ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/946/25 Справа № 203/3698/24 Суддя у 1-й інстанції - Вусик Є. О. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за участю:

захисника Афоніна О.В.

представника Дніпровської митниці Фещенко І.С.

апеляційну скаргу захисника Афоніна О.В. на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2025 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товару - безпосереднього предмету порушення митних правил, а саме, автомобіля «LAND ROVER DISCOVERY» з VIN № НОМЕР_1 , у розмірі 117158 (сто сімнадцять тисяч сто п`ятдесят вісім) гривень 58 (п`ятдесят вісім) копійок, без конфіскації цього товару. Стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Судом встановлено, що згідно із листом Львівської митниці від 14.03.2024 № 7.4-5/20-03/7.5/7706 як підстава для ввезення на митну територію України автомобіля «LAND ROVER DISCOVERY», ОСОБА_1 було надано декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, від 13.10.2022, де в розділі 6 «Отримувач» було зазначено Військову частину НОМЕР_2 Міністерства оборони (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ), в розділі 9 «Вид допомоги» було зазначено транспортний засіб: «LAND ROVER DISCOVERY» з VIN № НОМЕР_1 , та лист військової частини.

Листом Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) від 15.02.2024 № 350/204/10/16 митницю було повідомлено, що автомобіль «LAND ROVER DISCOVERY» з VIN № НОМЕР_1 військова частина не отримувала, не очікувала, для ввезення на територію України клопотань не подавала.

Згідно службової записки управління митних платежів, контролю митної вартості та митно-тарифного регулювання ЗЕД Дніпровської митниці від 01.05.2024 № 15/15-01/5102 вартість подібного транспортного засобу «LAND ROVER DISCOVERY» 2001 року виготовлення станом на 13.10.2022 становить 3300,00 євро (за курсом НБУ становить 117 158, 58 грн.).

Таким чином, громадянин України ОСОБА_1 перемістив через митний кордон України з приховуванням від митного контролю товар марки «LAND ROVER» моделі «DISCOVERY» з VIN № НОМЕР_1 , шляхом подання до митного органу як підставу для переміщення товарів документів, а саме: декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, від 13.10.2022, та лист військової частини, що містять неправдиві відомості щодо одержувача.

Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України.

В апеляційній скарзі, з доповненнями, захисник просить скасувати оскаржувану постанову та закрити справу за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що санкція, яка застосована до ОСОБА_1 за порушення митних правил, у вигляді штрафу, відповідає кримінальному покаранню, передбаченому ст. 53 КК України, тому в цьому випадку йдеться про можливе вчинення правопорушення, яке у сенсі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод є кримінальним, а отже дана справа є кримінальним обвинуваченням, на яку мали поширюватися гарантії, передбачені ст. Конвенції., та які не були дотримані судом першої інстанції.

Вказує, що правопорушення вчинене у 2022 році, а тому ОСОБА_1 має нести юридичну відповідальність відповідно до закону, чинного на час його вчинення.

Зазначає, що Рішенням Конституційного суду у справі № 3-46/2022 (95/22, 170/22, 233/22) від 05.07.2023 року № 5-р(II)/2023 було визнано абзац другий частини першої статті 483 МТ України неконституційним та таким, що втрачає чинність через шість місяців із дня ухвалення цього рішення, яке є обов`язковим для його виконання всіма державними органами на всій території України, в силу ст. ст. 8, 151-2 Конституції України, ст. 13 ЗУ Про судоустрій та статус суддів. А тому, суд першої інстанції не мав застосовувати до ОСОБА_1 стягнення за діяння від 13.10.2022 року з посиланням на норму закону, яка втратила чинність.

Також вказує, що ОСОБА_1 знаходиться за кордоном та не був повідомлений про факт складання протоколу та про судовий розгляд. Зазначена адреса у постанові (м. Київ) не має жодного відношення до ОСОБА_1 та не існує згідно даних веб-порталу АТ Укрпошта, натомість останній зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . Також зазначає, що матеріали справи не містять доказів фактичного направлення на адресу ОСОБА_1 листів митниці щодо виклику до установи (а.с. 23, 24), а також про направлення копії постанови (а.с.9) та доказів їх вручення або повернення.

Щодо обставин ввезення автомобіля зазначає, що ОСОБА_1 , маючи право безперешкодного виїзду за кордон під час дії військового стану, на прохання військовослужбовців з Дніпра доставив в Україну 13.10.2022 року автомобіль «LAND ROVER DISCOVERY» (кузов № НОМЕР_4 ), при цьому в митну декларацію вписав за вказівкою військовослужбовців в якості одержувача в/ч НОМЕР_2 , від яких отримав через месенджер фото листа в/ч НОМЕР_2 від 30.09.2022 року. ОСОБА_1 не брав участі в пошуку та придбанні автомобіля. В подальшому після доставки в м. Дніпро, ОСОБА_1 передав автомобіль разом із митною декларацією та технічними документами за актом прийому-передачі військовослужбовцю в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_2 , зв?язок із яким тримав за телефоном НОМЕР_5 . Під час передачі автомобіля ОСОБА_2 , через відсутність у акті прийому-передачі конкретних даних отримувача, ОСОБА_1 сфотографував військовий квиток ОСОБА_2 серії НОМЕР_6 , в якому була відмітка про службу у в/ч НОМЕР_2 з березня 2022 року. Вказує, що задекларований для одержання в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_1 автомобіль був одержаний в/ч НОМЕР_2 .

Захисник також зазначає, що митному органу було достеменно відомо, що ОСОБА_1 виступав виключно як перевізник. У зв`язку з цим вважає, що останній не несе відповідальності за тією об?єктивною стороною, яка вказана у протоколі про порушення митних правил.

Вказує, що на офіційному веб-порталі Міністерства соціальної політики України в Єдиному реєстрі отримувачів гуманітарної допомоги, відсутні дані про військову частину НОМЕР_2 (ІКЮО НОМЕР_3 ). У зв`язку з чим Львівська митниця не мала надавати 13.10.2022 року дозвіл на пропуск автомобілів через митний кордон України через недотримання вимог п. 7 ч. 7 ст. 305 МК України.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутні такі докази: переклад копії технічного паспорту автомобіля (а.с. 16), що не дозволяє перевірити співставність автомобіля «LAND ROVER DISCOVERY» (кузов № НОМЕР_7 ) та вказаного у службовій записці (а.с. 20) автомобіля «LAND ROVER DISCOVERY» (кузов № НОМЕР_8 ); підтвердження митної вартості вказаного у службовій записці автомобіля у 3 300 євро; висновку експерта про вартість безпосереднього предмету порушення митних правил; відомостей про аналіз максимально наближених по часу митних оформлень; результатів виконання Київської митницею доручення на опитування скаржника (а.с. 29 -30).

Також вказує, що автомобіль був ввезений ОСОБА_1 13.10.2022, в той час як автомобіль «LAND ROVER DISCOVERY» (кузов № НОМЕР_9 ) був оформлений за митною декларацією від 25.06.2022, тобто, за 4 місяці до того, в період дії змін, внесених до законодавства України Законом України «Про внесення змін до податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану» від 24.03.22 № 2142-1X.

В письмових запереченнях, з доповненнями, представник Дніпровської митниці просить апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а оскаржувану постанову залишити без змін.

В обгрунтування заперечень вказує, що посилання апелянта на визнання неконституційним окремих положень ст. 471 МК України та рішень ЄСПЛ є недоречним, оскільки дані судові акті стосуються іншого складу правопорушення та не мають відношення до вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 483 МК України.

Посилаючись на ст. 458, ч. 3 ст. 465 МК України, зазначає, що твердження апелянта про те, що санкція статті відповідає кримінальному покаранню, є недоречним, оскільки за правопорушення, вчинене ОСОБА_1 , передбачена адміністративна відповідальність та конфіскація товарів застосовується незалежно від того, чи є ці товари, транспортні засоби власністю особи, яка вчинила правопорушення.

Вказує, що твердження захисника щодо поширення ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод не є обґрунтованим, оскількипри розгляді справи сторона захисту була проінформована зрозумілою для них мовою про характер і причини обвинувачення проти неї, мала час та можливість, необхідні для підготовки для захисту, особисто чи використовуючи юридичну допомогу захисника, про що свідчать перенесення судових засідань в суді першої інстанції.

Також зазначає, що порівняння сторони захисту покарання з кримінальним покаранням є недоречним, оскільки порушення митних правил є порушенням митних інтересів України, а відповідно до ст. 6 МК України митні інтереси України це національні інтереси України, забезпечення та реалізація яких досягається шляхом здійснення митної справи. Та за порушення митних правил можуть бути накладені адміністративні стягнення встановлені нормою ст. 461 МК України, зокрема, як штраф, конфіскація товарів тощо.

Вказує, що захисник в апеляційній скарзі вдається до маніпуляцій в частині встановлення моменту (часом) вчинення адміністративного проступку ОСОБА_1 та моментом (часом) виявлення цього порушення.

