П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.05.2025 Справа №607/10712/25 Провадження №3/607/4388/2025

місто Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Якімець Тарас Ігорович розглянув матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, паспорт серія НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, паспорт громадянина України № НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення

У С Т А Н О В И В:

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 331516 від 15 травня 2025 року вказано, що 15 травня 2025 року о 17 год. 10 хв. в м. Тернопіль, вул. Об`їзна, 20, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом (далі ТЗ) «Mercedes Benz GLA 200 D», д.н.з.

НОМЕР_3 , не була уважною, не вибрала безпечної швидкості руху, не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималася безпечної дистанції, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем «BMW 320D», який знаходився попереду, від чого ТЗ отримали механічні пошкодження, чим порушила п.2.3.б. ПДР порушення стеження за дорожньою обстановкою, реагування на її зміну, стеження за вантажем, технічним станом; п.12.1. ПДР водій ТЗ не врахувавши безпечної швидкості руху, особливості вантажу, стан транспортного засобу; п.13.1. ПДР водій незалежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції, за що передбачена відповідальність за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) (а.с. 1).

За даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 331524 від 15 травня 2025 року о 17 год. 10 хв. 15 травня 2025 року у м. Тернопіль, вул. Об`їзна, 20, водій ОСОБА_2 під час керування ТЗ марки «BMW 320D», д.н.з. НОМЕР_4 , не був уважним, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Passat», д.н.з.

НОМЕР_5 , який рухався попереду, після чого ТЗ «Volkswagen Passat» зіткнувся з автомобілем «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_6 , який рухався перед ним, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків, чим порушив п.2.3.б. ПДР порушення стеження за дорожньою обстановкою, реагування на її зміну, стеження за вантажем, технічним станом; п.12.1. ПДР водій ТЗ не врахувавши безпечної швидкості руху, особливості вантажу, стан транспортного засобу; п.13.1. ПДР водій незалежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції, за що передбачена відповідальність за статтею 124 КУпАП (а.с. 2).

15 травня 2025 року ОСОБА_1 надала письмові пояснення, в яких зазначила, що є власницею автомобіля «Mercedes Benz GLA 200 D», д.н.з. НОМЕР_3 , рухалася по Об`їзній в м. Тернопіль у лівій смузі, побачила, що машина перед нею екстрено гальмує і вона теж почала гальмувати. Сталося ДТП за участі чотирьох автомобілів, з яких її ТЗ є останнім (а.с. 5).

Також, 15 травня 2025 року ОСОБА_2 надав письмові пояснення, в яких вказав, що їхав по вул. Об`їзна, 19, в м. Тернопіль в лівій смузі, на автомобілі «BMW 320D», д.н.з.

НОМЕР_4 , побачив, що автомобіль «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_5 , різко почав гальмувати. Помітивши це зумів «відгальмуватися», потім почув удар у задній бампер і внаслідок удару його авто здійснило удар у «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_5 . Авто, яке в`їхало йому у задній бампер «Mercedes Benz GLA 200 D», д.н.з. НОМЕР_3 (а.с. 6).

Крім того, 15 травня 2025 року надав письмові пояснення потерпілий ОСОБА_3 , який був водієм авто «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_5 , де зазначив, що рухався по вул. Об`їзна, 15, в м. Тернопіль, побачивши перед собою сповільнений рух автомобіля «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_6 , та почав гальмувати, зупинившись відчув удар у задню частину ТЗ, через це зіткнувся з авто попереду, через декілька секунд відчув ще один удар з позаду себе (а.с. 7).

ОСОБА_4 15 травня 2025 року надав письмові пояснення, в яких вказав, що рухався на авто «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_6 , по вул. Об`їзній в м. Тернопіль, почав плавно приторможувати відповідно до автомобілів, які їхали попереду, майже або повністю зупинився і відчув удар ззаду середньої сили і відразу другий, більш сильний удар (а.с.8).

У судовому засіданні особа, якій інкриміновано вчинення правопорушення, ОСОБА_1 пояснила, що повністю розуміє зміст роз`яснених їй прав, передбачених статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП, винуватою себе у вчиненні адміністративного правопорушення визнає щодо дистанції до автомобіля «BMW 320D», д.н.з. НОМЕР_4 , щиро розкаюється. Просить накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу.

ОСОБА_2 та його представник адвокат Кучеревський В.М. зазначили, що вини у діях ОСОБА_2 немає, оскільки його ТЗ після гальмування фактично зупинився, а зіткнення з авто «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_5 відбулося, оскільки від удару у задню частину його автомобіля ТЗ за інерцією продовжив рух. Відтак, на думку ОСОБА_2 та адвоката Кучеревського В.М., у його діях немає складу правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Присутні у судовому засіданні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надали пояснення, зміст яких відповідає поясненням, що містяться у матеріалах справи.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення доведена наступними матеріалами справи, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 331516 від 15 травня 2025 року (а.с.1);

протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 331524 від 15 травня 2025 року (а.с.2);

відеоматеріалами з нагрудних камер 472554, 474760, 472621 (а.с. 3);

схемою місця ДТП, яка сталася 15 травня 2025 року о 17 год. 10 хв. в м. Тернопіль, вул. Об`їзна, 20, з прив`язкою до краю проїзної частини (а.с. 4);

письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 15 травня 2025 року (а.с.5);

письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 від 15 травня 2025 року (а.с. 6);

письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_3 від 15 травня 2025 року (а.с. 7);

письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_4 від 15 травня 2025 року (а.с. 8);

рапортом поліцейського взводу № 2 роти №3 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП капрала поліції Анжели Собко від 15 травня 2025 року (а.с. 9).

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (стаття 245 КУпАП).

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будьякі фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно з пунктом 2.3.б. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі ПДР України) для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до пункту 12.1. ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Як вказано в пункті 13.1. ПДР України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Статтею 124 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Диспозиція цієї норми передбачає відповідальність за вчинення дій на порушення існуючих ПДР України, які мали наслідком пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Тобто власне порушення ПДР України, що не мало наслідком заподіяння такої шкоди, не утворюватиме склад адміністративного проступку, передбаченого статтею 124 КУпАП.

ОСОБА_1 визнала вину, її пояснення, пояснення інших учасників пригоди, узгоджуються з матеріалами справи є, на думку суду, достовірними та сумісні з проаналізованими у судовому засіданні доказами. Відтак, суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного проступку, відповідальність за яке встановлено статтею 124 КУпАП.

Обираючи адміністративне стягнення, суд відповідно до статті 33 КУпАП, бере до уваги характер вчиненого правопорушення, особу порушника, його щире розкаяння, визнання вини в повному обсязі, ступінь його вини, майновий стан, відсутність обставин, що обтяжують адміністративну відповідальність, а тому доходить висновку, що до ОСОБА_1 слід застосувати стягнення у вигляді штрафу в межах санкції статті, за якою її притягують до відповідальності.

Згідно статті 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні у справі про адміністративне правопорушення підлягає сплаті особою, на яку накладено стягнення, а тому, відповідно до частини п`ятої статті 4 Закону України «Про судовий збір», із ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму, що становить 605,60 гривень.

Як було зазначено, ОСОБА_2 та його представник адвокат Карчевський В.М. зазначили про відсутність вини ОСОБА_2 у адміністративному проступку, що його інкриміновано останньому працівниками поліції. Крім того, ними було висловлено прохання закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного проступку.

Суд зазначає, що наявні у справі докази не надають за можливе встановити невідповідність дій водія ОСОБА_2 вимогам пунктам 2.3.б., 12.1., 13.1. ПДР України, що інкриміновано йому в протоколі про адміністративне правопорушення.

У зв`язку з цим слід зауважити, що протокол про адміністративне правопорушення та схема місця дорожньо-транспортної пригоди за своїм змістом не спростовують пояснення водія ОСОБА_2 в яких останній не визнав свою вину у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, враховуючи, що схема місця дорожньо-транспортної пригоди лише зафіксувала об`єкти на ділянці дороги, місце зіткнення транспортних засобів із зазначенням прив`язки до місцевості та інші відомості технічного характеру.

Також, необхідно враховувати те, що протокол про адміністративне правопорушення є не лише джерелом доказів, але й виступає як юридичний документ (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати), який свідчить про порушення компетентною особою Національної поліції справи про адміністративне правопорушення (статей 254 і 255 КУпАП).

Проте, протокол про адміністративне правопорушення за статтею 124 КУпАП без наявності доказів, які б підтверджували наявність причинно-наслідкового зв`язку між порушенням пунктів 2.3.б., 12.1., 13.1. ПДР України, що інкриміновано ОСОБА_2 , та наслідками у вигляді зіткнення транспортних засобів, не може бути єдиною підставою для притягнення останнього до адміністративної відповідальності, враховуючи те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення (зокрема, не зібрано необхідних вихідних даних щодо обставин, за яких сталася ДТП), що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

При цьому, обов`язок щодо збирання доказів, як про це зазначено в частині другій статті 251 КУпАП, покладається саме на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Варто зауважити, що суд неуповноважений самостійно відшуковувати докази або самостійно змінювати кваліфікацію дій особи за відповідною статтею (частиною статті) КУпАП, оскільки такі процесуальні дії були б несумісні з приписами статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, зокрема у частині безсторонності суду, що розглядає відповідну адміністративну справу.

Відповідно до частини третьої статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Слід зазначити, що тлумачення закону на користь особи є однією з основних засад правової системи, яка вказує, що суди повинні намагатися тлумачити закони та його норми в такий спосіб, щоб максимально захищати права та інтереси фізичної особи. Цей принцип також часто відомий як «in dubio pro persona» або «in dubio pro homine» (латинською мовою), що означає «у вагомих сумнівах на користь людини». Важливо також відзначити, що принцип тлумачення закону на користь особи не означає безумовне ігнорування закону, але вказує на те, що в сумнівних ситуаціях суди повинні намагатися вибрати інтерпретацію, яка максимально захищає права та інтереси саме фізичної особи (пункти 47 49 постанови Верховного Суду від 10 січня 2024 року, справа № 240/4894/23).

Відповідно до частини першої статті 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:

1) про накладення адміністративного стягнення;

2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу;

3) про закриття справи.

Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки справа про адміністративне правопорушення не містить належних доказів, які б підтверджували наявність об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, в діях водія ОСОБА_2 , а ті докази, які є в матеріалах справи, не підтверджують факт порушення даним водієм вимог саме пунктів 2.3.б., 12.1., 13.1. ПДР України, що б перебувало в причинно-наслідковому зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди, відповідно провадження у справі стосовно ОСОБА_2 необхідно закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Керуючись статтями 7, 9, 33, 34, 35, 40-1, 124, 245, 251 252, 280, 283, 284, 287, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

2. ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень в дохід держави.

3. Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

4. Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

5. У випадку несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

6. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

7. Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

8. Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

9. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

10. Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

11. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Головуючий суддяТ. І. Якімець