ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Сєдих А.В., за участю секретаря судового засідання Шевченко В.В. захисника Саєнка О.М. розглянувши апеляційну скаргу захисника Саєнка О.М. на постанову судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2024 року, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , у званні молодший сержант, зареєстрований АДРЕСА_1 ,

якого визнано винним в правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 605 гривень 60 коп.,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови 30.07.2024 року о 22:25 год. в м.Краматорську, на перехресті вулиць Аероклубна та Актюбинська водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Додж н.з. НОМЕР_2 у стані сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою спеціалізованого технічного засобу газоаналізатора Alcotest Drager 6820. Результат тесту № 583 позитивний - 1,27 проміле, чим порушив п. 2.9 а ПДР України.

Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним в правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 605 гривень 60 коп.

З таким судовим рішенням не погодився захисник Саєнко О.М. та оскаржив в апеляційному порядку вважаючи постанову незаконною, оскільки винесена з грубим порушенням норм Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законодавчих актів, а тому підлягає скасуванню. У обґрунтування апеляційних вимог вказує, що під час спілкування ОСОБА_1 та працівників поліції взагалі не з`ясовувався факт керування та інші обставини, які повинні були бути встановлені під час встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, в тому числі, обставини, які формують склад адміністративного правопорушення. Вважає помилковим висновок суду, зроблений на підставі відеозапису, щодо доведеності факту керування, який зводиться до того, що на транспортному засобі було увімкнено аварійну сигналізацію. Вказує, що на відеозаписі не зафіксований факт руху транспортного засобу, факт його зупинки та відповідно сам факт керування транспортним засобом особою, яка притягується до адміністративної відповідальності. Зазначає, що факт керування транспортним засобом є обов`язковою складовою інкримінованого йому адміністративного правопорушення. Вказує, що сам по собі факт виконання вимог працівника поліції, не може бути достатнім доказом та не звільняє від обов`язку надання особами, уповноваженими на складання протоколів про адміністративні правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини правопорушника. Просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Учасники по справі про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином. В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. До початку судового розгляду, клопотань про відкладення розгляду справи не надано.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, вислухавши думку захисника Саєнка О.М., перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення.

Відповідно до диспозиції ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність за даною статтею настає у разі керування транспортним засобом особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння, а так само у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до п. 2.9 ПДД України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджується даними з протоку про адміністративне правопорушення протоколом серії ААД №906589 від 30.07.2024 року;

DVD-диском з відеозаписом з нагрудних відеореєстраторів на яких зафіксовано вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 та хід спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 ; роздруківкою чеком спеціального технічного засобу Drager з результатами огляд на стан сп`яніння з використанням 1,27% проміле; Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використання спеціальних технічних засобів, де вказані виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, та підпис ОСОБА_1 про згоду з результатом огляду.

Проаналізувавши докази по справі, вважаю, що в діях ОСОБА_1 міститься склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП.

Стягнення суддею накладене відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу, відповідно до санкції ч.1 ст. 130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції також встановив, що суд першої інстанції повно дослідив усі доводи сторони захисту, заявлені під час розгляду справи, які збігаються з доводами апеляційної скарги. Суд першої інстанції надав обґрунтовані відповіді на ці доводи, виклавши чіткі причини їх неприйняття, та не встановив підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про відсутність доказів керування транспортним засобом ОСОБА_1 та його зупинку працівниками поліції є безпідставними та спростовуються наявними матеріалами справи, згідно з якими факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом при обставинах вказаних у протоколі, підтверджується відеозаписом з нагрудних відеореєстраторів, на якому зафіксовано висловлювання ОСОБА_1 про те, що він не правий і що йому тут недалеко доїхати, що підтверджує факт керування транспортним засобом. Як правильно встановив суд першої інстанції, посилання захисника спростовуються відеозаписом, який свідчить про те, що водій зупинився на вимогу поліцейських із ввімкненою аварійною сигналізацією, що відповідає вимогам п. 9.9 (б) ПДР України. Крім того, до матеріалів справи долучено роздруківку результатів огляду з приладу Drager (1,27‰), акт огляду на стан алкогольного сп`яніння із зазначенням виявлених ознак сп`яніння та підписом ОСОБА_1 про згоду з результатом. У жодному з документів ні в протоколі, ні в акті ОСОБА_1 не зазначив про будь-які заперечення чи незгоду з результатами огляду, процедурою його проведення або фактом керування транспортним засобом; відповідні документи ним підписано без зауважень. Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, а доводи апеляційної скарги визнає необґрунтованими.

Доводи апелянта оцінюються судом апеляційної інстанції як такі, що спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, а доводи, що сукупність викладених апелянтом обставин у апеляційній скарзі вказують на те, що долучені до протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 матеріали є недопустимими доказами, є безпідставними, оскільки наведені ним міркування з цього приводу не підтверджені доказами.

Дії вчинені ОСОБА_1 характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпеку, становлять небезпеку дорожнього руху та несуть загрозу для його учасників.

При визначенні виду і міри адміністративного стягнення враховано ступінь суспільної небезпеки правопорушення, особистість правопорушника, ступінь його провини, а також те, що умисні дії правопорушника були направлені на порушення безпеки руху з використанням джерела підвищеної небезпеки транспортним засобом, суд дійшов обґрунтованого висновку щодо необхідності піддати правопорушника покаранню у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Суддя апеляційного суду приходить до висновку, що наведені доводи у апеляційній скарзі не підтвердженні під час апеляційного розгляду та не дають підстав для скасування або зміни оскаржуваної постанови судді районного суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Саєнка О.М. залишити без задоволення.

Постанову судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2024 р., у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя