ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9766/25
провадження № 3/753/4191/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" травня 2025 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Коляденко П.Л., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (протокол серії ЕПР1 № 320866), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , 04.04.2025 року о 18 год. 36 хв., керуючи велосипедом «Cannondale», без д.н.з., рухаючись по пл. Харківська, навпроти е/о № 22 у м. Києві, в порушення вимог п. 2.3б, п. 13.1 ПДР, не був уважним, не зреагував на зміну дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Renault», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів із матеріальними збитками.

До суду особа, що притягається до адміністративної відповідальності, будучи повідомленою про день, час та місце розгляду справи, згідно положень ст. ст. 268, 277-2 КУпАП, не з`явилася, про причини неявки не повідомила. Враховуючи вище зазначені правові норми, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Також, право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема, за статтею 124 КУпАП, на особисту участь у розгляді її справи чи участь її адвоката, встановлене частиною першою статті 268 КУпАП, не є абсолютним. Законом визначено випадки, коли справа не може розглядатися за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, однак розгляд справи за статтею 124 КУпАП не належить до цих випадків.

Крім того, відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні «Смірнов проти України» (2005 р.), у силу вимог параграфу 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи.

При цьому справа не є складною ні в правовому, ні у фактичному аспекті.

Крім того, клопотань про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, в тому числі із використанням власних технічних засобів, до суду не надходило.

Враховуючи викладене, з метою дотримання вимоги розумного строку відповідно до статті 6 параграфа 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вважаю можливим розглядати справу на підставі доказів, наявних в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до п. 13.1 ПДР водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати зокрема безпечного бокового інтервалу.

Згідно з п. 2.3 б) ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, зокрема бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну.

Статтями 251, 280 КУпАП визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 у письмових поясненнях, наданих під час оформлення пригоди, свою вину не визнав, зазначивши в п. 14 протоколу, що з вказаним документом не згоден, пояснення надасть до суду. Разом з тим, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, письмових пояснень не надав.

Інший учасник пригоди - водій автомобіля марки «Renault», д.н.з. НОМЕР_1 - ОСОБА_2 в своїх письмових поясненнях вказав, що він стояв в заторі по пл. Харківська у м. Києві, в той час як почув сильний удар в задню частину свого автомобіля. Вийшовши з транспортного засобу, він побачив велосипедиста, який здійснив зіткнення з його автомобілем.

Пояснення ОСОБА_2 є логічними, послідовними та такими, що повністю узгоджуються з відеозаписом долученим до матеріалів справи, переглянутим в судовому засіданні, з якого вбачається, що ОСОБА_1 , рухаючись по пл. Харківська не був уважним, не зреагував на зміну дорожньої обстановки та сконцентрувавши увагу на автомобілі марки «Шкода», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався праворуч від нього, не помітив стоячий попереду автомобіль марки «Renault», д.н.з. НОМЕР_1 та недотримавшись безпечної дистанції, здійснив з ним зіткнення.

Крім того, винність ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується в повному обсязі сукупністю доказів, наявних в матеріалах справи, а саме даними: протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 ; схеми місця ДТП, яка складена уповноваженою особою та підписана ОСОБА_2 без будь-яких зауважень; протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, зокрема місця зіткнення, характеру та локалізації механічних пошкоджень, отриманих транспортними засобами.

З огляду на викладене, приходжу до висновку, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, викладених в протоколі, доведена в повному обсязі.

Враховуючи обставини справи та те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, приходжу до висновку, що необхідним та достатнім є адміністративне стягнення у виді штрафу.

Крім того, відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, яка притягається до адміністративного відповідальності підлягає стягненню судовий збір.

Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 40-1, 124, 283-285 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Роз`яснити, що в разі несплати штрафу в п`ятнадцятиденний строк з дня вручення постанови правопорушнику, сума штрафу буде стягнена в порядку примусового виконання постанови в подвійному розмірі.

Постанова судді пред`являється до примусового виконання протягом трьох місяців з дня набрання її законної сили.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дарницький.

Суддя