ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Сєдих А.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника Бутенка Д.В. на постанову судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16 січня 2025 року, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженку м. Донецьк, громадянку України, не працюючу, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови 27.11.2024 року о 21 год. 29 хв. в м. Слов`янськ, по вул. Бульварна, біля буд.№4, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Ford Focus, н.з НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Алкотестер Драгер 6820» та від проходження огляду в медичному закладі відмовилась, чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16 січня 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок) з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на один рік. Стягнуто судовий збір в розмірі 605,60 гривень.

Не погодившись з постановою суду захисником Бутенко Д.В. в інтересах ОСОБА_1 оскаржив постанову у апеляційному порядку, вважаючи її незаконною та необґрунтованою. В обґрунтування апеляційної скарги вважає, що було не з`ясування і неповнота встановлених обставин, які мають значення для справи, наявна недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, та неправильність установлення обставин щодо належності та допустимості доказів, які мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження доказів і їх оцінки, неправильне визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин щодо не забезпечення судом, належного виклику свідків та відмову у виклику до суду працівників поліції, невідповідність висновків суду обставинам справи щодо визначення встановлення вини, порушення норм процесуального і матеріального права. Вважає, що наданий доказ відеофікасації не містить даних, хто саме був за кермом автомобіля, не відображено ознак керування транспортним засобом саме водієм ОСОБА_1 та чіткого висловлювання «відмови» від проходження огляду с застосуванням газоаналізатора Drager або у лікувальному закладі. Вважає, що у протоколі не вказано район та область де відбулася дана подія, не зрозумілий рік та час складання протоколу. Не зрозуміло яка марка та модель автомобіля, прізвище працівника поліції який склав даний протокол, які докази додаються до протоколу. Не зрозуміло які ознаки перебування у стані алкогольного сп`яніння. Зазначає, що суд позбавлений можливості самостійно змінити фабулу адміністративного правопорушення. Вважає, що в порушення Інструкцій, акту огляду на стан алкогольного сп`яніння у відношенні ОСОБА_1 , поліцейським складено не було. Копію даного акту ОСОБА_1 вручено не було, у матеріалах адміністративної справи даний акт відсутній, що свідчить про те, що даний огляд взагалі не проводився. Вказує, що в протоколі серії ААД № 983317 у графі «склав цей протокол про те, що громадянин» у ім`я маються помилка, а саме відповідно до паспорту громадяни на України серії НОМЕР_3 виданий Слов`янським МВ ГУГМС України від 02.02.2013 року зазначено ім`я « ОСОБА_2 », а в вище вказаному протоколі вказано « ОСОБА_3 ». Вважає, що протокол ААД № 983317 від 27.11.2024 року був складений на іншу особу і ніякого відношення до ОСОБА_1 не має. Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог Інструкції. Вважає, що надані суду відеозаписи не є допустимими доказами в розумінні ст. 74 КАС України, оскільки на відеозаписах відсутній цифровий підпис як їх автора так і особи, уповноваженої на виготовлення даних копій. Вказує, що ОСОБА_1 повністю заперечує вчинення нею адміністративного правопорушення. Просить поновити строк оскарження постанови. Скасувати оскаржувану постанову, а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 130 ч. 1 КУпАП закрити на підставі ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Сторони про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Захисником подано клопотання про розгляд справи без участі сторони захисту на підставі письмових пояснень.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Суд апеляційної інстанції вважає, що апелянтом не пропущено строк апеляційного оскарження, а тому відсутні підстави для його поновлення.

Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дані вимоги закону судом першої інстанції належним чином не дотримані.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції належним чином не з`ясував обставини справи, та не надав належної оцінки наданим доказам, що потягло передчасний висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

За ствердженнями сторони захисту ОСОБА_1 повністю заперечує вчинення нею адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги, що наданий доказ відеофікасації не містить даних, хто саме був за кермом автомобіля, не відображено ознак керування транспортним засобом саме водієм ОСОБА_1 та чіткого висловлювання водієм «відмови» від проходження огляду с застосуванням газоаналізатора Drager або у лікувальному закладі є слушними.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано відеофайли на яких зафіксована зупинка авто, проте на відео не зафіксовано обличчя водія, а також відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер та від проходження огляду в медичному закладі.

Апеляційний суд вважає наявний відеозапис не можна визнати доказом вчинення адміністративного правопорушення, оскільки він не містить обличчя особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суд має обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом», оскільки таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд із прав людини (ЄСПЛ) поширює стандарти та процедурні гарантії, встановлені Конвенцією (про захист прав та основоположних свобод людини) для кримінальних проваджень, на провадження у справах про адміністративні правопорушення, вважаючи їх кримінальними провадженнями по суті і за змістом.

Згідно ч.2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

На підставі викладеного апеляційний суд приходить до висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, апеляційний суд вважає необхідним постанову судді скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу даного адміністративного правопорушення в діях останнього.

На підставі викладеного, керуючись ст.247, ст. 294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Бутенка Д.В. задовольнити.

Постанову судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16 січня 2025 року, у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя