Номер провадження: 33/813/481/25
Головуючий у першій інстанції Прохоров П. А.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Назарової М.В.,

за участю секретаря Соболєвої Р.М.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника адвоката Киченока Андрія Сергійовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань

апеляційну скаргу захисника Киченока Андрія Сергійовича, який діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

на постанову Київського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що 24.09.2024 о 20.23 годині по вул. Фонтанська дорога, 47, в м. Одесі, керував транспортним засобом Honda, н/з НОМЕР_1 у стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у медичному закладі, згідно з висновком КНП «ООМЦПЗ ООР» № 002988 від 28.09.2024, чим порушив вимоги п. 2.9а «Правил дорожнього руху України» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою суду, захисник Киченок А.С., який діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що:

- судом не повно досліджено всі обставини справи та не надано належної оцінки;

- не надано оцінку відсутності в матеріалах справи доказів наявності ознак стану сп`яніння;

- ОСОБА_1 є пацієнтом замісної підтримувальної терапії, на підставі чого вживає препарат у якому міститься ОСОБА_2 , який є опіоїдним анальгетиком, проте в інструкції до цього препарату не вказано заборони керування транспортними засобами під час його прийому та зазначення про вплив лікарського препарату на швидкість реакції водія, а тому не є обставиною, за якої наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- наукове дослідження свідчить, що вживання метадону або бупренорфіну може мати слабкий влив на швидкість реакції, але їхній вплив на стиль керування є дуже незначним, порівняно з іншими факторами;

- суд під час винесення оскаржуваної постанови посилається на підписання Інформованої згоди на участь у замісній підтримувальній терапії, яка відсутня у матеріалах справи;

- суд не досліджував обставини періоду вживання ОСОБА_1 препарату ЗПТ та листок отримання препаратів та прийому;

- порушена процедура огляду на стан сп`яніння, а саме Акт № 002988 не містить відомостей про проведення лабораторних досліджень та складений на підставі швидкісних тестів;

- під час отримання висновку був відсутній поліцейський, який доставив ОСОБА_1 до медичного закладу, внаслідок чого порушено порядок повідомлення змісту висновку та його розуміння для ОСОБА_1 , тому такий висновок складений з явними порушеннями Інструкції;

- не роз`яснено ОСОБА_1 його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, а лише ст. 63 Конституції України, чим порушено право на захист;

В судовому засіданні ОСОБА_1 та захисник Киченок А.С. підтримали доводи апеляційної скарги та просили закрити провадження у справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, щодо суті апеляційної скарги апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно із пунктом 2.9 (а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306 (далі Правила, Правила ПДР), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2, 3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно п. 12 вказаної Інструкції № 1452/735 від 09 листопада 2015 року у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, суд вважав доведеною його вину матеріалами справи, а саме: відеозаписом з нагрудної камери патрульного поліцейського, протоколом про адміністративне правопорушення серії АБА № 117737 від 28.09.2024 року, висновком № 002988 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а вищезазначені вимоги закону судом першої інстанції виконані в повному обсязі.

Так, судом першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив висновок про доведеність вчинення останнього інкримінованого йому адміністративного правопорушення, з яким погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії АБА № 117737 від 28.09.2024 року, яким зафіксовано, що 24.09.2024 о 20.23 годині по вул. Фонтанська дорога, 47, в м. Одесі, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Honda, н/з НОМЕР_1 у стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у медичному закладі № 002988 від 28.09.2024, чим порушив вимоги п. 2. 9а ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП. До протоколу додається: висновок, ПВР 471819. Вказаний протокол ОСОБА_1 підписав (а.с. 1);

- висновком КНП «ООМЦПЗ ООР» № 002988, згідно якого ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння (опіоїди) (а.с. 4);

- наявним в матеріалах справи відеозаписом, який було оглянуто в ході розгляду справи, підтверджено, що ОСОБА_1 зупинили, повідомили про проблеми з електрикою та попросили документи, на питання чи вживає наркотичні засоби, відповів, що ні (20:26:34 хв). Поліцейський запитав: «А лікарські препарати?», ОСОБА_1 відповів: «Так, Бупрен…у меня есть предписание врача» (20:26:35 хв). Поліцейський сказав: «Під час дії заспокійливих препаратів не завжди можна керувати ТЗ, вони впливають на увагу водія…у зв`язку з чим бачу ознаки або наркотичних речовин або лікарських препаратів… на цій підставі можу запропонувати вам медичний заклад на медосвідування…бачу у вас знервований стан, погану реакцію зіниці ока на появу світла», на що ОСОБА_1 погодився (20:26:48 20:27:07 хв). В медичному закладі ОСОБА_1 здав біологічний матеріал та його перевірили на координацію (21:12:53 хв). 28.09.2024 ОСОБА_1 забрав висновок та на підставі чого поліцейський склав протокол про адміністративне правопорушення (а.с. 5).

Посилання, що судом не надано оцінку відсутності в матеріалах справи доказів наявності ознак стану сп`яніння, є необґрунтованим, оскільки з відеозапису вбачається, що поліцейський повідомив ОСОБА_1 про наявні ознаки, а саме: знервований стан, погану реакцію зіниці ока на появу світла.

Крім того, апеляційний суд вказує, що відповідно до чинного законодавства, працівник поліції самостійно на власний розсуд доходить висновку про наявність ознак сп`яніння у водія транспортного засобу та вирішує питання щодо необхідності проходження таким водієм транспортного засобу огляду на стан сп`яніння.

Не може бути взятий до уваги довід скарги, що ОСОБА_1 є пацієнтом замісної підтримувальної терапії, на підставі чого вживає препарат у якому міститься ОСОБА_2 , який є опіоїдним анальгетиком, проте в інструкції до цього препарату не вказано заборони керування транспортними засобами під час його прийому та зазначення про вплив лікарського препарату на швидкість реакції водія, а тому не є обставиною, за якої наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 7 Порядку проведення замісної підтримувальної терапії хворих з опіоїдною залежністю, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України N 200 від 27 березня 2012 року, після прийняття лікарем - наркологом рішення про початок ЗПТ, хворому видається Інформаційний лист про замісну підтримувальну терапію із застосуванням препаратів бупренорфіну або метадону.

Вказаний Інформаційний лист, з яким хворий ознайомлюється під підпис, має попередження, зокрема в ньому зазначено, що у період отримання замісної підтримувальної терапії забороняється керувати автотранспортом та виконувати роботу, що вимагає швидкої реакції, точності рухів та перебування на висоті.

В інструкції препарату також є вказівка, що при вживанні слід утриматися від керування транспортними засобами, тому доводи захисника є неспроможними.

Що стосується клопотання захисника про визнання недійсним висновку токсикологічного дослідження недійсним через порушення процедури його проведення, зокрема, затримку проведення аналізу сечі на 1-3 дні та відсутність доказів, що підтверджують активну дію наркотичної речовини під час керування транспортним засобом, то таке не відповідає засадам доказування, а має оцінюватися судом як самостійно на предмет допустимості і належності, так і разом з іншими доказами у справі.

Крім того, в суді апеляційної захисником Горноженка В.Є. було заявлено клопотання про призначення судово-молекулярної експертизи біологічних зразків ОСОБА_1 , від проведення якої він в судовому засіданні відмовився, отже вказане не потребувало процесуального вирішення.

В апеляційному суді за клопотанням захисника та в межах доводів апеляційної скарги, яким є незалучення судом нижченаведеного доказу, залучено до матеріалів справи Інформаційну згоду ОСОБА_1 на участь у замісній підтримувальній терапії із застосуванням препарату, дану ним 20.07.2020, щодо препарату Бупрен, і за змістом цієї згоди ОСОБА_1 був обізнаний, що вказаний препарат (метадон) може впливати на швидкість реакції при керуванні транспортом або роботі з іншими механізмами, порушувати психічні та/або фізичні здібності, є ризик сонливості, і що він попереджений, що відповідно до п. Б підпункту 2.9 розділу 2 ПДР водієві забороняється керувати ТЗ у стані, зокрема, перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу.

Щодо доводу, що наукове дослідження свідчить, що вживання метадону або бупренорфіну може мати слабкий влив на швидкість реакції, але їхній вплив на стиль керування є дуже незначним, порівняно з іншими факторами, то вказане не спростовує доведеного у встановленому законом порядку перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння (опіоїди) під час керування транспортним засобом.

Доводи, що суд не досліджував обставини періоду вживання ОСОБА_1 препарату ЗПТ та листок отримання препаратів та прийому, не впливає на відсутність складу адміністративного правопорушення, оскільки доказів того, що ОСОБА_1 приймав виключно замісну терапію, наслідком чого стало начебто помилкове встановлення перебування його у стані наркотичного сп`яніння під час керування ТЗ, матеріали справи не містять.

Щодо доводу, що порушена процедура огляду на стан сп`яніння, а саме Акт № 002988 не містить відомостей про проведення лабораторних досліджень та складений на підставі швидкісних тестів.

Згідно з пунктами 7 та 8 розділу ІІІ цієї Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Вказаному відповідає і залучений апеляційним судом за клопотанням захисника Акт медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу № 002988 (Додаток № 3 до Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції) до Висновку медичного ОСОБА_1 від 28.09.2024, в якому зазначено методи дослідження, зокрема, лабораторної діагностики та тестів та виснувано про відповідний стан випробуваного.

Та обставина, що огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння проводився за допомогою швидких тестів, які є видами експрес лабораторного дослідження, не ставить під сумнів висновок медичного огляду та висновок судді першої інстанції про керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.

При розгляді результатів тестування сечі на вміст будь-яких наркотичних речовин, у разі отримання попередніх позитивних результатів, необхідно керуватись клінічною картиною медичного огляду, тому підстав для сумніву в достовірності проведеного тесту у суду немає.

Діагноз лікаря, який вноситься до акта медичного огляду і на підставі якого в подальшому лікарем видається висновок, ставиться лікарем не тільки на підставі результатів тестування, а він звертає увагу на клінічну картину, тобто на те, як водій себе поводить і на наявність ознак наркотичного сп`яніння: звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло, почервоніння очей, сповільненість або навпаки підвищена жвавість, нечіткість при виконанні координаторних проб, ступінь порушення реакції та інші ознаки, які вказують на можливий стан сп`яніння.

Клінічні дані в поєднанні із результатом швидкого тесту дають можливість визначити, чи знаходиться людина під дією наркотичних речовин.

В результаті дослідження сечі ОСОБА_1 було виявлено позитивний результат на наявність наркотичної речовини у сечі та винесено заключення: наркотичне сп`яніння (опіоїди).

Експрес-тест є швидким і достовірним засобом, що виявляє наявність наркотичної речовини в організмі людини, та надає якісний показник. Швидкі тести не потребують метрологічного контролю, тому не входять до галузі атестації. Чинне законодавство України не вимагає встановлення кількісних показників наркологічної речовини для визначення стану наркотичного сп`яніння.

Інструкція вимагає виявлення якісних показників або уточнення наявних речовин, що здатні спричинити стан сп`яніння, що і було в повному обсязі виконано КНП «ООМЦПЗ ООР», виявлено в сечі ОСОБА_1 наркотичні речовини, внаслідок вживання опіоїдів.

Окрім цього, право водія на оскарження висновку за результатами медичного огляду передбачене пунктом 14 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року.

Щодо посилання, що під час отримання висновку був відсутній поліцейський, який доставив ОСОБА_1 до медичного закладу, внаслідок чого порушено порядок повідомлення змісту висновку та його розуміння для ОСОБА_1 , тому такий висновок складений з явними порушеннями Інструкції, є безпідставним, судом не виявлено жодних порушень проведення медичного огляду та оформлення адміністративних матеріалів.

Також, як вбачається з відеозапису, 28.09.2024 ОСОБА_1 отримав висновок і на питання, чи згоден з ним, відповів, що так (13:45:15 хв), що свідчить про його розуміння.

Щодо доводу, що не роз`яснено ОСОБА_1 його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, а лише ст. 63 Конституції України, чим порушено право на захист.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії АБА № 117737 від 28.09.2024 року, в графі стосовно роз`яснення особі прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП наявний особистий підпис ОСОБА_1 . Зі змістом вказаного протоколу ОСОБА_1 ознайомився, жодних зауважень та заперечень щодо нього не висловив.

Більш того, ОСОБА_1 приймав участь в суді першої інстанції та його ознайомили з правами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП - а.с. 12, а також його інтереси представляв адвокат Киченок А.С., що спростовує твердження захисника щодо порушення права на захист.

Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом». Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Таким чином, порушень норм матеріального та процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду при її перегляді, апеляційним судом не встановлено.

Суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується доказами дослідженими в їх сукупності та з точки зору їх достатності під час розгляду матеріалів адміністративної справи.

Доводи, наведені в апеляційних скаргах, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Інших доводів апеляційні скарги не містять.

З огляду на вищенаведене, підстав для скасування постанови суду і закриття провадження по справі з наведених в апеляційних скаргах мотивів апеляційний суд не вбачає, а тому вважає необхідним апеляційні скарги залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 285, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Киченока Андрія Сергійовича, який діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.В. Назарова