Справа № 336/4391/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М. У К Р А Ї Н И

30 травня 2025 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Вайнраух Лідія Анатоліївна розглянула матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Олександрія Кіровоградської області, громадянина України, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, який проходить військову службу у в/ч НОМЕР_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-14 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Молодший лейтенант ОСОБА_1 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 04.12.2024 приступив до тимчасового виконання обов?язків за посадою командира 2 -го стрілецької роти військової частини.

Відповідно до основних положень Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статуту) дія Статуту поширюється на військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв?язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.

Відповідно до вимог ст. 11, 16, Статуту, молодший лейтенант ОСОБА_1 зобов?язаний свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов?язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов?язки, дисциплінованим, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців, показувати приклад дисциплінованості, неухильного виконання вимог законодавства, наказів і розпоряджень командирів (начальників). Кожний військовослужбовець зобов?язаний виконувати службові обов?язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов?язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями

Крім того відповідно до ст.111,112 Статуту командир роти в мирний і воєнний час відповідає за бойову готовність роти та успішне виконання ним бойових завдань, за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу, за збереження і стан озброєння, боєприпасів, техніки та майна роти, за підтримання внутрішнього порядку у взводі підтримувати особовий склад роти, озброєння і техніку в постійній бойовій готовності.

Командир роти зобов?язаний підтримувати особовий склад роти, озброєння і техніку в постійній бойовій готовності, виховувати особовий склад роти в дусі поваги до військової служби, набутого фаху, бережливого ставлення до озброєння, бойової техніки й майна взводу; стежити за наявністю і правильною експлуатацією, обслуговуванням і збереженням озброєння, техніки, спорядження, речового та іншого майна в роті і не менше ніж раз на два тижні особисто проводити їх огляд і перевірку наявності, готувати особовий склад роти, озброєння й техніку до виходу на кожне навчання чи заняття, а також перевіряти їх наявність і стан після повернення із занять і навчань, стежити за додержанням заходів безпеки на заняттях, стрільбах, навчаннях і під час роботи з технікою та озброєнням; перевіряти, щоб після занять, стрільб, навчань у підлеглих не залишалося боєприпасів, гранат, запалів, вибухових речовин.

Відповідно до вимог ст. 1, 2, 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України, військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Відповідно до вимог п.п.3,6,7,9 «Порядку передачі військового майна до підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності для розроблення, виробництва, модернізації, освоєння ремонту, проведення ремонту, дослідження технічного стану, спеціальних перевірок і зберігання та його повернення», затвердженого наказом Міністерства оборони N455 від 28.08.2017 року далі «Порядку»: Передача і повернення військового майна здійснюється на підставі укладеного договору або державного контракту. Усі заходи щодо передачі і повернення військового майна здійснюються із додержанням вимог законодавства щодо охорони державної таємниці, захисту іншої інформації з обмеженим доступом під час поводження з військовим майном, технічного захисту інформації та протидії технічним засобам розвідки. В особливий період у разі нагальної потреби передача військового майна виконавцю робіт здійснюється за рішенням керівника служби забезпечення органу військового управління на підставі укладених договорів з оформленням відповідних нарядів, розпоряджень (далі - розпорядчі документи) Строки і порядок передачі та повернення військового майна, права, обов?язки та відповідальність сторін визначаються договором на виконання робіт (надання послуг). Командир військової частини, яка передає військове майно, відповідно до отриманого розпорядчого документа складає акт технічного стану та здійснює організацію передачі військового майна виконавцю робіт.

Так, молодший лейтенант ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , ТВО командира 2-ї стрілецької роти, відповідно до примітки до ст. 172-13 КУпАП, являється військовою службовою особою.

Відповідно до Закону України про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію», статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, та відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов?язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У зв?язку з військовою агресією Російської Федерації указом Президента України N64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, після продовжень воєнний стан діє по теперішній час, отже ОСОБА_1 вчинив правопорушення в умовах особливого періоду.

Так, всупереч наведеним вище статутним обов?язкам, діючи всупереч існуючим нормативно-правовим актам молодший лейтенант ОСОБА_1 , не маючи повноважень одноособово приймати рішення про передачу військового майна до підприємств, установ таьорганізацій для проведення ремонту, діючи в порушення вимог п.п. 3,6,7,9 «Порядку», без укладання договору, без відповідних дозволів та розпоряджень командира військової частини НОМЕР_1 , без оформлення актів прийому передачі військового майна 20.03.2025, прийняв рішення про передачу громадянину ОСОБА_2 для виконання ремонтних робіт військового транспортного засобу «Ford Ranger», 3516E3, НОМЕР_3 , балансовою вартістю 196 900 грн.ьВказаний автомобіль поставлений на облік та перебуває на балансі військової частини НОМЕР_1 . За наказом молодшого лейтенанта ОСОБА_1 солдат ОСОБА_3 20.03.2025 вказаний військовий транспортний засіб передав громадянину ОСОБА_2 без будь-якого оформлення для проведення ремонту.ьВ період часу з 20.03.2025 по 25.03.2025 зазначений військовий транспортний засіб викрадений з приватної станції технічного обслуговування у АДРЕСА_2 , внаслідок чого частині завдані збитки на суму 196 900 грн. Зазначеними діями ОСОБА_1 вчинив військове адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.172-14 КУпАП.

За змістом наказу СБУ від 23.12.2020 №383, зареєстрованого в МЮУ 14.01.2021 за №52/35674 "Про затвердження Зводу відомостей, що становлять державну таємницю", дислокація військ (в особливий період, на воєнний час) - це розміщення у населених пунктах (аеродромах, військово-морських базах, пунктах базування, військових містечках, таборах тощо) органів військового управління, з`єднань, військових частин, військових кораблів, військових навчальних закладів, установ та інших військових формувань, які не входять до складу діючих військ (сил). Вказані відомості віднесені до державної таємниці. Матеріалами справи підсудність справи підтверджена.

ОСОБА_1 у судовому засіданні присутній не був, причини неявки суду не повідомив. Проте, в матеріалах справи наявні заяви ОСОБА_1 за вх.№ від 29.05.2025,а також додана до протокола, за змістом яких він просить розглядати справу за його відсутності. За змістом протокола, а також наявних письмових пояснень, ОСОБА_1 свою вину визнає, із протоколом згоден, просить застосувати стягнення у виді штрафу в мінімальному розмірі. Враховуючи наведене, наявні у матеріалах справи докази, суддя приходить до переконання про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , що не протирічить ч.1 ст.268 КУпАП.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , який є військовою службовою особою та проходить службу у в/ч НОМЕР_1 , у званні молодшого лейтенанта, що підтверджено матеріалами справи, скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-14 КУпАП, що полягає у перевищенні військовою службовою особою влади чи службових повноважень, тобто умисне вчинення дій, які явно виходять за межі наданих цій особі прав чи повноважень, вчинене в умовах особливого періоду.

Визначення «особливого періоду» наведено у ст.1 Закону України від 21.10.1993 № 3543-XII. Так, це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до ст.1 Закону України від 06.12.1991 №1932-ХІІ «Про оборону України» особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. На даний час воєнний стан не скасований та не припинений.

Відповідно до ч.4 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Суд також наголошує, що під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування (примітка до ст.172-13 КУпАП).

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн. крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п. 169.1.1 п.169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року. Розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи врегульований ст.7 Закону України Про Державний бюджет України на 2025 рік.

Так, із врахуванням визначення істотності завданої шкоди, суд виходить зі змісту примітки до ст.425 КК України, якою врегульовано, що у статтях 425, 426 та 426-1 цього Кодексу істотною шкодою, якщо вона полягає у заподіянні матеріальних збитків, вважається шкода, яка в двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, а тяжкими наслідками за тієї самої умови вважається шкода, яка в п`ятсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Беручи до уваги вартість транспортного засобу (196 900,00 гривень), яка підтверджена за даними наявного у додатках акта приймання-передачі від 25.10.2023, акта №13 від 27.10.2023 (у засвідчених копіях), а також законодавчо встановлений розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, в даному випадку за умови доведеності складу та події, особа підлягає саме адміністративній відповідальності.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-14 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами: протоколом про вчинення адміністративного правопорушення №17 від 08.05.2025; письмовими поясненням ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , засвідченими копіями посвідчення офіцера, витягів з наказів по стройовій частині а також з адміністративно-господарської діяльності, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, долучених до справи.

У відповідності до ст.34, 35 КУпАП пом`якшуючих чи обтяжуючих вину особи обставин судом не встановлено.

Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За приписами ч.4 ст.15 КУпАП за вчинення військових адміністративних правопорушень військовослужбовці, а також військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б цього Кодексу, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Під час призначення стягнення згідно з ч.2 ст.33 КУпАП суддя враховує характер, тяжкість та фактичні обставини вчинення правопорушення, особу правопорушника, який раніше не притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення однорідних правопорушень, його службову характеристику, а також, з урахуванням ступеня його вини, у зв`язку із чим приходить до висновку про доцільність застосувати адміністративне стягнення згідно з санкцією статті ч.2 ст.172-14 КУпАП у виді штрафу у мінімальному розмірі, а саме, в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Сплаті у відповідності до ст. 40-1 КУпАП підлягає також судовий збір у встановленому п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 розмірі.

Керуючись ст. 15, 23, 27, 33-35, 172-14, 255, 268, 283-284 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Визнати винним ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-14 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 гривень (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок), стягнувши його у дохід держави.

Штраф в зазначеному розмірі підлягає перерахуванню на номер рахунку: UА0008479, отримувач: ГУК у Зап.обл./Зап.обл.- 21081100, код отримувача (ЄДРПОУ) 37941997, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Код банку отримувача (МФО) 899998, код класифікації доходів бюджету: 21081100, найменування коду класифікації доходів бюджету: Адміністративні штрафи та інші санкції.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , в дохід держави судовий збір, який підлягає стягненню на користь Державної судової адміністрації України, у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 гривень (шістсот п`ять гривень 60 копійок), за реквізитами: рахунок отримувача UA0026001, отримувач коштів: ГУКу м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету: 22030106, Судовий збір на користь Державної судової адміністрації України.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.

Роз`яснити, що згідно ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч.1 ст.307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, який становить 34 000,00 гривень, витрати на облік зазначених правопорушень.

Суддя Л.А. Вайнраух

Постанова набрала законної сили ________________ 20___рік

Дата видачі постанови ________________ 20___рік

Строк пред`явлення виконавчого документа ________________ 20___рік