ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №293/271/25

Провадження № 3/293/154/2025

28 травня 2025 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі судді Лось Л.В.,

за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Бутрика О.С.

розглядаючи адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

14.03.2025 на адресу суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №267108 від 09.03.2025 відносно ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №267108 від 09.03.2025, 09.03.2025 об 18:20:00 в с-щі Черняхів по вулиця Шкільна, 2, водій керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода та нечітка мова. Від проходження огляду на місці зупинки за допомогою алкотестер «ДРАГЕР 6820» та в медичному закладі відмовився на нагрудний відео реєстратор поліцейського номер 858265, чим порушив п.2.5. ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.

Перед початком розгляду справи про адміністративне правопорушення суд роз`яснив права та обов`язки особі яка притягається до відповідальності передбачені ст. 268 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_2 вину свою не визнав. Пояснив, що не здійснював керування транспортним засобом, вину свою не визнав та просив закрити провадження у справі. Вказав, що за кермом автомобіля перебував ОСОБА_3 за його згодою.

Захисник у судовому засіданні просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Доводить, що ОСОБА_2 не керував транспортним засобом, тому поліцейські не мали законних підстав вимагати у ОСОБА_1 проходити огляд на стан алкогольне сп"яніння.

Допитаний за клопотанням сторони захисту, як свідок, працівник поліції, що складав протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_4 , в судовому засіданні пояснив, що 09.03.2025 18:20 був зупинений автомобіль, який у темну пору доби рухався без увімкненого світла фар. Патрульним автомобілем був поданий спеціальний сигнал для зупинки автомобіля, проте автомобіль продовжив рух. У подальшому, шляхом переслідування, автомобіль був зупинений, за кермом перебував інший водій, а не ОСОБА_2 .

Разом з тим свідок ОСОБА_4 пояснив, що під час з"ясування обставин вчинення адміністративного правопорушення іншою особою, ОСОБА_2 поводив себе дуже емоційно та його дії не відповіли обстановці. Пояснив, що під час з"ясування щодо особи, яка перебувала за кермом авто, ОСОБА_2 , у якийсь момент сів за кермо автомобіля, завів авто і розпочав рух, однак працівниками поліції відразу був зупинений за порушення ПДР, а саме у зв"язку з тим, що водій розпочав рух не увімкнувши відповідний покажчик повороту. Пояснив, що ОСОБА_2 , керував автомобілем приблизно 2-3 метри. Крім того також надав покази про те, що у ОСОБА_1 була проявлена злісна непокора законним діям поліцейського, внаслідок чого до останнього був застосований сльозогінний газ. Під час винесення постанови за порушення ПДР у ОСОБА_5 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в найближчому медичному закладі, на що ОСОБА_2 відмовився.

Свідок ОСОБА_4 також вказав, що працівникам поліції свою відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп"яніння ОСОБА_2 пояснював тим, що не був водієм. Пояснив також, що водію були роз`яснені права, його було відсторонено від керування транспортним засобом, оформлені матеріали за ч.1 ст. 130 КУпАП. Від підписання протоколу про адміністративне правопорушення, дачі пояснень та отримання копії протоколу ОСОБА_2 відмовився.

Допитаний як свідок ОСОБА_6 показав суду, що 09.03.2025 під час того, як він ОСОБА_2 , та ще один чоловік якого він раніше не знав, рухались на автомобілі в напрямку с-ща Пулини і автомобіль був зупинений працівниками поліції. Пояснив, що за кермом ОСОБА_2 не перебував, а був пасажиром на задньому сидінні. Пояснив, що кермом була інша особа, прізвище та ім`я якого йому не відомі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи що притягається до матеріалів справи, захисника, свідка, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

За приписами ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху (далі- ПДР). Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина).

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Процедура виявлення у водіїв ознак алкогольного сп`яніння та проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння визначена ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (надалі - Інструкція), Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення у водіїв стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Порядком).

Відповідно до змісту ст. 266 КУпАП та Інструкції, якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно п.3 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

За ч.2 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч.3 цієї статті в разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до п.6 Розділу І Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Згідно з п.7 Розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

Як убачається з диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП адміністративна відповідальність настає в разі як керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та так само і за відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли особа відмовилася від проходження такого огляду.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України) передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №267108 від 09.03.2025, 09.03.2025 о 18:20:00 в с-щі Черняхів по вулиці Шкільна, 2, водій ОСОБА_2 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода та нечітка мова. Від проходження огляду на місці зупинки за допомогою алкотестера ДРАГЕР 6820 та в медичному закладі відмовився на нагрудний відео реєстратор поліцейського номер 858265, чим порушив п.2.5. ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.

Обставини вчинення даного правопорушення підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення ЕПР1 №267108 від 09.03.2025 (а.с.2), копією постанови серії ЕНА №4234035 від 09.03.2025 року (а.с. 3), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів (а.с. 4), направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.5), розпискою про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених статтями 55,56,59,63 Конституції України та статтею 268 КУпАП від 09.03.2025 (а.с. 6), розпискою про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу від 09.03.2025 (а.с. 7), дисками з відеозаписом події, які надані працівниками поліції ( а.с.35).

Як вбачається з дослідженого в судовому засіданні відеозапису події, встановлено наступні обставини:

- працівниками поліції ОСОБА_1 було зупинено за вчинення правопорушення за ч.2 ст. 122 КУпАП. Дії водія ОСОБА_1 були такими, що не відповідали обстановці тому, йому було запропоновано пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що останній відмовився. Після цього працівник поліції запропонував пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння в найближчому медичному закладі, на що ОСОБА_2 також відмовився. ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки передбачені ст. 55,56,59,63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, та повідомлено що відносно його буде складений протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП. Після чого працівник поліції перейшов до частини оформлення матеріалів протоколу, ОСОБА_2 відмовився від підпису в документах, що потребували його підпису та від отримання копії протоколу.

Працівниками поліції ОСОБА_1 відсторонено від подальшого керування транспортним засобом.

Стосовно доводів захисника та ОСОБА_1 щодо відсутності факту керування транспортним засобом, суд зазначає наступне.

У п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» визначено, за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.2019 року ВС/КАС зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Для встановлення відповідальності не має значення, як довго керував винний транспортним засобом. Проступок вважається закінченим з того моменту, коли особа, яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння або відмовилась від проходження огляду для виявлення стану алкогольного сп`яніння надала руху транспортному засобу.

Суд зазначає, що відеозапис події містить фіксування початку руху автомобіля під керуванням водія ОСОБА_1 та зупинку автомобіля працівниками поліції під керуванням водія ОСОБА_1 , що підтверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

За викладених вище обставин суд не бере до уваги твердження захисника та особи, що притягається до відповідальності про відсутність факту керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом.

Суд звертає увагу, що в межах даного провадження встановлюється саме склад правопорушення у виді відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, відеозаписи в цій частині є належними та допустимими, оскільки на них зафіксована об`єктивна сторона вказаного адміністративного правопорушення в повному обсязі.

Під час розгляду справи № 990SCGC/1/24 у своїй постанові від 18 квітня 2024 року Велика Палата Верховного Суду (далі Постанова № 990SCGC/1/24) виснувала, що водій зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені Законом України «Про дорожній рух» і Правилами дорожнього руху, зокрема передбачений указаним Законом обов`язок виконувати розпорядження поліцейського, яке він дає на підставі цих Правил чи інших нормативних актів. Одним із таких розпоряджень поліцейського є вимога пройти саме огляд з метою встановлення стану алкогольного чи наркотичного сп`яніння.

Правопорушення, яке полягає в керуванні транспортними засобами особами у стані сп`яніння, відмінне від правопорушення, яке полягає у відмові осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння. Отже, предмет доказування у справі про адміністративне правопорушення відрізняється залежно від того, за вчинення якого саме порушення складено протокол про адміністративне правопорушення (пункт 70 Постанови № 990SCGC/1/24).

В пункті 83 Постанови № 990SCGC/1/24 Велика Палата Верховного Суду зосереджує увагу, що обов`язковою передумовою для вимоги поліцейського до водія транспортного засобу пройти медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння є наявність ознак такого сп`яніння, визначених в Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ та Міністерства охорони здоров`я від 9 листопада 2015 року № 1452/735.

В даному випадку відносно ОСОБА_1 складений адміністративний протокол за вчинення адміністративного правопорушення, об`єктивною стороною якого є саме "відмова від проходження огляду на стан сп`яніння", яка у свою чергу чітко зафіксована на відеозаписі, які міститься в матеріалах справи.

За таких обставин, суд вважає, що при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, порушень положень вищезазначених Інструкції, Порядку та вимог ст.266 КУпАП допущено не було.

Суд вважає відеозапис відповідним п.5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 р. №1026.

За наслідками розгляду справи суд встановив, що поліцейським протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №267108 від 09.08.2025 стосовно ОСОБА_1 складений в установленому законом порядку, відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, розділам ІІ, ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме ст.ст. 9, 33, 245, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Так, у п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Відповідно судової практики ЄСПЛ, «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ "розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення".

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Зазначені вище докази на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості не викликають.

Підсумовуючи викладене суд зазначає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП поза розумним сумнівом доведена та підтверджується доданими до матеріалів про адміністративне правопорушення доказами.

Заперечення захисника суд розцінює як обрану лінію захисту з метою уникнення відповідальності ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення.

В рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.

Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Згідно ст. 280 КУпАП обставин, які обтяжують чи пом`якшують відповідальність, визначені статтями 34-35 КУпАП судом не встановлено.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, суд дійшов висновку про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у межах санкції ч. 1 статті 130 КУпАП, з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 7, 34-35, 245, 251, 252, 256, 266, 291, 294, 307,308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі одна тисяча неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір в дохід держави в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

На постанову суду протягом 10 днів з дня її винесення може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області.

Роз`яснити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, що штраф має бути сплачений добровільно не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу після набрання нею законної сили, а в разі оскарження постанови, не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. Документ, що підтверджує сплату штрафу не пізніше трьох робочих днів після закінчення вказаного строку, має бути наданий (надісланий) правопорушником до суду.

У разі несплати штрафу у добровільному порядку у встановлений строк, копія постанови буде направлена до відділу державної виконавчої служби для примусового виконання.

Згідно ст.308 КУпАП, у порядку примусового виконання постанови, про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та витрати на облік правопорушення.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з моменту набрання нею законної сили.

Повний текст постанови оголошено: 02.06.2025 об 14:30 год.

Суддя Людмила ЛОСЬ