпАП, ст. ст. 471, 527-529 МК України, суддя -

П О С Т А Н О В И Л А :

1. Провадження у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 за вчинення нею порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України, - закрити, у зв`язку з відсутністю у його діях складу і події зазначеного адміністративного правопорушення.

2. Товар, вилучений відповідно до протоколу про порушення митних правил № 0398/UA209000/2025 від 16.03.2025 - повернути ОСОБА_1 .

Постанова судді у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова, особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або митним органом, який здійснював провадження у цій справі протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Ольга ПАВЛЮК