Та зазначає, що матеріалами справи підтверджено той факт, що 19.02.2024 на адресу Дніпровської митниці надійшов лист від 15.02.2024 № 350/204/10/16, відповідно до якого, військова частина НОМЕР_2 не подавала клопотань, не отримувала та не очікувала в якості гуманітарної допомоги автомобілі зазначені у листі, зокрема і транспортний засіб «LAND ROVER DISCOVERY» з VIN № НОМЕР_4 . Судом першої інстанції встановлено, що моментом виявлення вчиненого порушення ОСОБА_1 і є отримання Дніпровською митницею інформації від військової частини. Таким чином, на дату складання протоколу про порушення митних правил та відповідно розгляду і вирішення даної справи з ухваленням Кіровським районним судом м. Дніпропетровська оскаржуваної постанови вже діяла нова редакція санкції статті 483 МК України, що не спростовано стороною захисту. Тому твердження апелянта про застосування в даному випадку принципу зворотної дії закону в часі не відповідає нормам та принципам верховенства права.

Вказує, що твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 виступав лише перевізником, є невірним, оскільки останній власноручно заповнив та подав декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, від 13.10.2022 року, із зазначенням в ній недостовірних відомостей, зокрема, про одержувача ввезеного ним автомобіля як гуманітарної допомоги в/ч НОМЕР_10 .

Також зазначає, що декларація була подана ОСОБА_1 та надана митному органу як підстава для переміщення вказаного транспортного засобу через митний кордон України, а відтак ОСОБА_1 є декларантом у розумінні ст. 4 МК України.

Щодо відповідальності за порушення митних правил зазначає, що інформація апелянта, зазначена в цій частині, не стосується суті та виду вчиненого ОСОБА_1 правопорушення та жодним чином не впливає на результати розгляду справи, за наслідками якого, на переконання митного органу, суд першої інстанції ухвалив законне, вмотивоване та обґрунтоване судове рішення.

Вказує, що пояснення, надані ОСОБА_2 від 21.03.2025 року щодо отримання ним автомобіля «LAND ROVER DISCOVERY» з VIN № НОМЕР_4 та доставки його на СТО ФОП ОСОБА_3 ніяким чином не спростовують факту вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, оскільки його пояснення лише додатково підтверджують факт не отримання та не використання в/ч НОМЕР_2 зазначеного транспортного засобу. Згідно відомостей в/ч НОМЕР_2 транспортний засіб на обліку не знаходиться, а пояснення ОСОБА_2 додатково підтверджують, що у зв`язку з недоцільністю ремонту автомобіля, він не міг використовуватись вказаною військовою частиною. На даний час доля транспортного засобу невідома, а пояснення ОСОБА_2 не підтверджують факту передачі транспортного засобу в/ч НОМЕР_2 , а навпаки стверджують про не отримання даного автомобіля у зв`язку з недоцільністю його ремонту.

Також зазначає, що фактично вартість транспортного засобу, переміщеного через митний кордон України ОСОБА_1 , було встановлено на основі цінової бази митних органів України наданої службовою запискою управління митних платежів, контролю митної вартості та митно-тарифного регулювання ЗЕД Дніпровської митниці, як підрозділу до повноважень якого, згідно Положення про управління, а саме п. 3.20 належить здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України. Визначення вартості транспортного засобу здійснювалось на основі подібного транспортного засобу, оскільки безпосередній предмет правопорушення не був вилучений, його місцезнаходження не відоме, а також відсутні будь-які документи, що підтверджують його вартість. Та вказує, що визначення вартості без наявності безпосереднього предмету правопорушення фактично можливе лише на підставі подібних або аналогічних товарів.

Щодо неповідомлення скаржника зазначає, що ОСОБА_1 не був присутнім при складанні протоколу про порушення митних правил, про що зроблено відповідний запис у протоколі. У матеріалах справи наявна адреса ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_3 , що підтверджується декларацією № 23UA33U5 від 08.02.2023 року, за якою і було направлено виклики до митного органу та копію протоколу про порушення митних правил. У зв`язку з чим Дніпровською митницею виконані всі дії щодо повідомлення ОСОБА_1 про вчинене ним порушення митних правил.

Захисником Афоніним О.В. долучено письмові пояснення разом з відповідями на адвокатські запити, у відповідності до яких зазначає, що ОСОБА_4 безперервно проходив службу з 04.03.2022 року до 03.05.2023 року. Вказує, що Дніпровською митницею усі відповіді направлялись на поштове відділення 03134 в м. Києві, в той час як ОСОБА_1 не проживав в м. Києві. Дніпровською митницею не вживались заходи для встановлення місця реєстрації ОСОБА_1 під час провадження у справі, походження вказаної у протоколи адреси невідоме. Ввезений ОСОБА_1 автомобіль «LAND ROVER DISCOVERY» виготовлений в 2001 році (згідно техпаспорту), в той час як оформлений за вказаною у службовій записці від 01.05.24 (а.с. 20) митною декларацією № UA204020/2022/15760 автомобіль «LAND ROVER DISCOVERY» (кузов № НОМЕР_8 ) виготовлений в 2002 році, а його ціна 3 000, 00 євро (гр. 22 декларації), через що походження числового значення 3 300, 00 євро невідоме.

Також вказує, що від Київської митниці засобами електронного зв?язку отримані документи щодо обставин виконання доручення Дніпровської митниці на опитування ОСОБА_1 , направленого листом від 06.06.24 (а.с. 29-30). Листом від 06.06.24 Дніпровська митниця направила на адресу Київської митниці доручення на опитування ОСОБА_1 в даній справі та в інших 5 справах іншої особи ОСОБА_5 . Під час виконання доручень Київська митниця з незрозумілих причин опитала ОСОБА_5 щодо ввезеного ОСОБА_1 автомобіля та направила протокол опитування від 21.06.24 на адресу Дніпровської митниці листом від 21.06.24. Отримавши лист Київської митниці, з якого було очевидним, що доручення на опитування ОСОБА_1 не виконувалось, Дніпровська митниця не вжила ніяких заходів з повторного направлення доручення.

Замість вжиття заходів з встановлення та опитування особи, Дніпровська митниця не долучила лист Київської митниці від 21.06.24 та протокол опитування ОСОБА_5 до матеріалів справи, що захисник вважає приховуванням від суду зібраних матеріалів провадження.

Щодо внесення змін до Митного кодексу України захисник вказує, що у відповідності до прийнятого 25.03.25 Верховною Радою України в цілому Закону «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо деяких питань адміністративної відповідальності за порушення митних правил» (реєстраційний № 10257 від 13.11.23), законодавцем було зроблено висновок про те, що не мають нести відповідальності особи, які ввезли автомобілі для забезпечення оборони України і передали їх суб?єкту, який здійснює безпосередньо оборону України, інтереси чого превалюють над будь-якими іншими.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши захисника, який наполягав на задоволенні апеляційної скарги з викладених у ній підстав; представника митниці, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги по суті оскаржуваної постанови, суд апеляційної інстанції зважає на те, що відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи та докази, які суд поклав в основу судового рішення, встановив, що суд першої інстанції не дотримався вищезазначених вимог закону, а його висновки, викладені в постанові, не ґрунтуються на доказах, які він досліджував в судовому засіданні та не відповідають фактичним обставинам справи. Суд першої інстанції не дав належної оцінки всій сукупності доказів по справі, що потягло неправильне застосування норм матеріального права і в даному випадку є підставою для скасування постанови суду.

Так, Статтею 458 МК України визначено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи МК чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Основним безпосереднім об`єктом складу ч. 1 ст. 483 МК України є встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України є переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості, тобто, розуміється активна поведінка (вчинок) особи, яка повинна містити дві складові, а саме: - переміщення чи дії спрямовані на переміщення товару з поданням документів, що містять неправдиві відомості (приховування від митного контролю).

Переміщення предметів із приховуванням від митного контролю - це їх переміщення через митний кордон різними шляхами, зокрема, шляхом подання до митного органу України підроблених документів, чи документів, які містять неправдиві відомості.

За змістом вказаної норми переміщення предметів із приховуванням від митного контролю може здійснюватися, в тому числі, шляхом подання до митного органу України, як підстави для їх переміщення, документів, що містять неправдиві дані.

Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення характеризується прямим умислом, тобто усвідомленням особою, яка вчинила правопорушення характеру незаконного переміщення товарів через митну територію України.

Згідно із ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як було встановлено судом першої інстанції з досліджених доказів, 13.10.2022 ОСОБА_1 через пункт пропуску «Шегині-Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці було ввезено на митну територію України автомобіль «LAND ROVER DISCOVERY» з VIN № НОМЕР_1 .

Для митного оформлення вказаного автомобіля ОСОБА_1 було надано декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, від 13.10.2022, відповідно до якої отримувачем транспортного засобу «LAND ROVER DISCOVERY» з VIN № НОМЕР_1 , та фактичним місцем призначення вантажу є військова частина НОМЕР_2 Міністерства оборони (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ), а також додано лист військової частини (а.с. 14, 15).

Також з матеріалів справи вбачається, що вказаний автомобіль ОСОБА_1 після митного оформлення передав ОСОБА_6 14.10.2022 року (а.с. 69).

Відповідно до відповідей в/ч НОМЕР_2 № 680/204/10/52/пс від 25.04.2025 року та № 2374 від 27.05.2025 року, ОСОБА_6 проходив службу з 04.03.2022 по 03.05.2023 у в/ч НОМЕР_2 , використовував автомобіль «LAND ROVER DISCOVERY» з VIN № НОМЕР_1 для забезпечення потреб підрозділу та виконання бойових завдань згідно бойових розпоряджень. В квітні 2023 року вказаний автомобіль був знищений під час виконання бойового завдання. Втім, автомобіль «LAND ROVER DISCOVERY» з VIN № НОМЕР_1 на балансі не перебував та не рахувався за в/ч НОМЕР_2 (а.с. 160, 167).

Наведеними відомостями підтверджується, що автомобіль «LAND ROVER DISCOVERY» з VIN № НОМЕР_1 , після ввезення його на митну територію України фактично потрапив до військової частини НОМЕР_2 , з 14.10.2022 року використовувався для забезпечення потреб підрозділу і виконання бойових завдань згідно бойових розпоряджень та в квітні 2023 року був знищений під час виконання бойового завдання. Суду не надано доказів того, що даний автомобіль використовувався іншими суб`єктами та/або з іншою метою.

Відтак суд апеляційної інстанції вважає передчасним висновок суду першої інстанції про те, що митна декларація від 13.10.2022 року про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, містила неправдиві відомості щодо одержувача автомобіля «LAND ROVER DISCOVERY» з VIN № НОМЕР_1 , та не може із ними погодитись.

Дотримання військової частиною НОМЕР_2 порядку ведення бухгалтерського обліку та його повноту, в тому числі в частині, що стосується вищезазначеного автомобіля, суд апеляційної інстанції не вважає обставинами, які підлягають врахуванню при оцінці дій ОСОБА_1 у контексті ч. 1 ст. 483 МК України.

Таким чином посилання митного органу на те, що ОСОБА_1 перемістив через митний кордон України з приховуванням від митного контролю товар марки «LAND ROVER DISCOVERY» з VIN № НОМЕР_1 , шляхом подання до митного органу як підставу для переміщення товарів документів, а саме: декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, від 13.10.2022 року, та лист військової частини, що містять неправдиві відомості щодо одержувача, не є слушним та не відповідає матеріалам справи, що свідчить про відсутність обґрунтованих підстав вважати доведеними обставини, які утворюють об`єктивну сторону цього порушення митних правил.

Крім того, суд першої інстанції не звернув належної уваги на недоведеність наявності у ОСОБА_1 умислу на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, оскільки фактично останній, здійснюючи переміщення вказаного автомобіля до митної території України, надав митним органам відомості та документи, які в свою чергу були надані йому іншими особами, не маючи при цьому умислу порушити митні правила, передбачені чинним законодавством України.

Так, згідно із фактичними обставинами справи ОСОБА_1 перемістив вищевказаний автомобіль на митну територію України, повідомивши митний орган, що метою його ввезення є передача військовій частині ЗСУ для потреб оборони, після чого фактично передав вказаний автомобіль військовослужбовцю відповідної військової частини. Не вбачається, що його дії мали будь-який інший зміст, ніж той, що був ним повідомлений митниці, або в інший спосіб були недобросовісними.

Натомість митним органом не надано доказів, які б беззаперечно вказували на те, що дії ОСОБА_1 були спрямовані на умисне переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю і те, що ним були умисно подані до митного органу документи, які містять неправдиві відомості. Матеріалами справи не доведено, що ОСОБА_1 могло бути чи було відомо, що надані ним документи могли містити будь-які неправдиві дані. Відтак не доведено наявність в нього умислу на вчинення дій, відповідальність за які передбачена ч.1 ст.483 Митного кодексу України, що також виключає наявність в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також, на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що митницею не надано належних та достатніх доказів на підтвердження винуватості особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та наявності в її діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення, а тому постанова суду підлягає скасуванню у зв`язку із відсутністю події та складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Афоніна О.В. задовольнити.

Постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2025 року щодо ОСОБА_1 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України, щодо ОСОБА_1 , - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду А.А. Мазниця