ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 645/114/25 Суддя суду 1 інстанції: Алтухова О.Ю.
Провадження № 33/818/569/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2025 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Савенко М.Є., в судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13.02.2024, -

ВСТАНОВИВ :

Цією постановою

ОСОБА_1 , 1980 року народження,

- визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 605,60 грн.

Як зазначено в постанові суду першої інстанції, 24.12.2024 о 22 год 59 хв в м. Харкові, по б-ру Юр`єва, буд. 19, ОСОБА_1 керував автомобілем «FIAT 500X», державний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 7510», ARLM-0268, та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОКНЛ м.Харків - відмовився. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погодившись з постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що постанова підлягає скасуванню з тих підстав, що судом не з`ясовано всіх обставин по справі та не надано їм належної оцінки.

ОСОБА_1 належним чином повідомлявся про час та місце розгляду апеляційної скарги до апеляційного суду не з`явився, що в силу вимог ст. 294 КУпАП не є перепоною для апеляційного розгляду.

Вивчивши матеріали справи вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Вищевказані вимоги закону судом виконані не в повному обсязі.

Так, суд першої інстанції визнаючи винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 204454 від 25.12.2024; довідку інспектора ВАП лейтенанта поліції Бурикіної В.; дані з DVD дисків з нагрудної камери патрульних поліцейських; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції на ім`я ОСОБА_1 від 24.12.2024; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, яким зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження огляду; рапортом інспектора взв.№ 2 роти № 4 бат. № 2 УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції Леліков В. від 24.12.2024.

Проте, як вбачається в відеозапису з нагрудних камер поліцейських, ОСОБА_1 не керував автомобілем та не був зупинений працівниками поліції, а сів за кермо автомобіля «FIAT 500X», державний номер НОМЕР_1 , для того, щоб від`їхати від місця, де впало дерево на стоячий поруч автомобіль, оскільки працівникам служби ДСНС необхідно було надати доступ до місця падіння дерева для його усунення.

Відповідно до вимог ст.17 КУпАП, особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст.18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності.

Однією з найважливіших умов визначення стану крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Положеннями КУпАП передбачено можливість звільнення від адміністративної відповідальності у випадках, коли вчинені дії, які мають ознаки правопорушення і за які КУпАП передбачена відповідальність, вчинені у стані крайньої необхідності.

Очевидно, що у цьому конкретному випадку, заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена, а доказів того, що водієм була завдана шкода будь-яким іншим учасникам дорожнього руху немає.

Тобто можна стверджувати, що ОСОБА_1 перебував у стані крайньої необхідності, оскільки усував небезпеку, яка загрожувала власності, правам і свободам громадян, оскільки ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при вчиненні дії особою у стані крайньої необхідності.

У зв`язку з вищевикладеними обставинами, апеляційний суд приходить до висновку про те, що вчинені дії ОСОБА_1 , які містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, такими визнаватися не можуть, оскільки були вчинені в стані крайньої необхідності, тобто необхідністю усунення небезпеки, яка загрожувала власності, а тому відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП справа підлягає закриттю через вчинення особою дій в стані крайньої необхідності.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13.02.2024 щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із вчинення дій в стані крайньої необхідності.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду М.Є. Савенко