Номер провадження: 33/813/817/25
Номер справи місцевого суду: 521/528/24
Головуючий у першій інстанції Непорада О. М.
Доповідач Копіца О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Копіци О.В., за участі секретаря судового засідання Ровенко А.С., представника Одеської митниці Держмитслужби України Берназ В.П., захисника Братель О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Братель О.Г., в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Малиновського райсуду м. Одеси від 20.06.2024 відносно:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм фірми-перевізника «ФОП ОСОБА_2 », проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- про накладення стягнення за вчинення адміністративногоправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України та на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 100 % вартості товарів безпосереднього предмету порушення митних правил, що складає 657 990 грн., з конфіскацією цих товарів, при цьому, автобус марки «NEOPLAN» державний номер НОМЕР_1 , країна реєстрації Україна, кузов № НОМЕР_2 повернуто власнику ОСОБА_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

З постанови суду вбачається, що 30.09.2023 приблизно о 04 год. 15 хв. в пункт пропуску «Орлівка» митного поста «Орлівка» Одеської митниці по смузі «червоний коридор» прибув автобус марки «NEOPLAN» державний номер НОМЕР_1 , країна реєстрації Україна, кузов № НОМЕР_2 , який прямував з України (м. Київ) до Румунії (м. Бухарест), під керуванням водія фірми - перевізника «ФОП ОСОБА_2 » ( АДРЕСА_2 ) громадянина України ОСОБА_1 , разом з другим водієм, громадянином України ОСОБА_3 , та без пасажирів.

При візуальному огляді та усному опитуванні, водій вказаного автобусу, громадянин України ОСОБА_1 та другий водій, громадянин ОСОБА_3 , заявили посадовій особі митного органу про відсутність товарів та предметів, які підлягають письмовому декларуванню та оподаткуванню митними платежами, або які заборонені чи обмежені до переміщення через митний кордон України.

Під час митного оформлення вищевказаного транспортного засобу, на підставі проведення оцінки та аналізу ризиків було прийнято рішення про застосування скануючої системи «RAPISCAN EAGLEMOBILE М4507», в результаті чого встановлено спрацювання на наявність «аномалії» в зазначеному автобусі.

За результатами проходження митних формальностей із застосуванням скануючої системи, прийнято рішення щодо проведення поглибленого огляду зазначеного автобусу, а також багажу, який у ньому переміщувався.

Під час здійснення спільного прикордонно-митного огляду автобусу марки «NEOPLAN», держ. номер НОМЕР_1 , країна реєстрації Україна, кузов № НОМЕР_2 , із залученням кінологічної команди ДПСУ у складі: ІПС інструктора-кінолога майстра-сержанта ДПСУ ОСОБА_4 зі службовою собакою «Айс», було виявлено приховані від митного контролю тютюнові вироби, загальною кількістю 16 850 пачок (33 коробки та 20 блоків), а саме:

1) сигарети «Lifa» по 20 шт. в кожній пачці, з маркуванням «for duty free only», без акцизної марки, без належного маркування на українській мові - 1320 пачок;

2) сигарети «Marlboro» по 20 шт. в кожній пачці, з маркуванням «duty free», без акцизної марки, без належного маркування на українській мові - 1000 пачок;

3) сигарети «Milano BLUE» по 20 шт. в кожній пачці, з маркуванням «duty free», без акцизної марки, без належного маркування на українській мові 4500 пачок;

4) сигарети «Milano GREEN» по 20 шт. в кожній пачці, з маркуванням «duty free», без акцизної марки, без належного маркування на українській мові - 9990 пачок;

5) сигарети «МАС CLASSIC» по 20 шт. в кожній пачці, з маркуванням «duty free», без акцизної марки, без належного маркування на українській мові - 40 пачок.

Доступ до виявлених сигарет став можливим шляхом демонтажу внутрішньої обшивки конструктивних порожнин автобусу марки «NEOPLAN», державний номер НОМЕР_1 , країна реєстрації Україна, а саме: під обшивкою стелі та стінкою багажного відділення, у повітряних шахтах салону першого та другого поверху, у відсіках підлоги першого поверху та у моторному відділенні.

Виявлення прихованих сигарет стало можливим за допомогою використання технічних засобів митного контролю, а саме: набору інструментів (шуруповерта, викруток тощо), дзеркала та ліхтарику.

Таким чином, на думку митного органу, водій фірми - перевізника «ФОП ОСОБА_2 » ( АДРЕСА_2 ) громадянин України ОСОБА_1 , прямуючи на автобусі марки «NEOPLAN», держ. номер НОМЕР_1 , країна реєстрації Україна, кузов № НОМЕР_2 , вчинив дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, сигарет загальною кількістю 16 850 пачок, з маркуванням на упаковці «for duty free only», без акцизної марки, без належного маркування на українській мові маркуванням, які переміщувались ним через митний кордон України з приховуванням від митного контролю у спосіб, що утруднює їх виявлення, а саме: під обшивкою стелі та стінкою багажного відділення, у повітряних шахтах салону першого та другого поверху, у відсіках підлоги першого поверху та у моторному відділенні, що вимагало демонтажу внутрішньої обшивки конструктивних порожнин автобусу за допомогою технічних засобів митного контролю - набору інструментів, дзеркала та ліхтарику, чим вчинено порушення митних правил, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник Братель О.Г. не оспорюючи наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому правопорушення, вказує на те, що оскаржувана постанова підлягає зміні в частині розміру накладеного судом стягнення у виді штрафу, який визначено судом у максимальному розмірі без врахування особи порушника, його майнового стану, визнання ним своєї вини та наявності обставини, що пом`якшує відповідальність, а саме: щире розкаяння винного.

На підставі викладеного, захисник Братель О.Г. просить змінити постанову суду від 20.06.2024, визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України та піддати його стягненню у виді штрафу у розмірі 50 відсотків вартості товару безпосереднього предмету порушення митних правил, що становить 328 995 грн.

До початку апеляційного розгляду захисником ОСОБА_5 подано до апеляційного суду заяву, в якій він посилаючись на порушення судом 1-ої інстанції строків розгляду справи, її направлення до суду апеляційної інстанції без дотримання строків, передбачених ч. 3 ст. 294 КУпАП, лише через 100 днів з дня надходження апеляційної скарги, а також не направлення у встановленому законом порядку та строк копії постанови суду ОСОБА_1 та його захиснику, текст якої було виготовлено через 139 днів після її прийняття, що зумовило необхідність заявляти клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, а також призвело до фактичного закінчення на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, просить скасувати постанову суду від 20.06.2024 та закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, встановлених ст. 38 КУпАП та ст. 467 МК України.

Позиція інших учасників апеляційного розгляду.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник Одеської митниці Бєлошицька Л. її доводи не визнала, вказавши, що твердження захисника стосовно того, що під час розгляду вказаної справи, судом не враховано щире розкаяння винного, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 34 КУпАП є обставиною, що пом`якшує відповідальність, не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_1 , розміщуючи виявлені тютюнові вироби у конструктивних порожнинах комерційного транспортного засобу для переміщення їх через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, розумів протиправність свого діяння, передбачав можливість настання шкідливих наслідків, але сподівався їх уникнути, що виключає можливість врахування у даному випадку щирого розкаяння ОСОБА_1 в якості пом`якшуючої обставини.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився причини неявки не повідомив, водночас його захисник Братель О.Г. не заперечував проти проведення апеляційного розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , при цьому підтримав свою апеляційну скаргу у повному обсязі та просив її задовольнити, натомість представник митниці Берназ В.П. заперечував проти її задоволення.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Згідно із ч. 1 ст. 486 Митного кодексу України (далі МК України), завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Положення ст. 487 МК України передбачають, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із ч. 1 ст. 466 МК України адміністративні стягнення за порушення митних правил не може бути застосовано інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показами свідків, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ч. 1 ст. 483 МК України визначає склад адміністративного правопорушення, що полягає у переміщенні або діях, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Склад правопорушення наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

При цьому, вимогами ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлена можливість використання судами при розгляді справ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

ЄСПЛ у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує на те, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Переміщення предметів із приховуванням від митного контролю це їх переміщення через митний кордон із використанням тайників або інших засобів, що утруднюють їх виявлення (тобто «фізичне» приховування), що викликає необхідність затратити зусилля для приховування (зокрема щось розібрати, розкрутити, розширити), застосувати інструменти чи механізми (викрутки чи якісь інструменти), затратити людську працю.

Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України за кваліфікуючими ознаками - переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України із приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів доведена та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про порушення митних правил №1601/50000/23 від 30.09.2023; письмовими поясненнями ОСОБА_1 ; фототаблицею; копією шляхового листа; інформаційним аркушом проходження митних формальностей із застосуванням скануючої системи; актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу.

