П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.05.2025 Справа №607/5018/25 Провадження №3/607/2396/2025

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Мостецька А.А., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду справу, яка надійшла з Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , працюючої торговим представником,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Управлінням патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції направлено в Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ознаками ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 710598 від 03.03.2025 вбачається, що 03.03.2025 о 02 год 30 хв в м. Тернопіль по просп. Злуки, 15, водій ОСОБА_1 , керувала транспортним засобом «BMW 320d GT», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки із застосуванням технічного приладу газоаналізатора «Alcotest 6810» ARBL-0894, чинного до 21.11.2025, та огляду в КНП «Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань» ТОР водій категорично відмовилася, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні даного адміністративного правопорушення не визнала та підтримала подані нею заперечення. В обґрунтування яких зазначила, що складений щодо неї протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, вважає незаконним та безпідставним, таким, що складений з порушеннями вимог чинного законодавства, грубими порушеннями та ігноруванням її прав. Як вбачається з відеофайлу, який розміщений на СД-диску, що долучений до матеріалів справи, відеозйомка не проводилась безперервно (наявний розрив у записах між першим та другим файлом). У зв?язку з наведеним, вищевказаний диск з відеозаписами з нагрудної камери працівників поліції, як доказ, який покладений в основу складеного протоколу треба оцінювати критично, адже на жодному з них не зафіксовано, що саме вона керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп?яніння і тому він не може бути допустимим доказом доведення її винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, зазначила, що долучені до протоколу про адміністративне правопорушення докази не підтверджують її вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки не містять належних, допустимих, достовірних, достатніх і переконливих доказів на підтвердження обставин, що підлягають доказуванню в цій справі. У протоколі про адміністративні правопорушення та з оглянутого відеозапису, зробленого за допомогою нагрудної камери поліцейського, вона веде себе адекватно, спілкується із поліцейськими, заперечує факт керування транспортним засобом. До матеріалів справи, поліцейським долучено аудіовізуальний диск з двома відео файлами подій, які мали місце 03 березня 2025 року, та на якому зафіксовано, що вона не керувала транспортним засобом та не була зупинена працівниками поліції. Також з відеозапису, долученого до протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що такий відображає візуальну обстановку її спілкування з працівниками поліції. Разом з тим, зміст спілкування повністю не був зафіксований на нагрудну відеокамеру та в розпорядження суду не наданий, а відтак відеозапис події оформлення адміністративних матеріалів є неповним (перервним). Відтак просить суд провадження в справі про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити, у зв?язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 , поліцейський УПП в Тернопільській області ДПП, суду пояснив, що 03.03.2025 він спільно з поліцейським ОСОБА_3 проводили патрулювання. Так, під час комендантської години в дворі будинку по АДРЕСА_2 , вони виявили транспортний засіб з увімкненими двигуном та ближнім світлом фар. Під`їхавши до вказаного автомобіля, було встановлено, що на сидінні водія сиділа гр. ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. В подальшому на останню було складено протокол за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Свідок ОСОБА_4 , поліцейський УПП в Тернопільській області ДПП, в судове засідання не з`явився, однак судом вживалися заходи для забезпечення його явки.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та свідка, оглянувши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП та не може бути перекладено на суд.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій на вимогу поліцейського повинен пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягне за собою адміністративну відповідальність.

Визначальним для кваліфікації діяння за статтею 130 КУпАП є встановлення спеціального суб`єкта такого адміністративного правопорушення, оскільки суб`єктом зазначеного адміністративного правопорушення може бути лише особа, яка керує транспортним засобом, тобто здійснює усвідомлену і цілеспрямовану діяльність з використання відповідних його функцій.

При цьому, в п. 27 постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» наведено роз`яснення, що керування транспортним засобом - це виконання функції водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в постанові № 404/4467/16а від 20 лютого 2019 року Верховний Суд зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування».

Таким чином, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та чи швидкості транспортного засобу. Натомість саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.

Разом з тим саме по собі перебування в стані алкогольного сп`яніння за відсутності факту керування транспортним засобом, не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, зазначена обставина обов`язково належить до предмету доказування під час розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На переконання суду, долучені до протоколу про адміністративне правопорушення документи не підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки не містять належних, допустимих, достовірних, достатніх і переконливих доказів на підтвердження обставин, що підлягають доказуванню в цій справі.

Так, в якості доказу вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суб`єктом владних повноважень до матеріалів справи долучено аудіовізуальний диск, оглянувши який суд вважає, що такий не відображає обставин, що входять до предмету доказування у даній справі, а саме щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Дослідивши відеозапис з автомобільного відеореєстратора працівників поліції, судом встановлено, що транспортний засіб «BMW 320d GT», номерний знак НОМЕР_1 , знаходився у дворі будинку № 15 по просп. Злуки в м. Тернопіль, з увімкненими двигуном, ближнім світлом фар та задніми габаритними ліхтарями.

Крім того, відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції містять лише події під час оформлення працівниками поліції матеріалів справи про адміністративні правопорушення, при цьому відомостей про те, хто саме керував автомобілем дані відеозаписи не містять, що є суттєвим під час розгляду справи, адже за відсутності доказів керування особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, транспортним засобом при обставинах, вказаних у протоколах, така особа у розумінні диспозиції ст. 130 КУпАП не є суб`єктом вчинення даного адміністративного правопорушення.

Також як вбачається з нагрудних камер працівників поліції ОСОБА_1 при спілкуванні з поліцейськими неодноразово заперечувала факт керування транспортним засобом.

Крім того, вказане заперечення щодо факту керування ОСОБА_1 зазначила у протоколі про адміністративне правопорушення у графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення».

Щодо долученого до матеріалів справи рапорту поліцейського, суд зауважує, що такий не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки свідчення зазначені у ньому не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, адже працівник поліції є представником суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху та є зацікавленою особою при розгляді цієї справи. Більше того такий рапорт дублює факти викладені у протоколі, та відображає лише послідовність дій працівників поліції під час оформлення матеріалів справи.

Також суд звертає увагу, що покази свідка ОСОБА_2 , поліцейського УПП в Тернопільській області ДПП суд оцінює критично, оскільки вони не вказують на те, що транспортним засобом керувала саме особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

При цьому постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 217106, долучену в якості доказу керування ОСОБА_1 транспортним засобом, суд до уваги не бере, оскільки як вбачається ця постанова складена за тих же обставин, тією ж посадовою особою та за наявності тих же заперечень ОСОБА_1 щодо некерування нею транспортним засобом.

Відтак в матеріалах справи відсутні будь-які належні та достовірні докази, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом «BMW 320d GT», номерний знак НОМЕР_1 , а обставини викладені у протоколі не підтверджуються наявними у справі доказами.

Вина особи, яка притягається до відповідальності повинна бути доведена органом, який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватися на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів. При цьому, всі викладені у протоколах про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів. Протокол про адміністративне правопорушення є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення, а тому, не може вважатися доказом вчинення правопорушення в розумінні ст. 251 КУпАП, а обставини, викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Отже, матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 є особою, яка керувала транспортним засобом, у зв`язку з чим вона не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Суд не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з вимогами ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд вважає, що провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, слід закрити, у зв`язку з відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 9, 23, 33, 34, 40-1, 245, 247, 251, 252, 280, 283, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі стосовно ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду апеляційним судом.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Головуючий суддяА. А. Мостецька