Провадження № 33/824/1792/2025 Суддя-доповідач - Дрига А.М.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2025 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Дрига А.М.,

за участю особи,

яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Ліліцького Р.В. на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 18 грудня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою судді місцевого суду:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Згідно ст. 40-1 КУпАП постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Як визнав установленим у постанові суддя місцевого суду, правопорушення вчинено за таких обставин.

Так, 17 жовтня 2024 року близько 12 годин 04 хвилин, ОСОБА_1 по вул. С. Набоки, 9-А в м. Києві керував транспортним засобом «КІА», державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився за допомогою приладу алкотестер «Драгер» 6820 ARHK-0495. Результат огляду 1,09%о. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник, оспорюючи наведені в постанові судді місцевого суду фактичні обставини, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, підстави та обґрунтованість притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки зібраним доказам по справі, внаслідок чого ухвалив рішення про накладення стягнення, яке не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Вказує, що дії працівників патрульної поліції щодо перевірки ОСОБА_1 на стан сп`яніння та складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення є незаконними, неправомірними та безпідставними, оскільки з матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 допустив будь-які порушення ПДР, за які його необхідно було зупинити, всі наступні вимоги працівників поліції, водій не був зобов`язаний виконувати.

Крім того, зазначає, що працівники поліції попросили ОСОБА_1 перепаркувати автомобіль, після чого запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, таким чином ввели останнього в оману. ОСОБА_1 не повідомлено ознаки алкогольного сп`яніння, не було зафіксовано порядок перевірки виявлених у останнього ознак такого сп`яніння.

Зазначає, що у діях ОСОБА_1 відсутня суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній, будучи обізнаний про заборону керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, не хотів перепаковувати свій автомобіль, однак зробив це під тиском працівників патрульної поліції.

Вказує, що працівниками поліції не проводилась постійна фіксація з місця події, відеозапис не відповідає вимогам безперервності, не містить інформації, зокрема щодо підстав зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

В обґрунтування пропуску на апеляційне оскарження зазначає, що ним уже подавалась апеляційна скарга до Київського апеляційного суду, одна апеляційну скаргу повернуто за відсутності повноважень захисника. Апеляційна скарга подається повторно з наданням відповідних повноважень, а тому просить поновити строк.

З метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, з огляду на викладені обставини суд апеляційної інстанції вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді як такий, що пропущений з поважних причин.

Заслухавши думку ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив про її задоволення, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши та оцінивши доводи, зазначені апелянтом, суд вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає, за наступних підстав.

За змістом ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення має бути забезпечено всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, перевіркою постанови суду першої інстанції на відповідність зазначеним вимогам закону встановлено, що оскаржувана постанова є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а висновки суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9.а ПДР України, за що передбачено відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в матеріалах провадження доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 17 жовтня 2024 року; талоном до протоколу на тестування на алкоголь; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленням на огляд водія транспортного засобу; диском з відеозаписом з нагрудної камери, на якому зафіксовано, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, обставини.

Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, та у своїй сукупності достатні для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п. 2.9.а ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що дії працівників патрульної поліції щодо перевірки ОСОБА_1 на стан сп`яніння та складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення є незаконними, неправомірними та безпідставними, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки спростовуються дослідженим у суді першої інстанції відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції, згідно якого встановлено, що біля входу до під`їзду будинку стоїть автомобіль, а поруч ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Працівники поліції висунули йому законну вимогу пройти перевірку на стан алкогольного сп`яніння приладом «Драгер» або у лікарні, роз`яснюють йому його права та попереджають про відповідальність за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. ОСОБА_1 не заперечує, що він їхав на автомобілі після вживання алкогольного напою, але лише за вимогою працівників поліції. Потім він сів в салон автомобіля та відмовлявся виходити. Працівники поліції йому роз`яснюють його права, пункти 2.5. та 2.9а Правил дорожнього руху та вимоги ст. 130 КУпАП. Згодом, з дотриманням усіх вимог підготовки приладу до тестування, працівники поліції підготували прилад та провели дослідження. Результат тестування 1,09 %о. Працівники поліції роздруковують талон та складають акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Разом з тим, ОСОБА_1 засвідчив своїми підписами згоду з результатом дослідження в протоколі про адміністративне правопорушення, талоні тестування на алкоголь до протоколу, акті огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Враховуючи наведене, дії працівників поліції є послідовними та законними, протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №152609 від 17.10.2024 складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП та є доказом у розумінні ст. 251 КУпАП.

Окрім цього, доводи апелянта про те, що працівники поліції ввели ОСОБА_1 в оману, запропонувавши перепаркувати автомобіль, а також не повідомлено йому ознаки алкогольного сп`яніння, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки, як вірно зазначив суд першої інстанції, ОСОБА_1 , будучи достовірно обізнаний про вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху, пройшовши теоретичні та практичні навчання для підготовки до складання екзаменів для отримання права на керування автомобілем, здав екзамени та отримав відповідне посвідчення, тому йому було достовірно відомо, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцію, з чим погоджується апеляційний суд. А також, в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів зафіксовано у ОСОБА_1 ознаки сп`яніння, як різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, де засвідчений його підпис.

Таким чином, суд вважає, що висновки суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 п. 2.9.а ПДР України, не спростовуються доводами апеляційної скарги.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що постанова судді є законною та обґрунтованою, відсутні підстави для закриття провадження по справі, в зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити адвокату Ліліцькому Р.В. строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Ліліцького Р.В. - залишити без задоволення.

Постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 18 грудня 2024 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.М. Дрига