Справа № 473/2000/25
П О С Т А Н О В А

іменем України

"28" травня 2025 р. місто Вознесенськ

Суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області Зубар Н.Б., за участю секретаря судових засідань Волосовського А.С., розглянувши матеріали, які повторно надійшли від Управління патрульної поліції в Миколаївській області про притягнення до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з протоколом місце проживання: АДРЕСА_1

В С Т А Н О В И В:

19 травня 2025 року після повернення судом до Управління патрульної поліції в Миколаївській області повторно надійшли матеріали відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 №295995 від 10 квітня 2025 року поліцейський, який склав цей протокол, зазначив, що:

«31.03.2025 00:20:00 м.Миколаїв, вулиця Новозаводська 1Б/1 водій ОСОБА_1 , будучи учасником ДТП на електромопеді 1KW без номерного знаку з номером рами НОМЕР_1 , відмовився від проходження огляду з метою встановлення алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння у медичному закладі що засвідчує висновок 38 КП «КНП ВБЛ» ВМР».

Дії ОСОБА_1 поліцейським кваліфіковано як порушення п.2.5 ПДР України та за ч.1 ст.130 КУпАП.

Захисник Душенко В.А. до суду подала клопотання про закриття провадження з огляду на те, що керований її клієнтом засіб не є тз в розумінні чинного законодавства, а також через порушення порядку освідування, відсутність відеозапису чи даних про залучення для проведення освідування двох свідків.

Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступне.

30 квітня 2025 року матеріал відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП було повернуто до Управління патрульної поліції в Миколаївській області для розгляду справи за підсудністю.

У постанові суду від 30 квітня 2025 року було зазначено таке: «Статтею 276 ч.1 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП розглядається за місцем його вчинення.

У протоколі серія ЕПР1 №295995 від 10 квітня 2025 року зазначено, що місцем вчинення правопорушення є АДРЕСА_2 не вказаний).

Як зазначено у рішенні КСУ від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 - положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення».

Дослідивши матеріали провадження про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, суд встановив, що при повторному направленні матеріалів справи до суду справа містить довідку інспектора відділу розшуку та опрацювання матеріалів ДТП УПП в Миколаївській області капітана поліції Володимира Крамар наступного змісту:

«На адресу управління патрульної поліції Миколаївській області надійшли на доопрацювання матеріали справи №473/2000/25 (провадження 3/473/733/2025) щодо притягнення гр. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

В постанові суду зазначено, що в протоколі зазначено адресу вчинення ДТП, яка не належить до територіальної юрисдикції Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області, а саме м.Миколаїв, Інгульський район, вул.Новозаводська, буд. № 1Б/1.

Повідомляю, що під час складання електронного протоколу про адміністративне порушення з технічних причин була допущена помилка в графі місце скоєння ДТП та в графі місце розгляду адміністративної справи, яку виправити не виявилось можливим у зв`язку з особливостями програмного забезпечення Інформаційного порталу Національної поліції.

Хочу зазначити, що місцем скоєння даного ДТП є - Миколаївська обл., м.Вознесенськ, вул.Калинова, буд. № 55, а місцем розгляду адміністративної справи вважати Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області.

Оскільки внесення будь-яких змін до адміністративного протоколу після підписання його особою яка притягається до адміністративної відповідальності суттєво заборонено. Прошу Вас дану роз`яснювальну записку вважати за усунення недоліків в адміністративному протоколі, які зазначенні в постанові від 30.04.2025 року № 473/2000/25».

Відповідно ст.278 Кодексу України про адміністративні правопорушення під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен перевірити чи правильно складений протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

В ст.279 КУпАП вказано, що розгляд справ про адміністративне правопорушення судом першої інстанції провадиться в межах обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення. Тому у відповідності до вимог ст.256 КУпАП обставини правопорушення повинні бути викладені в протоколі про адміністративне правопорушення конкретно, з належним формулюванням складу адміністративного правопорушення у відповідності до КУпАП.

Відповідно до ст.251 КУпАП одним із доказів у справі про адміністративне правопорушення є протокол про адміністративне правопорушення. Він має містити усі перелічені у ст.256 КУпАП відомості, які необхідні для вирішення справи, а без їх наведення він належної сили не має.

При цьому судом враховується правова позиція, викладена в рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016) про те, що суд має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчинення адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено перед судом. Суд також не має права самостійно вишукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином перебиратиме на себе функції обвинувача, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948 р. та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 р. передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в ст.62 Конституції України.

Оскільки в протоколі складеним відносно ОСОБА_1 серія ЕПР1 №295995 від 10 квітня 2025 року поліцейський, який склав цей протокол, зазначив, що місцем вчинення є «м.Миколаїв, вулиця Новозаводська 1Б/1», натомість як в довідці УПП вказано іншу адресу вчинення правопорушення, а суд має право розглядати справу лише в межах протоколу, який за такого містить очевидні помилки, обвинувачення є не конкретним та предявленим із порушенням прав особи на захист. Посилання інспектора УПП Володимира Крамара на те, що під час складання вказаного протоколу «з технічних причин була допущена помилка в графі місце скоєння ДТП та в графі місце розгляду адміністративної справи, яку виправити не виявилось можливим у зв`язку з особливостями програмного забезпечення Інформаційного порталу Національної поліції» не є законною підставою для визначення місця вчинення правопорушення.

Отже протокол складено з порушенням вимог п.6 та п.7 Розділу ІІ Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 №1376 «Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», - такий протокол викликає обґрунтовані сумніви, які, відповідно до положень ст.62 Конституції України тлумачаться на користь ОСОБА_1 .

Згідно із п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

Суд не уповноважений збирати докази на підтвердження вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки це є обов`язком осіб, які відповідно складають протоколи (ч.2 ст.251 КУпАП).

Окрім того, адміністративна відповідальність за ст.130 КУпАП настає стосовно дій, вчинених при керуванні особами транспортними засобами.

Згідно пункту 1.10 Правил дорожнього руху України транспортний засіб - це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Також п.1.10 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України «Про правила дорожнього руху» №1306 від 10.10.2001 року визначено такі терміни:

механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт;

мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт;

транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів;

водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі;

Ч.2 ст.14 Закону України "Про дорожній рух" до учасників дорожнього руху відносить водії та пасажирів транспортних засобів, пішоходів, осіб, які рухаються в кріслах колісних, велосипедистів, погоничів тварин.

Відповідно до вимог статті 29 Закону України «Про дорожній рух» до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

ПДР та Наказом Держстандарту України №31 від 25 січня 1995 року «Засоби транспортні дорожні» до переліку транспортних засобів електромопед 1KW не віднесено.

Також у справі відсутній відеозапис фіксації правопорушення, що є обов`язковим з огляду на вимоги ст.266 КУпАП, якою передбачено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного чи іншого сп`яніння. Огляд водія на стан алкогольного чи іншого сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З огляду на досліджені в судовому засіданні матеріали адміністративної справи, суд вважає, що вони не доводять наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, що передбачено ч.1 ст.130 КУпАП, а тому провадження у справі слід закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Щодо питання про повернення протоколу, то суд вважає, що це право, а не обов`язок суду приймати рішення про повернення протоколу, який вже до того ж повертався до поліції. Тим більше, що згідно із Постановою від 02 вересня 2021 року справа №11-97 сап20 Велика Палата Верховного Суду зазначила таке:

«74. Норми КУпАП, які встановлюють процедуру адміністративного розслідування і стадію розгляду справи уповноваженим органом (судом), не містять законодавчих положень, які б за окресленої правової ситуації передбачали можливість повертати справу про адміністративне правопорушення для дооформлення протоколу й належного виконання вимог статті 256 цього Кодексу у частині забезпечення присутності порушника в суді. Водночас немає й процесуальних норм, які б забороняли, зокрема, судді, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, вимагати від уповноваженого органу виконати належним чином вимоги процесуального закону щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення і його реалізації таким чином, щоб можна було вирішити питання про винність особи у вчиненні адміністративного проступку з дотриманням строків розгляду і без порушення прав особи порушника чи осіб, які потерпіли від дій останнього. Принаймні чітких й однозначних положень, які б дозволяли чи забороняли повертати протоколи для забезпечення присутності порушника під час розгляду справи, процесуальне адміністративно-деліктне законодавство не містить.

89. Велика Палата Верховного Суду наголошує, що відсутність чітко встановленого законом порядку розгляду справ про адміністративне правопорушення або неузгодженість його складових унеможливлює настання відповідальності судді за свободу суддівського розсуду, тобто можливість судді обирати (визначати) найбільш оптимальний варіант рішення (дії) з кількох юридично допустимих його (її) варіантів».

Крім того, після повернення протоколу посадовій особі, що його склала, жодні виправлення до протоколу вже внесені не можуть бути, оскільки згідно п.6 та п.7 Розділу ІІ Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 №1376 «Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції»: «Усі реквізити протоколу про адміністративне правопорушення заповнюються чорнилом чорного або синього кольору, розбірливим почерком, державною мовою. Не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено».

Керуючись ст.ст.9, 130 ч.1, ст.247, 283, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області.

Суддя Н.Б.Зубар