Провадження № 3/175/9606/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року с-ще Слобожанське

Суддя Дніпровського районного суду Дніпропетровської області Войтух О.М., розглянувши матеріали, що надійшли з ВП №2 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД№754196 від 12 листопада 2024 року, складеного відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП, вбачається, що 12 листопада 2024 року о 19 год. 10 хв. в смт. Слобожанське перехрестя вул. Донецьке шосе вул. Бабенко а/д Знамянка-Луганськ-Ізварине 222 км. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом автомобілем Хюндай державний номерний знак НОМЕР_1 , не вжила заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху, об`їзду перешкоди, не надала дорогу буксированому транспортному засобу ЗИЛ державний номерний знак НОМЕР_2 , який буксував транспортний засіб Волво державний номерний знак НОМЕР_3 на жорсткій сцепці, котрі рухалися в супроводжувальній колоні під супроводженням ТЗ MG державний номерний знак НОМЕР_4 та транспортним засобом Форд державний номерний знак НОМЕР_5 з увімкненими проблисковими маячками синього та червоного кольору, в результаті чого скоїла зіткнення з буксировочним засобом ЗИЛ державний номерний знак НОМЕР_2 , чим порушила вимоги п. 12.3 та 3.2 Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 надала заяву, в якій просила суд закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Суд, дослідивши пояснення захисника Захарченко А.А. за ордером на надання правової допомоги ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи та висновок експерта, вважає, що провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, оскільки в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 124 КУпАП.

За ст. 9 КУпАП, що регламентує поняття адміністративного правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

За приписами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено правопорушення, чи є винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Так, диспозиція ст. 124 КУпАП регламентує відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Пунктом 12.3 Правил дорожнього руху передбачено, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Пунктом 3.2 Правил дорожнього руху визначено, що у разі наближення транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом водії інших транспортних засобів, які можуть створювати йому перешкоду для руху, зобов`язані дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу (і супроводжуваних ним транспортних засобів). На транспортних засобах, які рухаються в супроводжуваній колоні, повинне бути ввімкнено ближнє світло фар. Якщо на такому транспортному засобі увімкнено проблискові маячки синього і червоного або лише червоного кольору, водії інших транспортних засобів зобов`язані зупинитися біля правого краю проїзної частини (на правому узбіччі). На дорозі з розділювальною смугою цю вимогу зобов`язані виконати водії транспортних засобів, що рухаються в попутному напрямку.

Пунктом 25.1 ПДР України визначено, що на кожному транспортному засобі, що рухається в складі колони, встановлюється розпізнавальний знак "Колона", передбачений підпунктом "є" пункту 30.3 цих Правил, і вмикається ближнє світло фар.

Розпізнавальний знак може не встановлюватися, якщо колону супроводжують оперативні транспортні засоби з увімкненими червоним, синім і червоним, зеленим або синім і зеленим проблисковими маячками та (або) спеціальними звуковими сигналами.

Згідно матеріалів справи про адміністративне правопорушення судом встановлено, що транспортні засоби ЗИЛ державний номерний знак НОМЕР_2 який буксував транспортний засіб Волво державний номерний знак НОМЕР_3 на жорсткій сцепці, під час руху перебували в супроводжувальній колоні під супроводженням ТЗ MG державний номерний знак НОМЕР_4 та транспортним засобом Форд державний номерний знак НОМЕР_5 з увімкненими проблисковими маячками синього та червоного кольору.

У судовому засіданні водій спеціального автомобілю ВІБДР «ФОРД ФОКУС» державний номерний знак НОМЕР_5 ОСОБА_3 зазначив, що 12 листопада 2024 року він здійснював супровід колони військової техніки в/ч НОМЕР_6 в кількості 16 одиниць, о 19-20 год. по вул. Донецьке шосе вул. Бабенка в момент пересічення колоною перехрестя отримав вказівку від старшого супроводу виїхати на наступне перехрестя і забезпечити безперешкодний проїзд колони військової техніки на наступному перехресті. При цьому він залишив перехрестя вул. Донецьке шосе вул. Бабенка не дочекавшись моменту завершення проїзду всієї колони військової техніки. Також у судовому засіданні ОСОБА_3 зазначив, що він не пам`ятає чи було ввімкнено ближнє світло на автомобілях під час руху колони.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 зазначив, що автомобілі рухалися з увімкненим ближнім світлом фар, однак машини супроводу не зупинялися на перехресті, а рухалися попереду колони, та повернулися на місце дорожньо-транспортної пригоди приблизно через 15-20 хвилин.

Інші свідки дорожньо-транспортної пригоди, а саме ОСОБА_5 (водій автомобілю Волво), ОСОБА_6 (водій Зіл 131), ОСОБА_7 (старший інспектор групи ДПС водій автомобілю супроводу MG державний номерний знак НОМЕР_4 ) викликалися у судове засідання для надання пояснень щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, однак до суду не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. Будь-яких клопотань або заяв суду не надавали.

Згідно висновку експерта №СЕ-19/108-25/2658-ІТ від 04 березня 2025 року зазначено, що водій ОСОБА_1 застосувала гальмування та зупинила керований автомобіль перед пригодою, тому в її діях невідповідності вимогам п.12.3 ПДР не вбачаються (арк. справи 64), також у висновку зазначено, що в повній мірі встановити якими пунктами ПДР повинні були керуватися автомобілі ОСОБА_8 та ОСОБА_1 є неможливим, неможливо встановити хто з водіїв та якими діями створив небезпечну обстановку на проїзній частині, тому визначити у них технічну можливість уникнути зіткнення також не є можливим (арк. справи 58).

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст.ст. 278, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Системний аналіз та юридичний зміст положень ч. 2 ст.61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа.

За ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не спростованих презумпцій. Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь

Виходячи з положень ст.8, ст.62 Конституції України, дотримання принципу верховенства права є однією з складовою демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Пунктом 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги пояснення свідків та висновок експерта, а також те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь суддя приходить до висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв`язку із чим провадження в даній справі підлягає закриттю в зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Частиною 1 статті 40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення на цю особу адміністративного стягнення.

З огляду на те, що провадження по справі підлягає закриттю, судовий збір не сплачується.

Керуючись ст.ст. 9, 40-1, 124, 245, 247, 251, 255, 256, 268, 276, 283-285 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі №175/19476/24 про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Дніпровський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня складення постанови.

Учасник справи, якому копія постанови суду не вручена в день її проголошення, має право на поновлення строку для апеляційного оскарження, якщо скаргу подано протягом десяти днів з моменту отримання її копії.

У разі апеляційного оскарження, постанова суду набирає законної сили у разі прийняття апеляційним судом судового рішення про повернення апеляційної скарги, закриття апеляційного провадження, залишення її без розгляду або без задоволення.

Суддя О.М. Войтух