ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2025 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Дембіцька О.О., розглянувши провадження у справі про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Герцаївського районного суду Чернівецької області від 23 квітня 2025 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 23 квітня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч.2 ст.204-1, ч.2 ст.185-10 КУпАП та нього накладено адміністративне стягнення на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП у виді штрафу у розмірі 8500 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Відповідно до постанови, 13 квітня 2025 року о 05 год. 50 хв., прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» на напрямку 870 прикордонного знаку (околиця н.п. Куликівка), на відстані 3 000 м до лінії державного кордону, на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що на території АДРЕСА_2, було виявлено 2-х громадян- ОСОБА_1 спільно з ОСОБА_2 , які перебували в прикордонній смузі та прямували в бік державного кордону та яких затримано за спробу незаконного перетину державного кордону України поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон.

Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги ст. ст. 9, 12 «Про державний кордон України», тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

При цьому, ОСОБА_1 не виконав законних розпоряджень прикордонного наряду припинити протиправну діяльність, чим порушив вимоги ст.9 Закону України «Про Державну прикордонну службу України».

На таке судове рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу із проханням скасувати постанову та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185-110, ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Провадження№33/822/245/25 Головуючий у І інстанції: Костишин Н.Я.

Категорія:ч.2 ст.204-1, ч. 2 ст. 185-10 КУпАП Доповідач: Дембіцька О.О.

Вважає, що постанова районного суду є необґрунтованою, розгляд було проведено за його відсутності, судом взято до уваги лише інформацію, що зазначена у рапорті працівника прикордонної служби та протоколах про адміністративні правопорушення від 13.04.2025 року, свідки не були допитані.Про місце, дату та час розгляду він не повідомлений,чим позбавлений можливості надавати пояснення.

Звертає увагу, що поряд з ним під час затримання знаходився ОСОБА_3 , який є свідком подій та бачив, як працівники прикордонної служби змушували його записувати пояснення під фізичним та морально-психологічним тиском, однак вказаний свідок судом допитаний не був.

Посилається на те, що він хотів спробувати виїхати за кордон на законних підставах та мав при собі усі необхідні, не підроблені документи для виїзду, які мав намір пред`явити на пункті пропуску.Стверджує,що людина,яка його підвезла,вказала йому напрямок руху,однак вірогідно у момент виявлення прикордонниками він перебував не й тому місці,куди йшов.

Зазначає, що на його утриманні перебувають троє неповнолітніх дітей, батько та бабуся дружини, які потребують стороннього догляду.

Стверджує, що наявні в матеріалах справи письмові пояснення не відповідають дійсності, оскільки він написав їх під тиском працівників прикордонної служби.

Вказує, що від с. Куликівка, Чернівецької області до найближчої ділянки кордону України з іншою державою існує значна відстань.

На думку апелянта, матеріали справи не містять доказів, які б поза розумним сумнівом свідчили про його винуватість.

ОСОБА_1 належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, до суду повторно 28.05.2025 року не з`явився, клопотань про відкладення судового розгляду,призначеного на 28.05.2025 року,не подавав. За таких обставин відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Таких вимог суддя районного суду дотримався, а висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 204-1, ч. 2 ст. 185-10 КУпАП є обґрунтованим та відповідає фактичним обставинам справи.

Частиною 2 ст. 185-10 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, вчинену групою осіб.

Диспозиція ч. 2 ст. 204-1 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України, якщо такі дії були вчинені групою осіб.

Порядок перетинання державного кордону України врегульовано Законом України «Про державний кордон України».

Так, ч.ч.1, 2 ст.9 цього Закону передбачено, що перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.

Пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Крім того, ч. 3 ст.9 вказаного Закону визначено, що пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна

Згідно ч.1 ст.12 зазначеного Закону пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 в Україні запроваджено загальну мобілізацію, що передбачає здійснення визначених Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходів, зокрема, обмеження виїзду чоловіків 18-60 років за кордон.

Згідно постанови, суд визнав ОСОБА_1 винуватим у спробі незаконного перетину державного кордону України поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України у групі з іншою особою та вчиненні у складі групи осіб злісної непокори законній вимозі працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків.

Такі висновки суд обґрунтував наявними у справі та дослідженими доказами, зокрема, протоколами про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 від 13.04.2025 року, протоколом про адміністративне затримання від 13.04.2025 року, рапортом працівника прикордонної служби, іншими матеріалами справи.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, 13.04.2025 о 05:50, прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» на напрямку 870 прикордонного знаку (околиця н.п. Куликівка), на відстані 3000 метрів до лінії Державного кордону, на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що на території АДРЕСА_2, було виявлено громадянина України ОСОБА_1 спільно з ОСОБА_2 , які перебували в прикордонній смузі, прямувавши в бік Державного кордону та яких затримано за спробу незаконного перетину Державного кордону України, поза встановленими пунктами пропуску через Державний кордон (а.с.4).

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 185-10 КУпАП, ОСОБА_1 13.04.2025 року, спільно із ОСОБА_2 , на околиці АДРЕСА_1 , на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що на території АДРЕСА_2 вчинив злісну непокору законному розпорядженню прикордонному наряду, а саме на закону повторювану вимогу прикордонного наряду зупинитись вчинив спробу втечі, проте, в ході переслідування був затриманий .

Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.10 Положення про прикордонний режим, затвердженого Постановою КМУ № 1147 від 27.07.1998 року ст. 34 Закону України "Про Державний кордон України" та п.12 ст.20 Закону України "Про Державну прикордонну службу України", (а.с.17).

Протоколи складені уповноваженими особами, відповідають вимогам ст.256 КУпАП, підписані ОСОБА_1 без зауважень.

Зазначені у протоколах обставини узгоджуються із даними протоколу про адміністративне затримання від 13.04.2025 року щодо ОСОБА_1 , який був затриманий у зв`язку із вчиненням правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 204-1, ч. 2 ст.185-10 КУпАП (а.с.5.)

Жодних зауважень щодо підстав затримання ОСОБА_1 у протоколі не вказував.

Із пояснень, відібраних у ОСОБА_1 13.04.2025 року одразу після затримання вбачається, що 13.04.2025 року він хотів перетнути державний кордон до Румунії пішки поза пунктами пропуску. За вказівкою, отриманою у месенджері «Телеграм», оминали блокпости та рухались за маршрутом до кордону. До Чернівецької області доїхав потягом,далі-таксі і пішки.При собі мав закордонний паспорт та посвідчення водія.

Також зазначив, що намагався перетнути кордон для працевлаштування в іншій країні, його ошукали шахраї з «Телеграм», ввели його в оману, свою провину визнає (а.с.8).

Пояснення викладені ОСОБА_1 власноручно та ним підписані.

Доводи, що такі пояснення були надані під тиском, є голослівними і жодними доказами не підтверджені.

Даних про те, що ОСОБА_1 звертався зі скаргами на дії уповноважених осіб, якщо би вважав такі неправомірними, у справі немає.

Письмові пояснення ОСОБА_1 про те,що він мав намір незаконно перетнути кордон, узгоджуються з іншими доказами.

Зокрема,із рапорту офіцера ПОРВ прикордонного наряду вбачається, що на напрямку 870 прикордонного знаку (околиця населеного пункту Куликівка), на відстані 3000 метрів до лінії державного кордону України, що на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 », на території АДРЕСА_2 виявлено двох громадян України: ОСОБА_1 та іншу особу, які перебували в прикордонній смузі, рухались в бік державного кордону та намагалися незаконно перетнути державний кордон з України в Румунію, поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон.

Під час пошуку та переслідування правопорушників ОСОБА_1 та інша особа вчинили злісну непокору,а саме- на законну повторювану вимогу прикордонного наряду зупинитись, особи вчинили спробу втечі, проте, в ході переслідування були затримані (а.с.10,23).

При затриманні ОСОБА_1 мав при собі закордонний паспорт, а місце затримання(3 км до кордону) та час затримання(05-50год.) додатково підтверджує,що він мав намір перетнути кордон у незаконний спосіб,поза пунктом пропуску,що узгоджується зі змістом його пояснень на а.с.8.

Твердження апелянта, що він мав намір законно перетнути державний кордон та мав при собі усі необхідні документи для виїзду суперечать фактичним обставинам справи.

Документи, які би свідчили, що ОСОБА_1 ,1983 р.н., має законні підстави для виїзду за кордон відповідно до чинного законодавства у зв`язку з встановленими обмеженнями через дію воєнного стану в матеріалах справи відсутні.

З долучених до апеляційної скарги копій свідоцтва про народження трьох неповнолітніх дітей, вбачається, що лише одна дитина - ОСОБА_4 2010 року народження, є сином ОСОБА_1 (а.с.38), даних про те, що він є опікуном або усиновлювачем двох інших дітей,для яких він є вітчимом, апеляційному суду не надано.

Також в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 здійснює на законних підставах догляд за батьком та бабусею дружини, які потребують постійного догляду.

До матеріалів справи долучена копія постанови Герцаївського районного суду Чернівецької області від 28.04.2025 року, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_2 (особа, у групі із якою, згідно протоколу, ОСОБА_1 мав намір незаконно перетнути кордон та вчинив злісну непокору) також притягнутий до відповідальності за ч. 2 ст.204-1, ч. 2 ст. 185-10 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу також на те, що ОСОБА_1 на законну неодноразово повторену вимогу прикордонного наряду зупинитись, вчинив спробу втечі і був затриманий при переслідуванні, що ставить під сумнів його бажання законно перетнути кордон.

Твердження апелянта про його затримання на значній відстані від держаного кордону не відповідає дійсності, оскільки його було затримано за 3 км від лінії державного кордону,тобто у прикордонній смузі,перебування у якій передбачено лише на підставі визначених законом документів,яких у ОСОБА_1 не було.

Апеляційна скарга не містить достатніх доводів, що свідчили би про неправильність судового рішення.

Накладене судом стягнення відповідає вимогам ст.33 КУпАП у взаємозв`язку зі ст.36 КУпАП.

Отже, постанова суду є законною і обґрунтованою, а тому у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Герцаївського районного суду Чернівецької області від 23 квітня 2025 року щодо апелянта - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду О.О. Дембіцька