ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1464/25 Справа № 205/1673/25 Суддя у 1-й інстанції - Курбанова Н. М. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Лабовкіна О.О. на постанову Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 02 квітня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 40 800,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу та стягнуто судовий збір у розмірі 605,60 грн.,

за участю:

захисника Дьоміної А.Д.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 02 квітня 2025 року 18 січня 2025 року о 10 год. 17 хв. водій ОСОБА_1 , не маючи посвідчення водія відповідної категорії, а саме ніколи його не отримував, керував транспортним засобом «ВАЗ 21011», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Мукачівській, б.154Б, що у Новокодацькому районі м.Дніпра. Порушення скоїв повторно протягом року. Таким чином, ОСОБА_1 порушив п. 2.1.а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки з матеріалами справи сторона захисту ознайомилася лише 22 квітня 2025 року, по суті просить постанову суду скасувати та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги посилається на те, що судом першої інстанції не було належним чином повідомлено ОСОБА_1 про дату та час розгляду справи, що позбавило останнього права на надання письмових пояснень та належного прибуття до судового засідання. Наголошує на тому, що суду першої інстанції не було надано належних доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП. Вказує на те, що в даному випадку відсутній належний запис з бодікамер поліцейських, що є порушенням встановлених стандартів ведення відеофіксації подій та свідчить про відсутність доказів на підтвердження факту керуванням транспортним засобом саме ОСОБА_1 .

Суд апеляційної інстанції, заслухавши пояснення захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов наступного висновку.

Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 02 квітня 2025 року за відсутності учасників справи. З матеріалів справи слідує, що апеляційна скарга подана до суду апеляційної інстанції 30 квітня 2025 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Разом з тим, враховуючи, що оскаржувана постанова винесена за відсутності учасників справи та з текстом оскаржуваної постанови захисник ознайомився 22 квітня 2025 року, а також вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання та поновлення строку на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений не з вини апелянта, і розцінює обставини, на які він посилається, як поважні.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що суд першої інстанції в порушення вимог ст.ст.7, 9 КУпАП допустив спрощений підхід при розгляді адміністративного провадження за ч. 5 ст. 126 КУпАП, всебічно не`ясувавши всіх обставин події провадження у справах про адміністративні правопорушення. Такий висновок апеляційного суду ґрунтується на наступному.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законом сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Диспозицією ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, вчинене повторно протягом року.

Відповідно до п.п. «а» п. 2.1. ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно ч. ч. 9, 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_1 інкримінується те, що він 18 січня 2025 року о 10 год. 17 хв. у м.Дніпрі по вул. Мукачівській, б.154Б керував автомобілем «ВАЗ 21011», державний номерний знак НОМЕР_1 , не маючи посвідчення водія відповідної категорії, правопорушення вчинено повторно протягом року.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності доведеного факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

При цьому сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідальних осіб від доведення правомірності свого рішення.

Як вбачається з наданих матеріалів, співробітниками поліції у якості доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, до протоколу додано лише рапорт поліцейського та постанову про накладення адміністративного стягнення за ч.2 ст.126 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що рапорт працівника поліції не може слугувати беззаперечним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові ВСУ від 20 травня 2020 року у справі № 524/5741/16-а.

Крім того, попри те, що протокол про адміністративне правопорушення містить посилання на відеозапис з камер 471355, 472658, однак всупереч вимогам ст. ст. 251, 266 КУпАП до справи не долучено будь-якого відеозапису з нагрудних камер поліцейських, яким зафіксовано факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 , його зупинку, процедуру складання (оформлення) протоколу та інші обставини, що мають значення для справи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про відсутність доказів на підтвердження факту керуванням транспортним засобом саме ОСОБА_1 , матеріалами справи не спростовуються.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій факту.

Підсумовуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що матеріалами справи не підтверджено поза розумним сумнівом того, що ОСОБА_1 у день, час та у місці, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, керував транспортним засобом, не маючи при цьому права на керування ним.

Оскільки відповідно до змісту ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, оскаржувану постанову суду належить скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвокату Лабовкіну О.О. строк на апеляційне оскарження постанови Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 02 квітня 2025 року.

Апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Лабовкіна О.О. задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 02 квітня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП скасувати.

Винести нову постанову, якою на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот