Справа №: 307/1735/25
Провадження № 3/307/648/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2025 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Сас Л.Р., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Рішка П.М., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , начальника 4-ї групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б),

встановила:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, складеного 14 травня 2025 року начальником відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону майора ОСОБА_2 , встановлено, що 13 травня 2025 року о 20 год., під час перевірки організації та несення служби зміни прикордонних нарядів в пункті пропуску «Солотвино» відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б), шляхом перегляду записів з системи відеоспостереження за попередню добу, ОСОБА_2 було виявлено, що під час несення служби старший прикордонних нарядів у пункті пропуску через державний кордон «Солотвино» старший лейтенант ОСОБА_1 , яка виконувала наказ про охорону державного кордону, зняла з себе та залишила без нагляду видану їй зброю, а саме, пістолет ПМ 9 мм та два магазини з набоями в кількості 16 штук, в особистих речах, які знаходились в приміщенні старшого прикордонного наряду в пункті пропуску «Солотвино.

Своїми діями старший лейтенант ОСОБА_1 порушила вимоги абзацу 10 пункту 11 глави 2 розділу ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1261 від 19.10.2015, тобто порушила правила несення прикордонної служби, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-18 КУпАП.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Рішко П.М. подав письмові заперечення та клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування клопотання посилався на те, що для наявності складу адміністративного правопорушення необхідно належним чином довести наявність порушення особою конкретних правил чи вимог нормативно-правових актів.

Суб`єктом вказаного адміністративного правопорушення є особа, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України. Отже, для притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-18 КУпАП необхідно встановити, норми яких саме нормативних актів було порушено особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, у чому конкретно полягають ці порушення, тобто якими діями вони вчинені, і якими доказами це підтверджується.

Так, протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №288972 від 14.05.2024 не містить точної дати та часу вчинення правопорушення, що не узгоджується з положеннями ч. 1 ст.256 КУпАП щодо обов`язковості зазначення у протоколі місця, часу вчинення і суті адміністративного правопорушення.

Крім цього, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять підтверджуючих документів (наказів, розпоряджень, тощо) того, що ОСОБА_1 у встановленому порядку входила (була включена) до складу наряду з охорони державного кордону України.

Також, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять підтверджуючих документів того, що ОСОБА_1 у встановленому порядку була видана зброя та два магазини з набоями в кількості 16 штук.

Крім цього, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 порушення правил несення прикордонної служби, а саме, залишення зброї без нагляду, оскільки, матеріали справи не містять власне самих записів системи відеоспостереження та будь-яких інших матеріалів та/або документів перевірки організації та несення служби зміни прикордонних нарядів в пункті пропуску «Солотвино», які б зафіксували наявність порушення правил несення прикордонної служби з боку ОСОБА_1 залишення зброї без нагляду.

Зазначив, що протокол - це лише форма викладу адміністративного звинувачення, де може бути лише перелік обвинувачення правопорушника, а сам протокол не є доказом його вини.

Будь-яких інших доказів доведеності винності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, матеріали справи не містять.

Крім цього, наявне у матеріалах справи пояснення ОСОБА_1 від 14.05.2025 не може бути доказом її винності у вчиненні правопорушення з огляду на наступне.

Так, у тексті поясненні не зазначено, якою посадовою особою це пояснення відбиралося, зі змісту пояснення вбачається, що ОСОБА_1 надавала їх сама собі; у верхній правій частині пояснення вказано «судді Тячівського районного суду», однак, ця обставина не може бути твердженням того, що пояснення надавалося суду чи відбиралося судом, оскільки такі датовано 14.05.2025, тобто в день складання протоколу про адміністративне правопорушення, а справа направлена на розгляд до Тячівського районного суду 16.05.2025.

Крім цього, згідно загальних засад судочинства, суд досліджує докази безпосередньо.

Зазначення у тексті пояснення слів «за сутністю поставлених запитань можу пояснити наступне» передбачає наявність уповноваженої особи, яка ставила такі питання, хоча із загального змісту пояснення наявності такої особи не вбачається; у змісті пояснення відсутні будь-які вказівки на те, що таке подане саме у рамках провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Всі перераховані обставини у сукупності свідчать про неналежність та недопустимість пояснення ОСОБА_1 від 14.05.2025 та неможливість його використання у якості доказу її винуватості.

Також зазначив, що згідно характеристики ОСОБА_1 від 15.05.2025 зазначено, що ввірену їй зброю остання використовує вміло, що не узгоджується між собою, свідчить про відсутність ознак правопорушення та повинно розцінюватися на користь особи, що притягується до адміністративної відповідальності та долучив виписку із медичної карти стаціонарного хворого 4179, згідно якої ОСОБА_1 із 17 травня 2025 року по 23 травня 2025 року перебувала на стаціонарному лікуванні.

Дослідивши матеріали справи, слід дійти висновку про закриття вказаної справи про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення керуючись таким.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.97 №475/97-ВР визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 цього Кодексу орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтями 251 та 252 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно п. 2) ч. 1 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Із протоколу про адміністративне правопорушення, складеного 14 травня 2025 року начальником відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону майора ОСОБА_2 , встановлено, що 13 травня 2025 року о 20 год., під час перевірки організації та несення служби зміни прикордонних нарядів в пункті пропуску «Солотвино» відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б), шляхом перегляду записів з системи відео спостереження за попередню добу, ОСОБА_2 було виявлено, що під час несення служби старший прикордонних нарядів у пункті пропуску через державний кордон «Солотвино», старший лейтенант ОСОБА_1 , яка виконувала наказ про охорону державного кордону, зняла з себе та залишила без нагляду видану їй зброю, а саме, 9 мм пістолет ПМ та два магазини з набоями в кількості 16 штук, в особистих речах, які знаходились в приміщенні старшого прикордонного наряду в пункті пропуску «Солотвино. Своїми діями старший лейтенант ОСОБА_1 порушила вимоги абзацу 10 пункту 11 глави 2 розділу ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1261 від 19.10.2015, тобто порушила правила несення прикордонної служби (а. с. 1).

Із письмових пояснень старшого лейтенанта ОСОБА_1 видно, що вона виконувала наказ на охорону державного у пункті пропуску «Солотвино» у прикордонному наряді «Старший прикордонних нарядів у пункті пропуску» у період з 08 год. 12.05.2025 по 08 год. 13.05.2025. Приблизно о 23 год. 30 хв. 12.05.2025 вона зняла з себе зброю, пістолет 9 мм ПМ та залишила його у службовому приміщенні «Кімната старшого прикордонних нарядів у пункті пропуску», у зв?язку з погіршенням стану здоров?я, а саме: сильна біль у нижній частині живота. Про погіршення стану здоров?я, доповіді нею здійснено не було. Про місце знаходження особистої зброї не було нікому відомо, крім неї, так як вона була схована в особистих речах. (а. с. 3).

Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили, однак, виходячи з приписів статті 251 КУпАП, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Всупереч вимог норм КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 , не підтверджений фактичними даними, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановила наявність адміністративного правопорушення.

Також посилання у протоколі на результати службової перевірки не підтверджено жодними доказами, оскільки до протоколу не долучено висновку за результатами проведеної службової перевірки так само як і не долучено відеозапису, на який посилається начальник відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону майор ОСОБА_2 .

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Зокрема, у справі «Barbera, Messegu and Jabardov. Spain» від 06.12.1998 (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Згідно ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі зазначив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Ураховуючи наведене, а також те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, крім протоколу про адміністративне правопорушення, іншими матеріалами справи не доведена, відтак, в діях ОСОБА_1 при наведених обставинах відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-18 КУпАП, а тому провадження в даній справі слід закрити.

Згідно п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься, зокрема, при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и л а:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-18 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не буде подано, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Л.Р. Сас