ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 594/454/25Головуючий у 1-й інстанції Зушман Г.І.
Провадження № 33/817/289/25 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.2 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2025 р. м.Тернопіль

Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Борщівського районного суду Тернопільської області від 09 травня 2025 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Борщівського районного суду Тернопільської області від 09 травня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2 000 (двох тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три ) роки.

Як визнав суд, ОСОБА_1 повторно протягом року після вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, 30 березня 2025 року о 09 год. 55 хв. по вул. Шкільній, 11 в с. Нивра Чортківського району Тернопільської області керував транспортним засобом марки Ford Sierra, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 вважає, що оскаржувана постанова не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, суперечить вимогам закону, що призвело до неправильного вирішення справи, та такою, що підлягає до скасування.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що судом першої інстанції під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення не було дотримано вимог щодо всебічного, повного і об`єктивного дослідження доказів, а тому висновок судді про порушення ОСОБА_1 п.2.5 ПДР України не відповідає фактичним обставинам справи.

Вказує, що поліцейським не було вказано у фабулі правопорушення коли саме особа вперше вчинила правопорушення, яке зазначено у ч.1 ст.130 КУпАП і чи притягнута вона до адміністративної відповідальності за нього.

Зазначає, що до матеріалів справи долучено копію постанови Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 18 лютого 2025 року, яка ніким не підписана та не завірена належним чином, а тому даний доказ не може бути належним та допустимим.

Окрім того, звертає увагу, що час вчинення правопорушення, зазначений у протоколі про адміністративне правопорушенні не співпадає із часом, зафіксованим нагрудною відеокамерою поліцейських.

Просить скасувати постанову Борщівського районного суду Тернопільської області від 09 травня 2025 року відносно ОСОБА_1 і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.2 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Апеляційний розгляд просить проводити без його участі, про що зазначено в апеляційній скарзі.

Особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Когут О.В. належним чином повідомлялися апеляційним судом про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

За наведених обставин, враховуючи, що ОСОБА_1 та його захисник адвокат Когут О.В. належним чином повідомлялися апеляційним судом про розгляд справи і крім того ОСОБА_2 повідомив суд про можливість проведення апеляційного розгляду без його участі, вважаю, що розгляд справи можливо провести без участі осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що слід відмовити у задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.130 КУпАП України доведена належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Так, відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою вставлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №285724 від 30 березня 2025 року, 30 березня 2025 року о 09 год. 55 хв. по вул. Шкільна, 11 с.Нивра Чортківського району Тернопільської області керував транспортним засобом марки Ford Sierra, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, чим вчинив правопорушення передбачене ч.2 ст.130 КУпАП.

В протоколі про адміністративне правопорушення, який був предметом розгляду суду, зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Протокол підписаний ОСОБА_1 без жодних зауважень та заперечень, що також підтверджує обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Цей документ був предметом розгляду у суді першої інстанції та отримав належну правову оцінку з якою суд апеляційної інстанції погоджується.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, оглянутим в судовому засіданні відеоматеріалом, що зафіксований відеореєстратором із службового автомобіля встановлено, що працівниками поліції було виявлено факт керування гр. ОСОБА_1 транспортним засобом Ford Sierra з номерним знаком НОМЕР_1 з порушення правил дорожнього руху, а саме п.п.9,2 б, 2.1 а. (файл: IMG_2946 mp4)

Також в матеріалах справи міститься копія постанови серії ББА №614282 від 30.03.2025 року про накладення адміністративного стягнення стосовно ОСОБА_1 за ч.4 ст. 126, ч.2 ст.122 КУпАП.

Також відеозаписом з нагрудної камери поліцейського зафіксовано, що в ході спілкування з водієм ОСОБА_1 працівники поліції виявили в нього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, що дало їм підстави вважати, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані сп`яніння. На пропозицію працівників поліції пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою пристрою газоаналізатор «Drager 6810», а також пройти такий огляд в закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився, після чого його повідомили, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.130 КУпАП. (файл: export-dwqao mp4; час 10:59:42)

Твердження апелянта про те, що долучена до матеріалів справи копія постанови Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 18 лютого 2025 року ніким не підписана та не завірена належним чином, не свідчить про невідступність такого процесуального документа, яким ОСОБА_1 визнавався винним та притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і тому не спростовують його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та не є підставою для скасування законного по суті рішення суду першої інстанції.

Так, ч.2 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Факт вчинення ОСОБА_1 повторно протягом року правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП стверджується постановою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 лютого 2025 року, яка є чинною і в апеляційному порядку не скасована.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваній постанові, про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни, скаржником не наведено та під час апеляційного розгляду не встановлено.

З огляду на вказані вище докази, які належним чином досліджені судом першої інстанції, вважаю, що дії працівників поліції при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 , узгоджуються з приписами ст.266 КУпАП та відповідають вимогам Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015р №1452/735,

Тому, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови, апеляційний суд визнає такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд погоджується з висновком судді першої інстанції, що посилання ОСОБА_1 на те, що фабула правопорушення є некоректною та не відповідає вимогам закону, а час вчинення правопорушення, зазначений у протоколі про адміністративне правопорушенні не співпадає із часом, зафіксованим нагрудною відеокамерою поліцейських не заслуговують на увагу і розцінюються судом як такі, що надані з метою уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Окрім того, відеозаписи суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами і така сукупність доказів свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, співставляючи докази у справі, апеляційний суд приходить до висновку, що наявні докази, хоч і містять певні недоліки, але не спотворюють фактичних обставин діяння винуватої особи.

Інші доводи апеляційної скарги в цілому повторюють доводи клопотання про закриття провадження у справі, які були предметом дослідження суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку, з якою апеляційний суд погоджується.

Апеляційний суд також звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, виходячи з аналізу доказів досліджених судом першої інстанції та перевірених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.2 ст.130 КУпАП є правильним.

Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Борщівського районного суду Тернопільської області від 09 травня 2025 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Борщівського районного суду Тернопільської області від 09 травня 2025 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя