ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Потоцький В.П., за участю захисника адвоката Олійнича Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подану на постанову судді Глибоцького районного суду Чернівецької області від 14 квітня 2025 року, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Глибоцького районного суду Чернівецької області від 14 квітня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп. в дохід держави.

Згідно з постановою районного суду, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 07 квітня 2025 року о 21 годині 55 хвилин, діючи у складі групи осіб, спільно з іншими особами, вчинив спробу незаконного перетину державного кордону із України в Румунію поза встановленим пунктом пропуску через державний кордон України на напрямку 842 прикордонного знаку, на території Кам`янецької ОТГ Чернівецького району Чернівецької області, на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Контрольний пост» під час руху в бік державного кордону.

На вказане рішення районного суду особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити пропущений строк оскарження постанови Глибоцького районного суду Чернівецької області від 14.04.2025р. щодо нього за ч.2 ст.204-1 КУпАП та скасувати таку постанову, і закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

ЄУНСС: 715/1084/25 Головуюча в І інстанції: Маковійчук Ю.В.

НП: 33/822/243/25 Головуючий в апеляційній ін-ції : Потоцький В.П.

Категорія: ч.2 ст.204-1 КУпАП

Свої вимоги в частині поновлення йому строку на апеляційне оскарження обґрунтовує тим, що в порушення ст.268 КУпАП, районний суд не повідомив його про розгляд справи, а про прийняте рішення він дізнався лише 02.05.2025 року, а тому вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущено ним з поважних причин.

На думку апелянта, оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, оскільки судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права.

Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оскільки у ньому не зафіксовано конкретні дії, які були вчинені ним з метою незаконного перетину кордону.

Зазначає, що матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували спробу незаконного перетину ним державного кордону, а саме фото чи відео фіксацію, місця затримання чи руху транспортного засобу, схеми місцевості із прив`язкою до місця спроби незаконного перетину державного кордону, що вказує на суб`єктивність обставин складання протоколу та тверджень про спроби здійснити ним перетин державного кордону поза межами пункту пропуску.

Стверджує, що суд не звернув увагу та не надав оцінку тому факту, що його письмові пояснення містять протиріччя із протоколом про адміністративне правопорушення.

Зазначає і те, що особа не може бути притягнута до відповідальності за наміри незаконно перетнути кордон, які не реалізувались у конкретних діях.

У судове засідання ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги. Поряд з цим, його захисник адвокат Олійнич Ю.В, не заперечував проти розгляду справи, а тому апеляційний суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі ОСОБА_1 .

Заслухавши доводи захисника адвоката Олійнича Ю.В., який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить такого.

Згідно зі ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст.277-2 КУпАП, повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 не було вручено повістку у передбаченому законом порядку, при цьому копія постанови районного суду хоч і була йому надіслана у строк, передбачений у ст.285 КУпАП, однак відомостей про її отримання матеріали справи не місять.

За таких обставин, вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови районного суду слід поновити, як такий, що пропущений з поважних причин.

Згідно зі ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 належним чином не були дотримані.

Частиною 2 статті 204-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинені групою осіб.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

Як вбачається з матеріалів справи, уповноваженою посадовою особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, зібрано наступні докази винуватості ОСОБА_1 : протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №022444 від 7 квітня 2025 року (а.с.1), рапорт начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » капітана ОСОБА_2 (а.с.5), довідку щодо проведення первинного опитування затриманого на ділянці ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (а.с.7), фотознімок (а.с.8).

Дослідивши вказані докази, апеляційний суд вважає, що вони не доводять поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, яке ставиться йому у провину, і поза увагою суду першої інстанції залишилось таке.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ЗхРУ №022444, гр. України ОСОБА_3 7 квітня 2025 року о 21 годині 55 хвилин, діючи у складі групи осіб, спільно з ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , вчинив спробу незаконного перетину державного кордону із України в Румунію поза встановленим пунктом пропуску через державний кордон України на напрямку 842 прикордонного знаку, на території Чернівецького району Чернівецької області, на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » вчинив спробу незаконного перетину державного кордону з України в Румунію, поза пунктами пропуску через державний кордон України. Був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Контрольний пост» під час руху в бік державного кордону. Затриманий прикордонним нарядом «Контрольний пост» під час руху в бік державного кордону з подальшим його незаконним перетином, чим порушив вимоги ст.9,12 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991 р., тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.204-1 КУпАП (а.с. 1).

Аналізуючи вказаний протокол, апеляційний суд звертає увагу на те, що такий не містить жодних відомостей про те, якими саме своїми діями ОСОБА_1 вчинив незаконну спробу перетину державного кордону.

Крім того, у протоколі не конкретизовано місце вчинення ОСОБА_1 діяння, яке ставиться йому у провину, не зазначено координати, де нібито здійснено спробу перетину державного кордону.

При цьому, схеми правопорушення, на якій зафіксовані умовні позначки місця вчинення правопорушення, місця розташування відділу прикордонної служби, маршрут руху ОСОБА_1 разом із іншими особами та лінію державного кордону, а також фото чи відео фіксації факту вчинення правопорушення чи інших беззаперечних доказів, які б вказували на його причетність до правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, суду не надано.

Окрім цього, апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_3 ставиться у провину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, тобто спроби незаконного перетину державного кордону вчинена групою осіб. Однак в матеріалах справи відсутні будь-які дані, які б підтверджували особу інших учасників групи ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , вказаних у протоколі, їх пояснення чи будь-які інші відомості на підтвердження того факту, що вони вчинили спробу незаконного перетину державного кордону групою осіб.

Отже, вказаний протокол не може бути визнаний належним доказом винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП.

Що стосується рапорту начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » капітана ОСОБА_2 , то і цей доказ апеляційний суд не може взяти до уваги, оскільки такий складений особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, тобто заінтересованою особою, і зміст цього рапорту ідентичний до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, а відтак такий доказ не може бути належним у даній справі.

Також апеляційний суд вважає неналежним доказом у справі фотомітки на а.с. 8, оскільки із неї неможливо встановити жодних обставин, що мають значення для правильного вирішення цієї справи.

Не може бути належним доказом і довідка щодо проведення первинного опитування затриманого на ділянці ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 », оскільки дані, які у ній зазначені, не засвідчені підписами осіб, чиї пояснення у них відображені, крім того, така довідка складена офіцером прикордонного оперативно-розшукового відділу ГОРВ НОМЕР_1 прикордонного загону, тобто зацікавленою особою.

Інших доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 в матеріалах справи немає.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Виходячи з вищезазначеного, слід дійти висновку, що органом, що склав протокол про адміністративне правопорушення, не надано жодних беззаперечних та достатніх доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, передбачених ч.2 ст.204-1 КУпАП, та яких було б достатньо для визнання його винуватим у вчиненні правопорушення, викладеного у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумціях, в тому числі, закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Таким чином, на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження наявних в матеріалах справи доказів, враховуючи, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, апеляційний суд доходить висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, не доведена належними, допустимими та достовірними доказами, а висновок суду першої інстанції є необґрунтованим, передчасним та ґрунтується лише не припущеннях, а тому постанову суду слід скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст. 7, 251, 294 КУпАП, Чернівецький апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Глибоцького районного суду Чернівецької області від 14 квітня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Глибоцького районного суду Чернівецької області від 14 квітня 2025 року щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст.204-1 КУпАП скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду В.П. Потоцький