Стороною захисту наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому правопорушення не оспорюється, тому в наведеній частині апеляційним судом постанова суду 1-ої інстанції не переглядається.

Щодо доводів захисника про несправедливість застосованого до ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу у максимальному розмірі, апеляційний суд зазначає наступне.

Статтею 23 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Статтею 34 КУпАП визначені обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення і такими визнаються: щире розкаяння винного; відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди; вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин; вчинення правопорушення неповнолітнім; вчинення правопорушення вагітною жінкою або жінкою, яка має дитину віком до одного року. Законами України може бути передбачено й інші обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення. Орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом`якшуючими і обставини, не зазначені в законі.

Згідно із ч. 4 ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряючи законність і обґрунтованість винесеної постанови може змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Санкція ч. 1 ст. 483 МК України є альтернативною та передбачає накладення стягнення у вигляді накладення штрафу в розмірі від 50 до 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, або з конфіскацією товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил, а також товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю.

Водночас, адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 100 % вартості товарів, з конфіскацією таких товарів, накладене судом 1-ої інстанції на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч. 1 ст. 483 МК України, відповідає як характеру та ступеню тяжкості правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

При цьому, судом 1-ої інстанції, враховуючи, що тютюнові вироби без акцизних марок переміщалися в заводських конструкціях вказаного автобусу, які були виготовлені заводом виробником вказаного автобуса, та не були спеціально виготовленими ОСОБА_1 , а лише ним використані, не конфіскував вказаний транспортний засіб, а повернув його власнику.

Отже, враховуючи викладене, а також те, що розміщуючи виявлені тютюнові вироби у конструктивних порожнинах комерційного транспортного засобу для переміщення їх через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, ОСОБА_1 розумів протиправність свого діяння, передбачав можливість настання шкідливих наслідків, але сподівався їх уникнути, апеляційний суд не вбачає підстав для зміни накладеного судом стягнення та як наслідок зміни постанови суду 1-ої інстанції.

Окрім того, апеляційний суд вважає безпідставними вимоги сторони захисту щодо необхідності скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, так як судом 1-ої інстанції тривалий час не направлялися матеріали провадження до суду апеляційної інстанції, оскільки рішення по справі було прийнято 20.06.2024 тому перебіг строків накладання стягнення, визначених ст. 38 КУпАП та ст. 467 МК України переривається.

Водночас, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи захисника Брателя О.Г. щодо порушення судом 1-ої інстанції строків скерування справи до суду апеляційної інстанції та вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, оскаржена постанова винесена 20.06.2024, при цьому апеляційна скарга захисника надійшла до Малиновського районного суду м. Одеси 28.11.2024 (а.п.71).

Відповідно до ч. 3 ст. 294 КУпАП апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову. Місцевий суд протягом трьох днів надсилає апеляційну скаргу разом із справою у відповідний апеляційний суд.

Разом з тим, всупереч приписів зазначеної норми, відповідно до супровідного листавід 06.03.2025, матеріали справи були скеровані до апеляційного суду, тобто через 3 місяці після надходження апеляційної скарги захисника.

При цьому, ст. 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно із усталеною практикою ЄСПЛ право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено.

Відтак, апеляційний суд констатує, що у зазначеному провадженні вбачаються порушення імперативних строків скерування справи про порушення митних правил до суду апеляційної інстанції, об`єктивних перешкод направлення зазначеного провадження у термін, визначений ст. 294 КУпАП матеріали справи не містять, що мало наслідком порушення розумних строків розгляду провадження, у зв`язку з чим вважає за необхідне довести зазначений факт до відома голови Малиновського районного суду м. Одеси задля недопущення аналогічних порушень.

У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Отже, апеляційний суд вважає, що апеляційну скарга захисника Брателя О.Г., в інтересах ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду 1-ої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 7,280, 293, 294 КУпАП, ст.ст. 459, 467, 486 МК України апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Братель О.Г., в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 20.06.2024, про накладення стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України залишити без змін.

Звернути увагу голови Малиновського (нині - Хаджибейського) районного суду м. Одеси на необхідність виконання вимог ч. 3 ст. 294 КУпАП та своєчасного направлення матеріалів справи про порушення митних правил до суду апеляційної інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту оголошення є остаточною та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Копіца