Справа № 686/5935/25
Провадження № 3/686/2148/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.25

29 травня 2025 року м. Хмельницький

Суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області Бурка С.В., з участю секретаря судового засідання Крюченкової Ю.В., прокурора Леськів Л.А., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Возняк А.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Немерче Мурованокуриловецького району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, начальника ВП №3 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, інваліда 2 групи, учасника бойових дій,

за ч.1 ст.172-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

встановив:

ОСОБА_1 ставиться у вину те, що він, перебуваючи на посаді начальника відділення поліції №3 Хмельницького районного управління поліції Головного управління національної поліції в Хмельницькій області, будучи поліцейським, а отже особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, на яку, відповідно до підпункту «з» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», поширюються обмеження щодо сумісництва та суміщення з іншими видами діяльності, в період часу з 31.01.2020 р. по даний час, на підставі укладених з ТОВ «Хмельницькенергозбут» договорів про продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом, всупереч вимог пункту 1 частини 1 статті 25 Закону України «Про запобігання корупції» (згідно з яким зазначеній особі забороняється займатися іншою оплачуваною (крім викладацької, наукової і творчої діяльності, медичної практики, інструкторської та суддівської практики із спорту) або підприємницькою діяльністю, якщо інше не передбачено Конституцією або законами України), займався іншою оплачуваною діяльністю, що полягає у здійсненні діяльності, яка оплачуються або може бути оплачена у майбутньому, у зв`язку з чим у період часу з березня 2023 р. по листопад 2024 р. за продаж (на підставі договору №956 від 31.01.2020 р. про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом) електричної енергії, виробленої з енергії сонячного випромінювання об`єктом енергетики (генеруючою установкою), встановленою на земельній ділянці, що по АДРЕСА_1 , отримав від ТОВ «Хмельницькенергозбут» дохід у загальній сумі 461536 грн. 65 коп.

Дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, було кваліфіковано за ч.1 ст.172-4 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заперечив свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому правопорушення та пояснив, що всі звинувачення рахує безпідставними, оскільки ним не було порушено законодавчих вимог, він скористався своїм правом на встановлення генеруючих установок і реалізував його, та, після підписання відповідних цивільних договорів, здійснював продаж ТОВ «Хмельницькенергозбут» лише надлишкової електроенергії, яка не була спожита у його домашніх господарствах, будь-якої господарської діяльності ОСОБА_1 не здійснював, усе майно та отриманні доходи ним, як працівником поліції, було задекларовано. Відповідаючи на запитання прокурора ОСОБА_1 , зазначивши, що точних дат, які зафіксовані у матеріалах справи, він не пригадує, однак вказав, що дійсно, він успадкував два житлових будинки, що розташовувались по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 , у зв`язку з сімейними проблемами, розпочались роздуми щодо поділу майна, тому ОСОБА_1 , з метою забезпечення кожного члена сім`ї житлом, були здійснені дії, спрямовані на відповідний поділ земельних ділянок, та на присвоєння додаткових поштових адрес домоволодінням - по АДРЕСА_3 , на яких розпочато будівництво та знаходились електроустановки для виробництва необхідної для будівництва (під час використання електроінструментів) електроенергії, неспожиті на побутові потреби (для будівництва домоволодіння) надлишки якої, він як побутовий споживач (фізична особа), продає за «зеленим тарифом». З посиланням на правила роздрібного ринку електричної енергії, відповідно до яких побутові потреби це споживання (використання) електричної енергії для задоволення умов постійного або тимчасового проживання або перебування фізичних осіб на об`єкті побутового споживача, включаючи прибудинкову (присадибну територію), у тому числі для індивідуального будівництва (реконструкції) об`єктів приватного домогосподарства, а також на роз`яснення НАЗК, згідно з якими дозволяється продаж електроенергії, виробленої для власних потреб генеруючою установкою приватного господарства, якщо дії з продажу електроенергії не містять ознак господарської діяльності, ОСОБА_1 наголосив, що будь-яких ознак господарської діяльності за вказаними адресами прокурором не наведено, він, ОСОБА_1 , діє як активний споживач електромережі, у своєму домоволодінні, яке зараз знаходиться у процесі будівництва (здійснена розмітка території, вирита траншея, наявна та території й тимчасова споруда сарай для зберігання електрогінструменту), використовує вироблену його генеруючою установкою електроенергію лише для власних побутових потреб - для живлення електроінструменту у будівництві, господарську та іншу діяльність, окрім будівництва, ОСОБА_1 не здійснює та не використовує електроенергію для утримання теплиць, пасіки, СТО, тобто діє у рамках чинного законодавства, і надлишок виробленої для власних потреб електроенергії він, на підставі договору купівлі-продажу, дійсно продавав ТОВ «Хмельницькенергозбут» за «зеленим тарифом», не заперечує й факт отримання від останнього, в інкримінований у протоколі про адміністративне правопорушення період, грошових коштів у сумі понад 400000 грн., за продаж неспожитої ОСОБА_1 електроенергії, виробленої його генеруючою установкою, що розміщена по АДРЕСА_1 . Просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Захисник Возняк А.Г., підтримавши позицію свого підзахисного щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому правопорушення, просила закрити провадження у справі у зв`язку з наявністю повідомлення про підозру останнього у рамках кримінального провадження, яке стосується тих самих подій, що інкримінуються ОСОБА_1 по даній справі.

Прокурор Леськів Л.А. у судовому засіданні зазначила про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-4 КУпАП, просила останнього визнати винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, за яке накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та конфіскувати отриманий дохід у сумі 461536 грн. 65 коп.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю, за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно зі ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

На підставі ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, а згідно зі ст. 9 цього Кодексу адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1), а завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245).

У ст.280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані, з-поміж іншого, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, за ч.1 ст.172-4 КУпАП відповідальність настає за порушення особою встановлених законом обмежень щодо зайняття іншою оплачуваною діяльністю (крім викладацької, наукової та творчої діяльності, медичної та суддівської практики, інструкторської практики із спорту) або підприємницькою діяльністю.

Згідно з приміткою до ст.172-4 КУпАП, суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пункті 1 частини першої статті 3 Закону України "Про запобігання корупції", за винятком депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутатів місцевих рад (крім тих, які здійснюють свої повноваження у відповідній раді на постійній основі), присяжних, помічників-консультантів народних депутатів України, працівників секретаріатів Голови Верховної Ради України, Першого заступника Голови Верховної Ради України та заступника Голови Верховної Ради України, працівників секретаріатів депутатських фракцій (депутатських груп) у Верховній Раді України.

Диспозиції вказаної норми статей є бланкетною і лише описує безпосередньо саме правопорушення, але для повного визначення ознак цього правопорушення відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які визначають правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні. Зокрема, така норма має загальний і конкретизований зміст. Загальний зміст бланкетної диспозиції передається словесно-документною формою відповідної статті КУпАП і в обов`язковому порядку включає положення інших нормативно-правових актів. Із загальним змістом бланкетної диспозиції пов`язане визначення діяння як правопорушення певного виду та встановлення за нього відповідальності, а конкретизований зміст цієї диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює адміністративно-правову норму більш конкретним змістом.

Визначення терміну «правопорушення, пов`язаного з корупцією», про який йде мова у главі 13-А КУпАП, міститься у ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» і є діянням, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність. Вимоги щодо обмеження сумісництва та суміщення з іншими видами діяльності містить розділ ІV Закону України «Про запобігання корупції», зокрема ст. 25, яка встановлює заборони особам, зазначеним у пункті 1 частини першої статті 3 цього Закону, з-поміж іншого, займатися іншою оплачуваною (крім викладацької, наукової і творчої діяльності, медичної практики, інструкторської та суддівської практики із спорту) або підприємницькою діяльністю, якщо інше не передбачено Конституцією або законами України, а бланкетна диспозиція ч.1 ст.172-4 КУпАП відсилає до ЗУ «Про запобігання корупції» і кореспондується з ч.1 ст.25 цього Закону, яка у свою чергу передбачає конкретні заборони.

Для вирішення питання правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності, відповідно до ч.1 ст.172-4 КУпАП, встановленню підлягають наступні обставини: чи вчинені особою відповідні дії, що становлять об`єктивну сторону вказаного правопорушення та стали підставою для прийняття рішення про притягнення до адміністративної відповідальності, та чи є особа, виходячи із норми зазначеної статті, суб`єктом даного правопорушення.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами. Обов`язковими ознаками складу адміністративного правопорушення є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона, а відсутність хоча б однієї з цих ознак свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення.

Зокрема, ч.1 ст.61 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що на поліцейських поширюються обмеження, визначені Законом України «Про запобігання корупції», цим та іншими законами України. У п.п. «з» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що суб`єктами, на яких поширюється дія Закону, є поліцейські.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , якого було переміщено з 21.10.2019, наказом начальника ГУНП в Хмельницькій області №305 о/с від 15.10.2019 (т.1. а.с.220), на посаду начальника Ярмолинецького відділу поліції ГУНП в Хмельницькій області, а з 19.02.2021, наказом начальника ГУНП в Хмельницькій області №79 о/с від 19.02.2021 (т.1 а.с.219), - на посаду начальника відділення поліції №3 Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області, будучи поліцейським, відповідно до пп. «з» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону.

Проте, матеріали справи не містять беззаперечних доказів того, що ОСОБА_1 не були дотриманні обмеження щодо сумісництва та суміщення вказаної посади з іншими видами діяльності, зокрема, що він, займався підприємницькою або іншою оплачуваною діяльністю, яка б суперечила п.1 ч.1 ст.25 Закону України «Про запобігання корупції», що, на думку сторони обвинувачення, виразилась у продажу, за період з березня 2023 р. по листопад 2024 р., електричної енергії за «зеленим» тарифом, за обставин, зазначених у протоколі №26/2025 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, від 26.02.2025, та отриманням за вказаний період, у зв`язку з зазначеним продажем, 461536 грн. 65 коп. доходу.

Так, на обґрунтування вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-4 КУпАП, працівником Хмельницького управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, з-поміж інших копій документів, що були виділені з матеріалів кримінального провадження №0000005 (вилучених у AT «Хмельницькобленерго» документів, на підставі яких дозволено підключення електроустановок в межах домоволодінь за чотирма адресами, що в АДРЕСА_4 та 23в, які належать ОСОБА_1 ; вилучених у ТОВ «Хмельницькенергозбут», укладених, у період часу з 29.12.2018 по 22.03.2023 ОСОБА_1 договорів про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом належними йому приватними господарствами, та матеріалів із інформацією про обсяги згенерованої та спожитої електроенергії, нарахованих та сплачених ОСОБА_1 коштів за вказаними договорами; матеріалів, за результатами судових будівельно-технічних експертиз, проведених щодо домоволодінь за адресами: АДРЕСА_1 , та АДРЕСА_5 ), документів, витребуваних із місця роботи ОСОБА_1 , письмових пояснень останнього, інформаційних довідок з Державних реєстрів речових прав та прав власності на нерухоме майно, також було надано й ті документи, на яких акцентував свою увагу у судовому засіданні прокурор. Зокрема надано: протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, №26/2025 від 26.02.2025 року (т.1 а.с.1-22); будівельні паспорти щодо об`єктів будівництва індивідуальних житлових будинків по АДРЕСА_4 , з планами земельних ділянок (т.1 а.с. 24-39, 109-118), які не спростовують пояснень ОСОБА_1 про намір будівництва двох однакових будинків для дітей, задля уникнення між ними подальших спорів; укладений між ТОВ «Хмельницькенергозбут» (постачальник універсальних послуг) та ОСОБА_1 (споживач) договір № 956 від 31.01.2020 про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством (місцезнаходження: смт.Чемерівці, вул.Садова, 23 б) (т.1 а.с.49-52), який фактично є додатком 2 до Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №1545; заява ОСОБА_1 від 02.09.2019 про приєднання електроустановки певної потужності (типова форма), в якій об`єктом замовника зазначено « АДРЕСА_1 »; договір про стандартне приєднання до електричних мереж системи розподілу №42 від 02.09.2019, із додатками до цього договору технічним завданням на проектування та технічними умовами стандартного приєднання до електричних мереж електроустановок, додатковою до договору угодою від 26.09.2019, актом обстеження електромереж від 02.09.2019 (з ескізом місця розташування об`єкта замовника (житлового будинку по АДРЕСА_1 , а також точки забезпечення потужності та точки приєднання) (т.1 а.с.101-107); рішення виконавчого комітету Чемеровецької селищної ради Чемеровецького району Хмельницької області № 12 від 16.04.2019, яким земельній ділянці з кадастровим номером :00:011:0901, площею 0,051 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, відповідно будівельного паспорта від 03.04.2019, спільно із земельною ділянкою з кадастровим номером :00:011:0920, площею 0,1248 га, для ведення особистого селянського господарства, які належать ОСОБА_1 , присвоєно поштову адресу АДРЕСА_1 (т.1 а.с.108); заява ОСОБА_1 від 05.09.2019, яка не підтверджує визнання ОСОБА_1 факту наявності житлового будинку по АДРЕСА_1 , а фактично засвідчує наявність його згоди з зазначеною у технічних умовах №42 від 02.09.2019 точкою підключення вказаного будинку - РП-0,4 кВ ТП-253 (т.1 а.с.127); лист директора Чемеровецького РЕМ №195 від 10.09.2019 (т.1 а.с.128), адресований представнику АТ «Хмельницькобленерго», про необхідність направлення представника для виготовлення проектної документації згідно з вищеозначеним ТЗ №42 від 02.09.2019; додатки до договору споживача 1545 від 13.12.2019 (складені у цей день додатки: №2 - паспорт точки розподілу електричної енергії; №6 акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін (з наявним актом програмування лічильника від 28.11.2019); №7 однолінійна схема(схема електропостачання споживача із зазначенням ліній, що живлять електроустановки споживача, і точок їх приєднання) (т.1 а.с.129-132); схема розташування земельних ділянок в межах домоволодіння ОСОБА_1 , на якій відображені 8 земельних ділянок, з присвоєними їм кадастровими номерами, кам`яний житловий та не житловий будинки, а також сонячні панелі (т.1 а.с. 200); висновки експертів № СЕ-19/123-24/2849- БТ від 31.05.2024 та № СЕ-19/123-24/2854 БТ від 24.05.2024, за результатами проведення судових будівельно-технічної експертиз, в ході виконання яких здійснювався огляд земельних ділянок (результатів виконання робіт) по АДРЕСА_1 в та АДРЕСА_1 , і встановлено, що об`єкти (результати виконання робіт) за вказаними адресами не являються житловим будинком (т.1 а.с. 179-188, 191-199) (що також узгоджується з показаннями ОСОБА_1 , який не заперечує факт відсутності на вказаних земельних ділянках саме житлових будинків); наданий ТОВ «Хмельницькенергозбут», на виконання ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22.10.2024 р. по справі №686/4241/23, документ №0101-4236 від 16.12.2024 р., який окрім іншої інформації, містить відомості щодо обсягів згенерованої та спожитої електричної енергії, нарахованих та сплачених ОСОБА_1 коштів, а також відомості щодо заборгованості по Договору №956 від 30.01.2020 за період з лютого 2020 р. по 18.11.2024 р. (який, разом з зазначеним договором, підтверджує факт, що у зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення період (з березня 2023 р. по листопад 2024 р.) об`єктом енергетики (генеруючою установкою), встановленою на земельній ділянці, що по АДРЕСА_1 , було згенеровано 84599 кВт електроенергії, з якої спожито 624 кВт, а також підтверджує факт проведення, у період з 24.03.2023 р. по 09.12.2024, 21 виплати ОСОБА_1 , на загальну суму 461536 грн. 65 коп. (у яку стороною обвинувачення фактично включено: 11478 грн. 98 коп. від продажу електроенергії, виробленої у лютому 2023 р. (згенеровано 2040 кВт, спожито 15 кВт); 5483 грн. 28 коп. донарахованих за 2-3 квартал 2022; 18389 грн. 50 коп., виплачених 09.12.2024, за продаж електроенергії, виробленої у вересні 2024; не включено у цю суму нараховані за продаж електроенергії, виробленої у жовтні та листопаді 2024, однак не виплачені (станом на 16.12.2024) 61116 грн. 42 коп. невиплаченого залишку) (т.1 а.с.207).

Оцінюючи вказані докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд акцентує увагу на тому, що в наявні у матеріалах справи документи не підтверджують факт суміщення, в супереч п.1 ч.1 ст.25 Закону України «Про запобігання корупції», займаної ОСОБА_1 посади начальника відділення поліції №3 Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області з іншими видами діяльності, зокрема, що він, займався саме підприємницькою або іншою оплачуваною діяльністю, чи здійснював виробництво електричної енергії (за адресою: АДРЕСА_1 ) не для покриття власного споживання, а саме для здійснення господарської діяльності самостійно або ж для продажу виробленої електроенергії, шляхом її відпуску в мережі інших суб`єктів господарювання, тобто для здійснення діяльності, яка б підлягала ліцензуванню.

Окремо суд звертає увагу на те, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку (ч. 1 ст. 42 ГК України). Господарська діяльність - це діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. При цьому господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність) (ч.ч.1, 2 ст. 3 ГК України).

Так, визначене п.1 ч.1 ст.25 Закону України «Про запобігання корупції» обмеження сфокусовано не на винагороді за результатами здійснення нею іншої, ніж виконання функцій держави або місцевого самоврядування, діяльності, а саме на зайнятті такою діяльністю, яка оплачується чи може бути оплачена. Відповідно, сам факт зайняття особою іншою оплачуваною діяльністю (умови щодо здійснення певної діяльності на платній чи безоплатній основі можуть визначатися, у тому числі, законодавством, трудовим чи іншим договором, статутом та іншими документами юридичної особи), незалежно від фінансових результатів такої діяльності, свідчитиме про порушення зазначених вимог Закону України «Про запобігання корупції».

Зокрема, у п.9.2 Методичних рекомендацій «Щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, дотримання обмежень щодо запобігання корупції» №2 від 12.01.2024, що були надані НАЗК, йдеться про те, що формулювання «іншою оплачуваною діяльністю», вжите законодавцем у п.1 ч.1 ст.25 Закону України «Про запобігання корупції», означає, що для констатації порушення особою обмеження, встановленого цією нормою, необхідним є наявність всіх трьох компонентів. Тобто: - здійснення власне діяльності як такої (виконання певних робіт, надання послуг тощо), та/або зайняття посади, яка передбачає здійснення певної діяльності; - здійснення іншої, ніж основна, діяльності (виконання інших обов`язків, ніж обов`язки за посадою, яка відносить особу до суб`єктів, на яких поширюється таке обмеження). Не є «іншою» діяльністю в контексті ст.25 вказаного Закону, виконання особою певної роботи, яка пов`язана із зайняттям нею посади, зазначеної в п.1 ч.1 ст.3 цього Закону; - оплатного характеру іншої діяльності (виконання робіт та/або надання послуг, які оплачуються або можуть бути оплачені в майбутньому). Діяльність вважається оплачуваною за наявності хоча б однієї з таких умов: - оплата (можливість оплати) за таку діяльність передбачається законодавством та/або статутом та/або іншими документами юридичної особи, у якій здійснюється відповідна діяльність, або у трудовому договорі (контракті), цивільно-правовому договорі (угоді); - особа фактично отримала оплату за таку діяльність (роботу, послугу). Положення п.1 ч.1 ст.25 Закону України «Про запобігання корупції», не містить заборони на отримання додаткового доходу як такого, не встановлює обмежень стосовно його джерел. Зокрема, цей закон не містить заборони на отримання пасивного доходу відсотків за банківськими вкладами, дивідендів, роялті, соціальних виплат, доходу внаслідок реалізації особою права розпорядження належним їй майном, у тому числі результатами інтелектуальної, творчої діяльності (наприклад, передання власного майна в оренду, продаж власно виробленої продукції, публічний показ, поширення власних аудіовізуальних творів тощо).

Окрім того, право особи на отримання пасивного доходу узгоджується з положеннями: ст.41 Конституції України (кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним); ст.319 ЦК України (власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; Держава не втручається у здійснення власником права власності); ст.321 ЦК України (право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні); ст.189 ЦК України (продукцією, плодами та доходами є все те, що виробляється, добувається, одержується з речі або приноситься річчю, та належать власникові речі, якщо інше не встановлено договором або законом).

У відповіді на запитання 103 Роз`яснення щодо фінансової доброчесності: застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю №4 від 13.11.2023 йдеться про те, що у розділі 5 «Цінне рухоме майно (крім транспортних засобів)» відповідної декларації слід відображати відомості про генеруючі установки, призначені для виробництва електричної енергії з енергії сонячного випромінювання та/або енергії вітру («сонячні електростанції»), вартість яких перевищує 100 ПМ, що також свідчить про віднесення зазначених генеруючих установок до категорії цінного рухомого майна (яким, згідно зі ст.190 ЦК України, є річ, сукупність речей).

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про альтернативні джерела енергії» енергія, вироблена з альтернативних джерел, - електрична, теплова та механічна енергія, яка виробляється на об`єктах альтернативної енергетики і може виступати товарною продукцією, призначеною для купівлі-продажу. "Зелений" тариф - спеціальний тариф, за яким закуповується електрична енергія, вироблена на об`єктах електроенергетики, зокрема на введених в експлуатацію чергах будівництва електричних станцій (пускових комплексах), з альтернативних джерел енергії (а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями). Обіг гарантій походження електричної енергії, виробленої з відновлюваних джерел енергії, - вчинення правочинів, пов`язаних з переходом прав на гарантії походження електричної енергії, виробленої з відновлюваних джерел енергії, та прав, що випливають за цивільно-правовими договорами, за зовнішньоекономічними договорами (контрактами), а також за операціями з передачі та/або розподілу гарантій походження електричної енергії, виробленої з відновлюваних джерел енергії, відповідно до законодавства.

Статтею 9-1 Закону України «Про альтернативні джерела енергії» визначено, що "зелений" тариф встановлюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, на електричну енергію, вироблену на об`єктах електроенергетики, у тому числі на введених в експлуатацію чергах будівництва електричних станцій (пускових комплексах), генеруючих установках приватних домогосподарств, споживачів, у тому числі енергетичних кооперативів, з альтернативних джерел енергії (крім доменного та коксівного газів, а з використанням гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями). Встановлення "зеленого" тарифу, передбаченого цією статтею, здійснюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, з урахуванням особливостей, визначених статтею 9-4 цього Закону. Стимулювання виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, передбачене цією статтею, з-поміж іншого, поширюється й на: споживачів електричної енергії, у тому числі енергетичні кооперативи, приватні домогосподарства, генеруючі установки яких виробляють електричну енергію з альтернативних джерел енергії та для яких встановлено "зелений" тариф."Зелений" тариф на електричну енергію, вироблену генеруючими установками приватних домогосподарств, споживачів, у тому числі енергетичних кооперативів, встановлюється єдиним за кожним видом альтернативного джерела енергії та для комбінованих вітро-сонячних генеруючих систем. "Зелений" тариф для приватних домогосподарств, генеруючі установки яких введені в експлуатацію з 1 січня 2024 року, встановлюється та діє за умови наявності у межах приватного домогосподарства будівлі (будівель) та споживання електричної енергії приватним домогосподарством. У ст.9-6 цього ж Закону визначено, що підтримка активних споживачів за механізмом самовиробництва здійснюється шляхом гарантування викупу обсягу електричної енергії, виробленої та відпущеної такими активними споживачами на підставі укладеного договору купівлі-продажу електричної енергії за механізмом самовиробництва, що є додатком до договору про постачання електричної енергії споживачу. Стимулювання виробництва електричної енергії за механізмом самовиробництва встановлюється, з-поміж іншого, й для генеруючих установок приватних домогосподарств, призначених для виробництва електричної енергії з енергії сонячного випромінювання та/або вітру, що приєднані до електроустановок, призначених для споживання електричної енергії безпосередньо чи через мережі такого споживача, за умови, що встановлена потужність таких електроустановок не перевищує величину дозволеної (договірної) потужності електроустановок такого споживача, призначених для споживання електричної енергії, але не більше 30 кВт.

Статтею 58-1 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що споживач (яким, відповідно до п.84 ч.1 ст.1 даного Закону, є фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання) набуває статусу активного споживача (яким, згідно з п.3-2 ч.1 ст.1 цього ж Закону, є споживач, у тому числі приватне домогосподарство, енергетичний кооператив та споживач, який є замовником енергосервісу (як до, так і після переходу до замовника за енергосервісним договором права власності на майно, утворене (встановлене) за енергосервісним договором), що споживає електричну енергію та виробляє електричну енергію, та/або здійснює діяльність із зберігання енергії, та/або продає надлишки виробленої та/або збереженої електричної енергії, або бере участь у заходах з енергоефективності та управління попитом відповідно до вимог закону, за умови що ці види діяльності не є його основною господарською або професійною діяльністю) одночасно з: укладенням договору купівлі-продажу електричної енергії за механізмом самовиробництва, що є додатком до договору про постачання електричної енергії споживачу; або укладенням договору з гарантованим покупцем або постачальником універсальних послуг про продаж електричної енергії за "зеленим" тарифом. Договір купівлі-продажу електричної енергії за механізмом самовиробництва укладається між електропостачальником та активним споживачем, яким встановлено генеруючу установку. Постачання електричної енергії активним споживачам та купівля електричної енергії, відпущеної генеруючими установками таких споживачів в електричну мережу, здійснюються за вільними цінами, крім випадків, визначених законом. Активний споживач та/або споживач має право встановлювати генеруючі установки, призначені для виробництва електричної енергії: побутові споживачі (якими, згідно з п.62 ч.1 ст.1 даного Закону, є також індивідуальний побутовий споживач (фізична особа, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, що не включають професійну та/або господарську діяльність)) у своїх приватних домогосподарствах - генеруючі установки, встановлена потужність яких не перевищує 50 кВт, призначені для виробництва електричної енергії з енергії сонячного випромінювання та/або енергії вітру та її продажу за "зеленим" тарифом відповідно до статті 9-1 Закону України "Про альтернативні джерела енергії"; приватні домогосподарства - генеруючі установки, приєднані до електроустановок, призначених для споживання електричної енергії напряму або через мережі такого споживача, за умови що встановлена потужність генеруючих установок не перевищує величину дозволеної (договірної) потужності електроустановок такого споживача, призначених для споживання електричної енергії, але не більше 30 кВт, та продажу виробленої, але не спожитої електричної енергії за механізмом самовиробництва відповідно до статті 9-6 Закону України "Про альтернативні джерела енергії". Приватні домогосподарства, яким встановлено "зелений" тариф, здійснюють продаж виробленої електричної енергії за "зеленим" тарифом постачальнику універсальних послуг. Інші споживачі, у тому числі енергетичні кооперативи, яким встановлено "зелений" тариф, здійснюють продаж виробленої електричної енергії за "зеленим" тарифом гарантованому покупцю. Активні споживачі здійснюють продаж відпущеної електричної енергії за механізмом самовиробництва постачальнику універсальних послуг або іншому електропостачальнику.

Фактично, «зелений» тариф це система, при якій держава гарантує викуп електричної енергії, виробленої на відновлювальних джерелах енергії, таких як сонячні та вітрові електростанції. Це дозволяє підприємцям і приватним особам заробляти на виробництві чистої енергії та значно знижувати витрати на електропостачання. «Зелений» тариф був запроваджений для стимулювання розвитку відновлювальної енергетики в Україні та забезпечення сталого енергопостачання. Суть цього механізму полягає в тому, що державні органи гарантують викуп усієї виробленої на сонячній електростанції енергії за фіксованою ставкою, яка вища, ніж ринкові ціни на електрику.

Отже, отримання пасивного доходу від майна (яким, серед інших речей, є також генеруючі установки (сонячні електростанції)), шляхом продажу за «зеленим» тарифом надлишку виробленої для власних потреб електричної енергії, з дотриманням вищеозначених правових норм, за умови, що дії з продажу електроенергії не містять ознак господарської діяльності або професійної діяльності, чинним законодавством дозволено.

Крім того, у прикладі 4 п.14.4 вищевказаних Методичних рекомендацій описано ситуацію, яка стосується продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом. Зокрема, у вказаному прикладі йдеться про те, що порушення встановленої п.1 ч.1 ст.25 Закону заборони займатися підприємницькою чи іншою оплачуваною діяльністю відсутнє у випадку, якщо особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, здійснює продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом, за умови, що така електроенергія вироблена для власних потреб генеруючою установкою приватного господарства такої особи та дії з продажу електроенергії не містять ознак господарської діяльності.

Побутовим споживачем є, зокрема, індивідуальний побутовий споживач фізична особа, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, що не включають професійну та/або господарську діяльність (п.62 ч.1 ст.1 Закону України «Про ринок електричної енергії»).

Генеруюча установка приватного домогосподарства комплекс взаємопов`язаних споруд і устаткування, призначених для виробництва електричної енергії з енергії сонячного випромінювання та/або енергії вітру, які розташовані в межах приватного домогосподарства. Величина встановленої потужності генеруючих установок приватного(-их) домогосподарства(-в) визначається на підставі паспортів точок розподілу як сумарна потужність встановлених генеруючих установок за всіма площадками вимірювання приватного(-их) домогосподарства(-в), які належать індивідуальному побутовому споживачу на території України, у тому числі на праві спільної власності (спільне майно), і не може перевищувати встановлену потужність для відповідної категорії генеруючої установки, визначеної законом (абз. 9 п. 1.1.2 глави 1.1 розділу I Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 № 312).

Відповідно до п. 5.5.2 глави 5.5 розділу V вказаних Правил побутовий споживач, зокрема, має право на: 1) встановлення згідно з Кодексом систем розподілу, Кодексом системи передачі, а також Кодексом комерційного обліку у своєму(-їх) приватному(-их) домогосподарстві(-ах) генеруючої(-их) установки(-ок) з можливістю відпуску виробленої електричної енергії в мережі, що належать іншим власникам, сумарна встановлена потужність якої(-их) не перевищує встановлену потужність для відповідної категорії генеруючої установки, визначену законом, та дозволену до споживання потужність відповідно до договору споживача про надання послуг з розподілу / передачі електричної енергії (згідно з паспортом точки розподілу / передачі електричної енергії), та на виробництво електричної енергії з такої установки без відповідної ліцензії; 2) продаж за «зеленим» тарифом постачальнику універсальних послуг електричної енергії, виробленої з енергії сонячного випромінювання та/або енергії вітру генеруючою(-ими) установкою(-ами) приватного(-их) домогосподарства(-), сумарна потужність якої(-их) не перевищує встановлену потужність для відповідної категорії генеруючої установки, визначену законом, в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії таким приватним домогосподарством. Така(-і) генеруюча(-і) установка(-и) має(-ють) бути встановлена(-і) із можливістю відпуску електричної енергії в мережі оператора системи розподілу відповідно до вимог Кодексу систем розподілу; 3) встановлення у своєму(-їх) приватному(-их) домогосподарстві (-ах) генеруючої(-их) установки(-ок), призначеної(-их) для виробництва електричної енергії з енергії сонячного випромінювання та/або енергії вітру, відповідно до вимог Кодексу систем розподілу без можливості відпуску виробленої електричної енергії в мережі, що належать іншим власникам.

Споживач має право встановлювати генеруючі установки, призначені для виробництва електричної енергії для покриття виключно власного споживання, без отримання ліцензії на провадження господарської діяльності з виробництва енергії, якщо такий споживач у будь-який період часу не здійснює відпуск виробленої енергії в об`єднану енергетичну систему України або в мережі інших суб`єктів господарювання (абз. 1 ч. 1 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії»).

Тобто власник електроенергії, яка виробляється з альтернативних джерел енергії генеруючою установкою приватного домогосподарства, може самостійно розпоряджатися нею, продавати, використовувати тощо. Продаж електричної енергії на умовах договору за «зеленим» тарифом не буде порушенням п.1 ч.1 ст.25 Закону, якщо електроенергія вироблена для власних потреб генеруючою установкою приватного господарства такої особи та дії з продажу електроенергії не містять ознак господарської діяльності.

За наведених обставин, суд відхиляє твердження прокурора (з посиланням, з поміж-іншого, у письмовому висновку й на не діючі, у період інкримінованого у протоколі отримання від продажу електроенергії доходу ОСОБА_1 , правові норми) про те, що останній, достовірно знаючи, що по АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 не має ніякого приватного домогосподарства (яке прокурор ототожнює лише з віднесеним до житлового фонду об`єктом нерухомості), статусу «побутового споживача» він не набув та не мав «побутових потреб», а тому, здійснюючи, на підставі цивільно-правового договору №956 від 31.01.2020 р., продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом, здійснював саме передбачену у ст.25 Закону України «Про запобігання корупції» іншу оплачувану діяльність.

До того ж, визначенні у п.1.1.2 глави 1.1 розділу I Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 №312, терміни «активний споживач», «побутовий споживач» (про які зазначено вище), а також «побутові потреби» (споживання (використання) електричної енергії для задоволення умов постійного або тимчасового проживання та/або перебування фізичних осіб на об`єкті побутового споживача, включаючи прибудинкову (присадибну територію) у тому числі для індивідуального будівництва (реконструкції) об`єктів приватного домогосподарства, крім нотаріальної, підприємницької, господарської та незалежної професійної діяльності), «об`єкт побутового споживача» (квартира, житловий будинок (частина будинку), приватне домогосподарство, садовий будинок та інші об`єкти житлової нерухомості, визначені у пункті 14.1.129 Податкового кодексу України, що належать індивідуальному побутовому споживачу на праві власності або користування та яким присвоєні окремі адреси, а також земельна ділянка, призначена для індивідуального житлового будівництва зазначених об`єктів житлової нерухомості); «приватне домогосподарство» (земельна ділянка разом з розташованими на ній за однією адресою житловим будинком або котеджем (та у разі наявності господарськими (присадибними) будівлями наземними та/або підземними комунікаціями), що належить індивідуальному побутовому споживачу на праві власності), а також вищеозначені положення ст.9-1 Закону України «Про альтернативні джерела енергії» вказують на те, що законодавець не обмежує можливість продажу за «зеленим» тарифом електроенергії, виробленої введеними в експлуатацію до 01.01.2024 р. генеруючими установками, розташованими у межах приватного домогосподарства, у якому відсутні будівлі (наявна земельна ділянка, з присвоєною поштовою адресою, призначена для індивідуального житлового будівництва, де розпочате будівництво об`єкту приватного домогосподарства).

Також, суд не вбачає наявності правових підстав для задоволення попередньо заявленого захисником ОСОБА_2 клопотання щодо закриття провадження у справі на підставі п.8 ч.1 ст.247 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 у рамках кримінального провадження №0000005 було повідомлено про підозру не по тому самому факту, вчинення якого останньому інкримінується у рамках даної справи про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією.

Отже, у матеріалах справи відсутні докази, які б спростовували встановленні у судовому засіданні обставини та вищезазначені показання ОСОБА_1 (який, не порушуючи вищеозначених правових норм, як побутовий споживач, здійснював продаж за «зеленим» тарифом надлишку електроенергії, виробленої для власних побутових потреб генеруючою установкою приватного домогосподарства, яка була введена в експлуатацію 31.01.2020 р. та потужність якої не перевищує 30 кВт), та які б підтверджували факт використання ОСОБА_1 виробленої електроенергії для зайняття господарською або професійною діяльністю, факт сумісництва чи суміщення займаної останнім посади з іншими видами діяльності (зайняття підприємницькою або іншою оплачуваною діяльністю) та факт вчинення ОСОБА_1 , за викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-4 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи, в якому фактично формулюється обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення.

З урахуванням наведеного, оскільки в ході судового розгляду не встановлено жодних належних та достовірних доказів, які б свідчили про порушення ОСОБА_1 вимог пункту 1 частини 1 статті 25 Закону України «Про запобігання корупції», що останньому ставиться у вину, відомості, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, щодо зайняття ОСОБА_1 «іншою оплачуваною діяльністю» та які спростовуються дослідженими судом доказами, є недостовірними.

Відповідно до ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

З огляду на положення ст.62 Конституції України, ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 р. заява №926/08), суд приходить до висновку, що направлені до суду матеріали справи про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-4 КУпАП не узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути почато, а почате підлягає закриттю в тому разі, якщо відсутня подія або склад адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, після оцінки встановлених фактів, суд приходить до висновку, що вчинення ОСОБА_1 порушення вимог пункту 1 частини 1 статті 25 Закону України «Про запобігання корупції» не доведено, а тому, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-4 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247, 283, 284, 294 КУпАП,

постановив:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, за відсутністю у його діях складу цього адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя