П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.05.2025 Справа №607/9352/25 Провадження №3/607/3927/2025
м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Воробель Н.П., розглянувши матеріали, що надійшли від Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований в АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 , має інвалідність ІІ групи,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

встановила:

відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №423915 від 02.05.2025, 02.05.2025 приблизно о 20:00 за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство стосовно свого батька ОСОБА_2 , а саме умисні дії фізичного та психологічного характеру, під час чого словесно ображав, погрожував фізичною розправою, шарпав за руки та штовхав, внаслідок чого завдав фізичного болю та психологічних страждань, чим порушив п.п. 3, 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що повністю розуміє зміст роз`яснених йому прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Відмовився висловлюватися про інкримінованому йому подію відповідно до ст. 63 Конституції України

Потерпілий ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що повністю розуміє зміст роз`яснених йому прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 269 КУпАП. Повідомив, що син хворіє та якщо вип`є, то погано себе поводить, а тому він, тобто потерпілий, викликав поліцію, щоб провели із сином бесіду. Також пояснив, що син, вчинивши щодо нього інкриміновані йому дії, не розумів, що робить, оскільки має захворювання мозку. Відтак просив не притягувати його до адміністративної відповідальності.

Заслухавши пояснення потерпілого, з`ясувавши думку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків:

відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Положеннями ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненому, до матеріалів справи долучено такі докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №423915 від 02.05.2025 з додатком до нього;

- рапорт від 02.05.2025, який зареєстрований в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журнал єдиного обліку) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області за №19884, відповідно до якого 02.05.2025 о 21:34 надійшло повідомлення ОСОБА_2 про те, що син в стані алкогольного сп`яніння вчиняє конфлікт, погрожує фізичною розправою. Прибувши за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено ОСОБА_2 , який повідомив, що його син ОСОБА_1 вчинив відносно нього домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, виловлював словесні образи, погрози, шарпав та штовхав;

- пояснення ОСОБА_2 від 02.05.2025, згідно з якими 02.05.2025 приблизно о 21:30 його син ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного спрямування, що виражалося у словесних образах, погрозах, шарпав та штовхав, чим завдав шкоди фізичному та психічному здоров`ю;

- пояснення ОСОБА_1 від 02.05.2025, відповідно до яких від надання пояснень відмовився у категоричній формі в порядку ст. 63 Конституції України;

- копію термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА №334359 від 02.05.2025;

- копію форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 02.05.2025;

- копію рапорту начальника СПДН ВП ПП Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області від 25.01.2024.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП суб`єктивна сторона зазначеного адміністративного правопорушення характеризується умисною формою вини та наявністю прямого умислу правопорушника на спричинення страждань потерпілій стороні.

Окрім того, обов`язковою умовою настання адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства є наслідки правопорушення у вигляді завдання відповідної шкоди.

Суд критично ставиться до тверджень потерпілого ОСОБА_2 , які містяться в його письмових поясненнях, оскільки зазначені твердження не знайшли свого підтвердження під час його безпосереднього допиту у судовому засіданні. Останній пояснив суду те, що його син ОСОБА_1 , вчинивши щодо нього інкриміновані йому дії, не розумів, що робить, оскільки хворіє, а він, тобто потерпілий, викликав поліцію для того, аби працівники поліції провели із сином виховну бесіду. З огляду на викладене, у діях ОСОБА_1 відсутній умисел на спричинення страждань батькові, а також відсутні наслідки правопорушення у вигляді завдання відповідної шкоди, що не утворює суб`єктивної та об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Суд не бере до уваги долучені до матеріалів справи рапорти працівників поліції, як належні та допустимі докази, оскільки рапорт це письмове офіційне повідомлення про що-небудь вищій інстанції, керівництву, в якому стисло, але докладно викладена суть якої-небудь справи, тобто є внутрішнім службовим документом в спілкуванні між працівниками поліції.

Самі по собі форма оцінки ризиків, терміновий заборонний припис, протокол про адміністративне правопорушення, без їх належного правового аналізу, не можуть бути визнані належними доказами у даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою не є самостійними беззаперечними доказами, а обставини викладені в них повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Інших доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, матеріали справи не містять.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючи, що відповідно до положень ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, приходжу до переконання, що провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 245, 247, 251, 252, 254, 255, 256, 280, 283, 284 КУпАП,

постановила:

провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду апеляційним судом.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

СуддяН. П. Воробель