ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/7049/25Головуючий у 1-й інстанції Стельмащук П.Я.
Провадження № 33/817/274/25 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ст.124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2025 р.

Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

за участі:

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ;

захисника ОСОБА_1 - адвоката Ващука Я.С.;

потерпілої ОСОБА_2

розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 квітня 2025 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Як визнав суд, ОСОБА_1 , 28.03.2025 о 12 год. 08 хв. на проспекті Злуки, 28 в м. Тернополі, керуючи транспортним засобом «Volkswagen Tiguan», д.н.з. НОМЕР_1 , не була уважна, не врахувала дорожньої обстановки, при виїзді з прилеглої території, а саме з місця стоянки Покровського храму, не надала переваги в русі транспортному засобу «Mercedes-Benz Е 220 D», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , яка рухалась по проспекту Злуки, 28, головною дорогою, внаслідок чого допустила з ним зіткнення. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п.п. 2.3б, 10.2 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП.

В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вважає, що суд першої інстанції при дослідженні письмових доказів не дав їм належної оцінки, не перевірив їх на відповідність вимогам чинного законодавства України та фактичним обставинам справи у зв`язку із чим формально віднісся до розгляду справи.

Вказує, що вину у судовому засіданні не визнавала, а інформація зазначена судом першої інстанції в постанові суду є надуманою, необґрунтованою і безпідставною, що не відповідає дійсності.

Окрім цього, вважає, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не є безумовним та неспростовним доказом вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, він є лише формою фіксації ймовірного правопорушення.

Вказує, що ДТП сталась з вини водія автомобіля Mercedes-Benz E 220D, яка перевищила швидкість руху, не оцінила дорожню обстановку, повинна була пропустити її транспортний засіб, так як він був уже на головній дорозі і закінчував маневр.

Звертає увагу, що працівники патрульної поліції не зібрали та не долучили до матеріалів справи жодного відео яким би було зафіксовано обставини скоєння даної ДТП, про що просила апелянт у своїх письмових поясненнях.

Також апелянт зауважує, що виїзд із прилеглої ділянки дороги на головну здійснювала повільно, де їй надав дорогу (перевагу в русі) службовий автомобіль патрульної поліції, що рухався крайньою правою смугою руху та після виїзду на ліву смугу головної дороги швидко наблизився автомобіль Mercedes-Benz E 220 D д.н.з. НОМЕР_2 , який здійснив зіткнення із її автомобілем, що завершував маневр ліворуч.

Зазначає, що ні працівники патрульної поліції, а ні суд першої інстанції не досліджував та не з`ясовував швидкість автомобіля, який рухається, а також визначення відстані від якої виникла перешкода небезпеки для руху автомобіля «Mercedes-Benz E 220 D», адже якщо водій мав технічну можливість зменшити швидкість руху свого авто чи застосувати екстрене гальмування до повної зупинки та/або здійснити об`їзд перешкоди та уникнути зіткнення в межах проїзної частини дороги і цього не зробив, тоді у його діях міститься порушення правил 2.3 6) 12.1 12.3 ПДР України.

Вважає, що визначальним фактором для встановлення відповідальності водія за наслідки ДТП є саме об`єктивна можливість виявити небезпеку та технічна можливість уникнути спричинення цих наслідків, а саме пошкодження майна та завдання матеріальних збитків.

Крім цього зазначає, що схема місця ДТП не має вихідних даних, які необхідні для повноти розгляду даної справи, адже патрульним поліцейським не зазначено розміру ширина проїжджої частини разом з роздільними смугами де відбулось ДТП, що свідчить про порушення п.п. 7 п. 4 розд. IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджених наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 (далі Інструкція).

Вказує, що інформація зазначена у схемі місця ДТП, а саме відстань від виїзду з прилеглої території до переднього правого колеса «Mercedes-Benz E 220 D», та відстань місця зіткнення автомобілів є абсолютно надуманою та такою, що не відповідає дійсності.

Також апелянт зазначає, що суд першої інстанції при з`ясуванні всіх обставин не взяв до уваги інформацію, яка стосується характеру та місць отриманих механічних пошкоджень автомобіля «Volkswagen Tiguan» та його технічних характеристик (довжини, ширини авто); розмірів: ширини проїжджої частини дороги, смуг руху та місця зіткнення зазначеного відносно дороги, зазначених на схемі місця ДТП.

Стверджує, що водій автомобіля Mercedes-Benz Е 220 D», д.н.з. НОМЕР_2 мав можливість виявити автомобіль «Volkswagen Tiguan» на своїй смузі руху та здійснити заходи передбачені п. 12.3 ПДР України, а саме негайно вжити заходів для зменшення швидкості чи застосувати екстрене гальмування до повної зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Також апелянт зауважує, що в порушення вимог Інструкції працівниками поліції не долучено до протоколу про адміністративне правопорушення письмові пояснення свідків правопорушення, а саме ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ..

Просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 квітня 2025 року стосовно ОСОБА_1 та закрити провадження у справі за відсутністю у її діях події та складу адміністративного правопорушення.

Одночасно апелянт ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження з мотивів пропуску цього строку з поважаних причин, так як з 18.04.2025 р. по 24.04.2025 р. перебувала на стаціонарному лікуванні із своєю неповнолітньою дитиною, що позбавляло її можливості своєчасно звернутись до адвоката за професійною правничою допомогою для подання апеляційної скарги. Зазначає, що 25.04.2025 р. уклала договір про надання правничої допомоги з адвокатом Ващуком Я.С., який 01.05.2025 р. ознайомився з матеріалами адміністративної справи, а вона повний текст постанови отримала 05.05.2025р.

Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та її захисника - адвоката Ващук Я.С., які підтримали подану апеляційну скаргу і, з викладених у ній мотивів, просять постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 квітня 2025р. скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.; потерпілу ОСОБА_2 , яка заперечила щодо задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що слід поновити строк на апеляційне оскаржено та відмовити у задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступного.

За загальним правилом, визначеним ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк, за заявою особи щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до ст.285 КУпАП копія постанови по справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

Як вбачається із змісту апеляційної скарги, ОСОБА_1 пропустила строк оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду від 15.04.2025 р. у зв`язку з перебування з її неповнолітньою дочкою на стаціонарному лікуванні з 18.04.2025 р. по 24.04.2025 р., що підтверджується випискою, виданою КНП "Тернопільська комунальна міська лікарня №2 (а.с.20-21).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 уклала договір про надання правової допомоги з адвокатом Ващук Я.С. 25.04.2025 р., який 01.05.2025 р. ознайомився з матеріалами адміністративної справи. (а.с.22, 11).

05.05.2025 р. ОСОБА_1 отримала копію постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.04.2025 р. (а. с.28)

Апеляційну скаргу на вказану постанову місцевого суду подано до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 07.05.2025 р., що вбачається з відмітки суду про реєстрацію вхідної кореспонденції. (а.с.13)

За таких обставин, вважаю, що строк на апеляційне оскарження пропущено апелянтом з поважних причин і тому, відповідно до ст.289 КУпАП, його потрібно поновити.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Диспозицією ст. 124 КУпАП визначено, що адміністративна відповідальність наступає при порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Пунктом 2.3.б) ПДР визначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно з пунктом 10.2 ПДР, виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

Висновок суду першої інстанції щодо порушення ОСОБА_1 п.п. 2.3б, 10.2 ПДР та наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, підтверджується наявними у справі доказами.

Зокрема, судом першої інстанції належним чином проаналізовано наявні у справі докази, сукупний аналіз яких дав можливість прийти до висновку про порушення ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом вимог Правил дорожнього руху України, що перебуває у безпосередньому причинному зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Про це свідчить протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №284038 від 28.03.2025 р, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП та складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а обставини викладені у ньому об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими у справі.

Як вбачається із вищенаведеного протоколу про адміністративне правопорушення, водій ОСОБА_1 28.03.2025 року о 12:08 год. на проспекті Злуки,28 в м. Тернополі, керуючи транспортним засобом «Volkswagen Tiguan», д.н.з. НОМЕР_1 , не була уважна, не врахувала дорожньої обстановки, при виїзді з прилеглої території, а саме з місця стоянки Покровського храму, не надала переваги в русі транспортному засобу «Mercedes-Benz Е 220 D», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , яка рухалась по проспекту Злуки, 28, головною дорогою, внаслідок чого допустила з ним зіткнення.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

В матеріалах справи наявна схема місця ДТП, що мала місце 28.03.2025р. на проспекті Злуки,28 в м. Тернополі, складена працівниками патрульної поліції, яка містить графічно зображені та зафіксовані об`єкти про обставини дорожньої пригоди (ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода, сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів, транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїзної частини та інше), таблицю дорожніх умов, в якій зазначені назви об`єктів, зображених на схемі, на зворотному боці схеми зазначено відомості про дані транспортні засоби та отримані ними пошкодження.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про невідповідність схеми ДТП вимогам Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, позаяк у схемі зафіксовано бокові інтервали, транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїжджої частини та координати місця зіткнення.

При цьому, ОСОБА_1 підписала схему ДТП без будь-яких зауважень чи застережень щодо викладених у схемі даних чи правильності складання схеми, відтак твердження в апеляції про невідповідність схеми ДТП фактичним обставинам справи є безпідставними.

Відомості, внесені до схеми ДТП, у свою чергу, відповідають іншим доказом, долучених до матеріалів справи та досліджених в судовому засіданні, як місцевого, так і апеляційного суду.

Апеляційний суд звертає увагу, що характер отриманих пошкоджень транспортними засобами «Volkswagen Tiguan», д.н.з. НОМЕР_1 , та «Mercedes-Benz E 220 D», д.н.з. НОМЕР_2 , узгоджується з обставинами ДТП, зафіксованими в протоколі про адміністративне правопорушення, поясненнями потерпілої ОСОБА_2 , які вона надала безпосередньо після дорожньо-транспортної пригоди, схемою місця ДТП та відеозаписом із камер зовнішнього спостереження.

Так, зі змісту письмових пояснень водія транспортного засобу «Volkswagen Tiguan», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 від 28.03.2025р. вбачається, що вона здійснювала повільно виїзд з прилеглої ділянки дороги на головну дорогу, де у правій крайній смузі ій надав дорогу поліцейський транспортний засіб для здійснення виїзду, коли вона закінчувала маневр, на великій швидкості з порушенням ПДР в її транспортний засіб в`їхав транспортний засіб «Mercedes-Benz E 220 D», д.н.з. НОМЕР_2 .

Згідно із пояснень потерпілої ОСОБА_2 від 28.03.2025р. вбачається, що вона рухалась по головній дорозі з дозволеною швидкістю, де транспортний засіб «Volkswagen Tiguan», д.н.з. НОМЕР_1 , виїжджав з другорядної дороги та не пропустив її автомобіль який рухався по головній дорозі.

Ці пояснення зафіксовані відеозаписом із зовнішньої камери спостереження, які містяться в матеріалах справи.

З дослідженого відеозапису, який апелянтом долучено до апеляційної скарги, вбачається, що у дорожньо-транспортній ситуації, що склалася, автомобіль марки «Volkswagen Tiguan» здійснює виїзд з прилеглої ділянки дороги на головну із включеним лівим покажчиком повороту, автомобіль який рухався у крайній правій смузі головної дороги зупинився, і надав йому можливість здійснити маневр та виїхати на головну дорогу. Під час виконання маневру виїзду на головну дорогу, водій транспортного засобу «Volkswagen Tiguan» не впевнилась, що не створює небезпеку іншим учасникам руху в крайній лівій смузі для руху в цьому ж напрямку почала виїжджати на головну дорогу, внаслідок чого не надала переваги в русі транспортному засобу «Mercedes-Benz Е 220 D», внаслідок чого допустила з ним зіткнення. Окрім того, з відеозапису слідує, що водій транспортного засобу «Mercedes-Benz Е 220 D» після виявлення зустрічного транспортного засобу «Volkswagen Tiguan», почала гальмувати, зменшивши швидкість руху свого автомобіля, але це не завадило зіткненню транспортних засобів.

Отже, даним відеозаписом підтверджується той факт, що транспортний засіб «Volkswagen Tiguan» при виїзді на дорогу з прилеглої території не надав дорогу транспортному засобу «Mercedes-Benz Е 220 D» під керуванням ОСОБА_2 , що рухалась по ній, і такі її дії призвели до даної ДТП та наслідків у виді механічних пошкоджень транспортних засобів.

Недолучення працівниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення письмових пояснень свідків, а також невідповідність, на думку апелянта, зазначених у схемі ДТП технічних параметрів, на що звертається увага в апеляційній скарзі, то суд вважає, що за обставин даної ДТП, які відображені на відеозаписі події, та наявності інших доказів, які досліджувалися судом, це жодним чином не впливає на можливість суду встановлення фактичних обставин події і юридичної оцінки дій її учасників.

Апеляційний суд враховує доводи апеляційної скарги в частині того, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не є беззаперечним та безумовним доказом доведення вини, однак зауважує, що наявні в матеріалах справи докази у сукупності підтверджують обставини зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 284038 від 28.03.2025 року.

Дослідивши вказані вище докази, та надавши їм належну юридичну оцінку, місцевий суд дійшов до обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 вимог п.п. 2.3б, 10.2 ПДР, що призвело до пошкодження транспортних засобів, а відтак і доведеності її вини у вчиненні адміністративного правопорушення та правильності кваліфікації її дій за ст. 124 КУпАП.

Виходячи з обставин, за яких відбулася дорожньо-транспортна пригода, вважаю, що недотримання ОСОБА_1 вищенаведених вимог Правил дорожнього руху України перебувають у причинному зв`язку з виникнення ДТП, що й було встановлено судом першої інстанції.

Аналізуючи досліджені під час апеляційного розгляду матеріалів справи, оцінюючи докази в їх сукупності, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Виходячи із системного аналізу та змісту ст.279, 280 КУпАП, якими регламентовано порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд розглядає таку справу в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та лише щодо особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення і тому не вправі робити висновки про винуватість інших осіб.

Тому доводи апелянта про те, що винуватцем ДТП є ОСОБА_2 суд апеляційної інстанції до уваги не бере, оскільки не вправі надавати оцінку правомірності дій іншого учасника ДТП та наявності чи відсутності у нього технічної можливості уникнути дорожньо-транспортної пригоди, стосовно якого протокол про адміністративне правопорушення не складався і не був предметом розгляду суду першої інстанції.

Таку правову оцінку на предмет наявності чи відсутності в діях учасника ДТП ознак порушень Правил дорожнього руху України може бути надано судом лише за умови розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, складеному відносно такої особи.

За наведених обставин, висновок суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 в порушенні вимог пунктів 2.3б, 10.2 Правил дорожнього руху України, і, як наслідок, вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, базується на детально досліджених під час розгляду справи доказах, є правильним та належним чином обґрунтованим в ухваленому судом рішенні.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду першої інстанційні та закриття провадження у справі, під час апеляційного розгляду не встановлено.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.04.2025 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Поновити особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 квітня 2025 року.

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 квітня 2025 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя