ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1071/25 Справа № 184/292/25 Суддя у 1-й інстанції - Томаш В.І. Суддя у 2-й інстанції - Сєдих А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Сєдих А.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 10 березня 2025 року, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови 28.01.2025 року о 22 годині 50 хвилин в м. Покров, по вул. Б.Джонсона, біля буд.39, водій гр. ОСОБА_1 , керував т/з автомобілем ВАЗ 1112, н/з НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння а саме: запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, нестійка хода, почервоніння шкіри. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі у встановленому законом порядку відмовився знято на боді камеру №799780. Своїми діями ОСОБА_1 , порушив вимоги п.2.5 ПДР України, та своїми діями вчинив правопорушення, передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Постановою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 10 березня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 00 коп. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на три роки. Стягнуто судовий збір в розмірі 605,60 гривень.

Не погодившись з постановою суду ОСОБА_1 оскаржив постанову у апеляційному порядку. В обґрунтування апеляційної скарги вказує про відсутність законних підстав для зупинки транспортного засобу. Також апелянт стверджує про порушення процедури огляду на стан сп`яніння, зокрема відсутність роз`яснення порядку та наслідків відмови, відсутність підтвердження використання сертифікованих технічних засобів та належного оформлення результатів. Окрім цього, він категорично заперечує достовірність письмових пояснень у справі, де він нібито визнав керування у стані алкогольного сп`яніння, наголошуючи, що не давав таких пояснень. Апелянт вказує, що ознаки сп`яніння, зазначені в постанові запах алкоголю, млява мова, нестійка хода, почервоніння шкіри, є суб`єктивними і могли бути спричинені іншими факторами, такими як стрес або холод. Також зазначає, що суд першої інстанції не дав належної оцінки всім доказам, зокрема відеозапису з нагрудної камери, та порушив вимоги ст. 252 КУпАП щодо всебічної оцінки доказів. Додатково апелянт вважає, що суд не врахував його особисті обставини його молодий вік, стресовий стан, що мало значення для призначення покарання. Вказує про відсутності відсторонення від керування транспортним засобом. Просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження по цій справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Сторони про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін за таких підстав.

Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст.283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення.

Відповідно до диспозиції ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність за даною статтею настає у разі керування транспортним засобом особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння, а так само у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до ч.2 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність за даною статтею настає у разі повторного протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до п. 2.5 ПДД України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 232917 від 28.01.2025 року за ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів,

- Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, до КЗ ЦМЛ м. Покров, від проходження якого ОСОБА_1 , відмовився;

- рапортом СРПП ВП№» Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області Гаврюка О.О.,

- копією постанови Орджонікідзевського міського суду м. Покров, Дніпропетровської області, від 25 червня 2024 року, про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 с. 130 КУпАП;

- письмовим поясненням ОСОБА_1 , в якому останній підтверджує факт вчинення ним адміністративного правопорушення, підтверджує факт вживання алкогольних напоїв та керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, з порушення згоден.

- диском з нагрудної камери №799780 від 28 січня 2025 року з дослідженого у судовому засіданні відеозапису, на якому видно, що працівниками поліції було зупинено автомобіль марки ВАЗ 1112, н/з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , під час спілкування було виявлено, що ОСОБА_1 , має ознаки алкогольного сп`яніння і йому було запропоновано пройти тест на стан сп`яніння за допомогою алкотестера «Drager» на місці зупинки а також проїхати до ЦМЛ в м. Покров для проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 , відмовився.

Проаналізувавши докази по справі, вважаю, що в діях ОСОБА_1 міститься склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП.

Стягнення суддею накладене відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу, відповідно до санкції ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи скаржника з приводу законності чи незаконності зупинки транспортного засобу працівниками поліції, не приймаються до уваги, оскільки вказане не є предметом розгляду даної справи та віднесено до виключної компетенції судів адміністративної юрисдикції.

Доводи апеляційної скарги про порушення процедури огляду на стан сп`яніння, зокрема відсутність роз`яснення порядку та наслідків відмови, відсутність підтвердження використання сертифікованих технічних засобів та належного оформлення результатів, є безпідставними оскільки вказане не спростовує доведений факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вимог п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Суд звертає увагу на те, що згідно диспозиції даної частини статті, для настання адміністративної відповідальності не має значення причина відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції за виключенням обставин, які встановлені ст. 17 КУпАП.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, настає в той момент коли водій вказує про свою відмову, від проходження такого огляду, як про це зазначено у ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 не надавав письмових пояснень у справі, є безпідставними та розцінюються судом як такі, що спрямовані на ухилення від відповідальності. Також вина ОСОБА_1 у вчиненому підтверджується сукупністю інших доказів по справі.

Доводи апеляційної скарги, що ознаки сп`яніння, зазначені в постанові запах алкоголю, млява мова, нестійка хода, почервоніння шкіри, є суб`єктивними і могли бути спричинені іншими факторами, такими як стрес або холод, не заслуговують на увагу, оскільки протокол складено саме за відмову ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп`яніння за наявністю виявлених явних ознак сп`яніння, а не перебування з ознаками сп`яніння.

Апеляційний суд зазначає, що право поліцейського виявляти водіїв із ознаками алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів унормовано Законами України «Про Національну поліцію», «Про дорожній рух»,постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

На підставі викладеного апеляційний суд зазначає, що ознаки сп`яніння встановлює поліцейський під час спілкування з водієм, та наявність таких ознак на думку поліцейського саме і є підставою для пропонування огляду на стан сп`яніння.

Згідно матеріалів справи у водія ОСОБА_1 працівниками поліції були виявлені ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, нестійка хода, почервоніння шкіри.

Вказані ознаки алкогольного сп`яніння прямо передбачені інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 11 листопада 2015 року.

Доводи апеляційної скарги про відсутності відсторонення від керування транспортним засобом, не впливає на відмову ОСОБА_1 у проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння та вчиненні адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, а рішення є незаконним та необґрунтованим не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та є безпідставними і розцінюються апеляційним судом, як спосіб захисту з метою уникнення від адміністративної відповідальності за вчинене ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи, що сукупність викладених апелянтом обставин у апеляційній скарзі вказують на те, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 є недійсним, а долучені до нього матеріали є недопустимими доказами, є безпідставними, оскільки наведені ним міркування з цього приводу носять суб`єктивний характер і не підтверджені доказами.

Доводи апеляційної скарги, що суд не врахував його особисті обставини його молодий вік, стресовий стан, що мало значення для призначення покарання, не є слушними.

Дії вчинені ОСОБА_1 характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпеку, становлять небезпеку дорожнього руху та несуть загрозу для його учасників.

Суд першої інстанції призначив адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та позбавлення права керування транспортними засобами строком на три роки.

Апеляційний суд зазначає, що санкція ч. 2 ст. 130 КУпАП передбачає альтернативні види покарання накладення штрафу з позбавленням права керування або адміністративний арешт на десять діб з позбавленням права керування. У цій справі суд першої інстанції обрав менш суворий вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу, а позбавлення права керування транспортними засобами є обов`язковим і передбаченим законом. Таким чином, суд першої інстанції не вийшов за межі санкції та врахував як характер правопорушення, так і дані про особу правопорушника, тому підстав для зміни призначеного покарання чи визнання його надмірним апеляційний суд не вбачає.

Суддя апеляційного суду приходить до висновку, що підстави для скасування або зміни постанови судді міського суду відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 10 березня 2025 року, у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя