Єдиний унікальний номер судової справи 462/280/23
Номер провадження 3-в/462/18/25
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про звільнення від відбування адміністративного стягнення

(у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення)

03 червня 2025 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Галайко Н. М., розглянувши письмове подання Залізничного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області (далі Відділ пробації), місцезнаходження: 79057, м. Львів, вул. Генерала Чупринки, 71/504, електронна пошта: про вирішення питання звільнення від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення щодо ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 (дані зазначено згідно матеріалів особової справи),

встановив:

І. Суть подання, що вирішується.

Заступник начальника Відділу пробації Бухарова О. М., 02.05.2025 року (вх. № 9561) на підставі ст. 304, 305 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та ст. 80 Кримінального Кодексу України (далі КК України) звернулася у Залізничний районний суд м. Львова із письмовим поданням про вирішення питання звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у виді 120 годин суспільно корисних робіт, накладеного постановою Залізничного районного суду м. Львова від 31.01.2023 року (яка набрала законної сили 13.02.2023 року), у зв`язку із закінченням дворічного строку давності виконання судового рішення.

Подання обґрунтовано тим, що на виконання органу пробації, 15.02.2022 року надійшла постанова Залізничного районного суду м. Львова від 07.12.2021 року щодо ОСОБА_2 . Цього ж дня щодо останнього заведено особову справу № 06/2022 та з метою поставлення на облік було скеровано виклики до органу пробації за адресою місця проживання правопорушника. За скерованими викликами, до органу пробації останній не з`явився. Відділом пробації було надіслано запити у ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області (вих. № 36/8/708-22 від 07.03.2022 року), до Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМСУ у Львівській області (вих. № 36/8/309-22 від 07.03.2022 року) та до Залізничного відділу ДВС м. Львова ЗМУ МЮ (вих. № 706/8/36-22 від 07.03.2022 року) з метою з`ясування факту (перебування) порушника за вказаним у постанові суду місцем проживання. Згідно повідомлення Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМСУ у Львівській області (вх. № 354 від 16.03.2022 року) стало відомо, що ОСОБА_2 за вказаною адресою зареєстрований з 14.02.1997 року. Доповідною запискою провідного інспектора Відділу пробації до ОСОБА_2 неодноразово були здійснені виходи на адресу місця реєстрації останнього, однак виявити правопорушника не вдалося. Враховуючи вказане Відділ пробації просить задовольнити подання у повному обсязі.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 02.05.2025 року матеріали справи передано головуючому судді Галайко Н. М. .

ІІ. Позиція осіб, які беруть участь у справі.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду подання, не повідомила суд про причини своєї неявки.

Уповноважений представник Відділу пробації Бухарова О. М. у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду подання, не повідомила суд і про причини своєї неявки.

Суд, дослідивши матеріали подання, а також матеріали справи про адміністративне правопорушення № 462/280/23 та матеріали особової справи № 22/2023, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин цієї справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов наступних висновків.

ІІІ. Встановлені судом обставини.

Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 31.01.2023 року у справі № 462/280/23 ухвалено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт на строк сто двадцять годин. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 536 грн. 80 коп. судового збору (а.с. особової справи 2-3).

На виконання Відділу пробації 13.04.2023 року надійшли супровідний та постанова Залізничного районного суду м. Львова від 31.01.2023 року (а.с. особової справи 1).

Цього ж дня щодо ОСОБА_1 заведено особову справу № 22/2023 року та з метою поставлення на облік скеровано виклики до органу пробації за адресою місця проживання правопорушника згідно постанови суд, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. особової справи 4, 5, 6).

За скерованими викликами, до органу пробації ОСОБА_1 не з`явився.

Згідно повідомлення Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМСУ у Львівській області (вх. № 1287 від 25.05.2023 року) стверджується, що ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована з 15.05.2012 року (а.с. особової справи 13).

Листом-повідомленням Залізничного відділу ДВС у м. Львові за вих. № 38284 від 15.04.2024 року стверджується, що згідно відповіді Державної прикордонної служби України № 199491008 від 09.04.2024 року ОСОБА_1 перетнула кордон 16.07.2020 року (а.с. особової справи 16).

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 23.12.2024 року у справі № 462/3159/18 у задоволенні подання старшого державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові ОСОБА_3 про оголошення розшуку боржника відмовлено (а.с. особової справи 22-24).

ІV. Щодо можливості звільнення особи від відбування адміністративного стягнення.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимог ст. 299 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншими законами України. При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення, за винятком постанов про застосування заходу стягнення у вигляді попередження, а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова про накладення адміністративного стягнення звертається до виконання органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Згідно ч. 1 ст. 303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Відповідно до ст. 304 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Згідно з положеннями ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова для застосування судами як джерело права.

ЄСПЛ, надаючи автономного значення поняттям, які застосовуються в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, часто розцінює справи про адміністративні правопорушення саме як «кримінальні» у розумінні норм Конвенції.

Так, ЄСПЛ у рішенні у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008 року зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У п. 3.4, 3.6. рішення від 11.10.2011 року (справа № 10-рп/2011) Конституційний Суд України, аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні суд поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Законодавцем залишено поза сферою правового регулювання питання щодо строків виконання постанов про накладання адміністративного стягнення, створивши тим самим ситуацію безстрокового виконання такого рішення суду.

Фактична «безстроковість» виконання таких постанов суперечить принципу правової визначеності, що є складовою принципу верховенства права і широко застосовується ЄСПЛ при оцінці порушень державами-членами Конвенції, а «необмежений строк виконання» своєчасно надісланої постанови суперечить принципу 4 Рекомендації № R (91) 1 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, згідно якого, якщо адміністративний орган влади розпочав адміністративне провадження із застосування санкції, він зобов`язаний діяти залежно від обставин справи з розумною швидкістю.

Особа, на яку накладено певний вид стягнення, не може перебувати в потенційному очікуванні виконання фактично покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і правопорушником відповідні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання судового рішення про накладення стягнення.

Такі строки встановлені ст. 80 КК України, яка регламентує питання звільнення засудженого від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Таким чином, порушено інший фундаментальний принцип права принцип справедливості, оскільки засуджені, які вчинили кримінальне правопорушення, в порівнянні з адміністративним правопорушенням на підставі ст. 80 КК України звільняються судом від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку суду у той час, коли адміністративне правопорушення на відміну від кримінального правопорушення є менш суспільно небезпечним.

Враховуючи наведене, суд вважає необхідним у цій справі застосувати аналогію закону, а саме норми п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України, відповідно до якої особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом двох років у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

V. Висновки суду.

Дослідивши матеріали подання, проаналізувавши доводи Відділу пробації, судом встановлено, що постанова суду про накладення адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 не виконана, оскільки за результатом вжитих органом пробації заходів встановлено, що за адресою реєстрації, остання не проживає, наявна інформація про перетин державного кордону України 16.07.2020 року, постійне місцезнаходження останньої невідоме, що унеможливлює виконання постанови Залізничного районного суду м. Львова від 31.01.2023 року.

На підставі зазначеного, враховуючи неможливість фактичного виконання постанови про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 відповідно до ст. 303, 304 КУпАП її слід звільнити від відбування покарання у виді суспільно-корисних робіт, у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 80 КК України, ст. 301, 303, 304 КУпАП, суд -

ухвалив:

1. Подання Залізничного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області про вирішення питання звільнення від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

2. Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування адміністративного стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, призначеного постановою Залізничного районного суду м. Львова від 31.01.2023 року, у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

3. Порядок оскарження постанови суду.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: Н. М. Галайко