Провадження №3/521/702/25

ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2025 року Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді Гуревського В.К., при секретарі Турава Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Одесі справу, що надійшла з Управління патрульної поліції в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

З протоколу про адміністративне правопорушення серії АБА №113154 від 17 листопада 2024 року, вбачається, що 09 листопада 2024 року об 20 годинні 29 хвилин в м. Одеса по вул. Водопровідна водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом електросамокатом «Wings», в стані алкогольного сп`яніння, що встановлено згідно огляду, який проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі КМП «ООМЦПЗ» ООР, медичним висновком №003396 складеного 09 листопада 2024 року о 21 годині 35 хвилин, дата заповнення 15 листопада 2024 року, та зафіксовано на відео №474936, №471001, №471010, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року.

За даним фактом інспектором відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії АБА №113154 від 17 листопада 2024 року, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Представник ОСОБА_1 Ткачук Андрій Юрійович надав до суду клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Обґрунтовуючи це тим, що відповідно до матеріалів справи № 521/19759/24 відносно ОСОБА_1 , 17 листопада 2024 року працівником поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АБА № 43154 від 17 листопада 2024 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Огляд ОСОБА_1 проходив у спеціалізованому медичному закладі 09 листопада 2024 року.

Щодо керування транспортним засобом.

Матеріали справи № 521/19759/24 містять відеозаписи, переглядом яких було встановлено, що жоден запис не містить в собі інформації про фактичне керування ОСОБА_1 будь-яким транспортним засобом.

Факт керування автомобілем може бути доведений: показами потерпілих або свідків правопорушення, які підтвердять, що саме ця особа керувала транспортним засобом: фотознімками, відеозаписами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, шо мають функції Фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, шо використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Разом з тим у матеріалах справи відсутні належні докази того, що ОСОБА_1 , керував транспортним засобом. У свою чергу на доданому до справи СD-диску є відеозапис з нагрудної камери поліцейських, який складається з трьох файлів. Відеозапис не фіксує факту руху будь-якого транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Запис розпочинається о 20 год. 28 хв. із того, що поліцейський виходить із службового автомобіля та підходить до ОСОБА_1 , який стоїть поряд з електросамокатом.

Крім цього, 21 січня 2025 року, електронну пошту УПП в Одеській області ДПП, захисником ОСОБА_1 , адвокатом Ткачуком Андрієм Юрійовичем, було направлено адвокатський запит з метою отримання відеозаписів з нагрудної камери поліцейського або з відеореєстратора службового автомобіля, а саме запис фактичного руху будь-якого транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

У лютому 2025 року з УПП в Одеській області ДПП, було отримано відповідь у якій зазначено, що відеофіксацію на автомобільний відеореєстратор поліцейські не здійснювали.

Тобто, матеріали справи не містять будь-які фактичні дані, допустимі та належні докази того, що ОСОБА_1 , керував електросамокатом, який зазначений у протоколі, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений 130 КУпАП.

Якщо навіть припустити те, що ОСОБА_1 керував електросамокатом, то із матеріалів справи про адміністративні правопорушення не вбачається, що ОСОБА_1 , допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, матеріали справи також не містять таких доказів.

Із наявного відеозапису можливо встановити, що поліцейський назвав причиною зупинки те, що ОСОБА_1 , нібито рухався на електросамокаті без світловідбиваючого жилету.

Відповідно до п. 4.4. Розділу 4 (Права і обов`язки пішоходів) «Правил дорожнього руху», у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості пішоходи, які рухаються проїзною частиною чи узбіччям, повинні використовувати світлоповертальні елементи (стрічку, наклейку, жилет тощо) або бути в одязі, який має світлоповертальні елементи, для своєчасного їх виявлення іншими учасниками дорожнього руху. Більше того, крім пішоходів, ПДР нікого не зобов`язують носити використовувати світлоповертальні елементи (стрічку, наклейку, жилет тощо).

Також, у матеріалах справи наявний висновок щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння від 15 листопада 2014 року (арк. справи № 4). Згідно вказаного висновку огляд ОСОБА_1 , на стан сп`яніння проводив лікар ОСОБА_2

22 січня 2025 року та 03 березня 2025 року до «Одеського обласного медичного центру психічного здоров`я» Одеської обласної ради», адвокатом Ткачуком Андрієм Юрійовичем, було направлено адвокатський запит з метою отримання документів необхідних для правової позиції захисту.

17 березня 2025 з КНП «ООМЦПЗ» ООР» було отримано відповідь на адвокатський запит, згідно якого адвокату надано копію посвідчення до диплому НОМЕР_2 лікаря нарколога ОСОБА_2 , про проходження тематичного удосконалення «Експертиза в психіатрії, наркологія» з 18 лютого 2019 року по 22 лютого 2019 року. Крім цього у відповіді було зазначено, що строк дії посвідчення 5 років.

Наказом МОЗ України від 22 липня 1993 року № 166 «Про подальше удосконалення системи післядипломної освіти та безперервного професійного розвитку лікарів та фармацевтів (провізорів)» було закріплено «Положення про деякі заходи безперервного професійного розвитку медичних та фармацевтичних працівників».

Відповідно до п. 1 Розділу II Положення № 166, цикли тематичного удосконалення передбачають удосконалення професійних знань і навичок шляхом навчання за професійними навчальними програмами з метою оновлення наявних та отримання нових теоретичних і практичних знань.

Відповідно до п. 4 Розділу III Положення № 166, лікар, який своєчасно не пройшов атестацію або якому відмовлено в атестації на присвоєння або підтвердження звання лікаря-спеціаліста, не може займатися лікарською діяльністю за цією спеціальністю без попереднього проходження стажування.

Лікар ОСОБА_2 , який проводив огляд ОСОБА_1 , 09 листопада 2024 року, проходив тематичне удосконалення своїх знань з 18 лютого 2019 року по 22 лютого 2019 року. Строк дії посвідчення лікаря ОСОБА_2 , - 5 років, тобто строк повноважень ОСОБА_2 , як лікаря-спеціаліста з «Експертизи в психіатрії, наркології», закінчився 22 лютого 2024 року.

Тобто, огляд ОСОБА_1 , проведений 09 листопада 2024 року, неуповноваженою особою, а тому висновок, виданий лікарем ОСОБА_2 щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння від 15 листопада 2024 року є недопустимим доказом.

У матеріалах справи наявний відеозапис, переглядом якого можливо встановити, що 09 листопада 2024 року о 20 год. 28 хв., поліцейський повідомляє ОСОБА_1 , що він нібито керує електросамокатом з ознаками алкогольного сп`яніння. Тобто о 20 год. 28 хв., у поліцейського з`являються підстави для здійснення огляду ОСОБА_1 , на стан сп`яніння.

На відеозаписі зображено, що о 21 год. 34 хв., ОСОБА_1 , разом із поліцейським заходить до кабінету КНП «ООМЦПЗ» ООР», з метою проходження огляду. Лікар ОСОБА_2 , встановлює особу ОСОБА_1 , пропонує пройти огляд на приладі «Драгер». ОСОБА_1 , в свою чергу, повідомляє, що не довіряє приладу, так як відсутні оригінали документів на прилад «Драгер». Лікар пропонує пройти огляд шляхом надання біоматеріалу (сечі) для аналізу, на що ОСОБА_1 погоджується, але вказав лікарю, що він не може зараз здати сечу. Лікар повідомив щоб поліцейський разом із ОСОБА_1 прийшов через годину і щоб останній попив води. О 21 год. 42 хв. поліцейський разом із ОСОБА_1 покинули кабінет нарколога. Тобто, лікар після встановлення особи ОСОБА_1 жодного огляду останнього не розпочав. Лікар ОСОБА_2 не проводив жодних швидких тестів (на координацію рухів тощо), з метою встановлення ознак сп`яніння ОСОБА_1 .

О 22 год. 31 хв., ОСОБА_1 разом із поліцейським вдруге заходить до кабінету КНП «ООМЦПЗ» ООР». ОСОБА_1 , повідомляє лікарю, що внаслідок відсутності фізіологічної потреби не може надати біоматеріал (сечу) для аналізу. Лікар просить тимчасово покинути службовий кабінет. О 23 год. 15 хв., ОСОБА_1 надав зразок біоматеріалу для проведення аналізу (тобто розпочато огляд на стан сп`яніння).

Відповідно до ч. 4 ст. 266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Як можливо встановити матеріалами справи, підстави для проведення огляду поліцейськими були встановлені о 20 год. 28 хв., фактичний огляд ОСОБА_1 , відбувся о 23 год. 15. Тобто більше ніж через 2 години з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Тобто, відбулося порушення вимог ч. 4 ст. 266 КУпАП, тому процедура огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 є недійсною.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами.

У матеріалах справи ОСОБА_1 , відсутні будь-які докази того, що його було відсторонено від керування транспортними засобами. Вказане лише підтверджує, що відносно ОСОБА_1 , працівниками поліції ініційовано несправедливе провадження.

Відеозаписом встановлено, що після складання та ознайомлення ОСОБА_1 , з адміністративним протоколом, поліцейський повідомив останньому, що він може бути вільний і все.

У зв`язку із тим, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортними засобами, тому процедура огляду на стан алкогольного сп`яніння є недійсною.

Докази, які містяться в матеріалах справи в своїй сукупності не дають підстав вважати, що вина ОСОБА_1 відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, доведена

З огляду на вищевикладене, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачених ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим в діях ОСОБА_1 , відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачених ст. 130 КУпАП.

Дослідивши пояснення особи яка притягується до адміністративної відповідальності, його захисника - адвоката Ткачука Андрія Юрійовича, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що провадження по справі підлягає закриттю, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з такого.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АБА №113154 від 17 листопада 2024 року, вбачається, що 09 листопада 2024 року об 20 годинні 29 хвилин в м. Одеса по вул. Водопровідна водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом електросамокатом «Wings», в стані алкогольного сп`яніння, що встановлено згідно огляду, який проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі КМП «ООМЦПЗ» ООР, медичним висновком №003396 складеного 09 листопада 2024 року о 21 годині 35 хвилин, дата заповнення 15 листопада 2024 року, та зафіксовано на відео №474936, №471001, №471010, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року.

Відповідно до відеозаписів, переглядом яких було встановлено, що жоден запис не містить в собі інформації про фактичне керування ОСОБА_1 , будь-яким транспортним засобом.

Відповідно до диспозиції ст. 130 КУпАП, стягнення на особу за вчинення вказаного адміністративного правопорушення, накладається лише при встановленні сукупності фактів керування транспортними засобами і перебування водія в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння.

Чинне законодавство, в т. ч. й ПДР не містить визначення терміну «керування транспортним засобом». Таке визначення було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Крім того, в постанові від 20.02.19 року у справі № 404/4467/16-а Верховний Суд зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Таким чином, для притягнення для адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП поліцейський має зафіксувати на службову відео камеру безпосередньо рух транспортного засобу, зупинення безпосередньо самим поліцейським транспортного засобу під час руху, і виключно за таких обставин вважається, що особа керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Факт керування автомобілем може бути доведений: показами потерпілих або свідків правопорушення, які підтвердять, що саме ця особа керувала транспортним засобом: фотознімками, відеозаписами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, шо мають функції Фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, шо використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Разом з тим у матеріалах справи відсутні належні докази того, що ОСОБА_1 , керував транспортним засобом. У свою чергу на доданому до справи СD-диску є відеозапис з нагрудної камери поліцейських, який складається з трьох файлів. Відеозапис не фіксує факту руху будь-якого транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Запис розпочинається о 20 год. 28 хв. із того, що поліцейський виходить із службового автомобіля та підходить до ОСОБА_1 , який стоїть поряд з електросамокатом.

Крім цього, 21 січня 2025 року, на електронну пошту УПП в Одеській області ДПП, захисником ОСОБА_1 , адвокатом Ткачуком Андрієм Юрійовичем, було направлено адвокатський запит з метою отримання відеозаписів з нагрудної камери поліцейського або з відеореєстратора службового автомобіля, а саме запис фактичного руху будь-якого транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

У лютому 2025 року з УПП в Одеській області ДПП, було отримано відповідь у якій зазначено, що відеофіксацію на автомобільний відеореєстратор поліцейські не здійснювали, про що свідчить відповідь надана до суду 01 квітня 2025 року.

Тобто, матеріали справи не містять будь-які фактичні дані, допустимі та належні докази того, що ОСОБА_1 , керував електросамокатом, який зазначений у протоколі, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений 130 КУпАП.

Як вбачається із матеріалами справи про адміністративне правопорушення, працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм таких положень ПДР, які б відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснювати законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього.

Таких висновків дійшов Чернівецький апеляційний суд у рішенні 13 жовтня 2022 року по справі № 718/1824/22 і вони узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15 березня 2019 року у справі № 686/11314/17, зазначено, що зупинка водія поліцією «просто так» не є законною, тому всі подальші вимоги поліції до водія зокрема й проходження огляду на стан сп`яніння, він виконувати не зобов`язаний.

Із матеріалів справи про адміністративні правопорушення не вбачається, що ОСОБА_1 керував електросамокатом, та допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, матеріали справи також не містять таких доказів.

Із наявного відеозапису можливо встановити, що поліцейський назвав причиною зупинки те, що ОСОБА_1 , нібито рухався на електросамокаті без світловідбиваючого жилету.

Відповідно до п. 4.4. Розділу 4 (Права і обов`язки пішоходів), Правил дорожнього руху, у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості пішоходи, які рухаються проїзною частиною чи узбіччям, повинні використовувати світлоповертальні елементи (стрічку, наклейку, жилет тощо) або бути в одязі, який має світлоповертальні елементи, для своєчасного їх виявлення іншими учасниками дорожнього руху. Більше, крім пішоходів, ПДР нікого не зобов`язують носити використовувати світлоповертальні елементи (стрічку, наклейку, жилет тощо).

У зв`язку із чим, навіть якщо припустити, що ОСОБА_1 , керував транспортним засобом, то після його незаконної зупинки всі наступні вимоги працівників поліції він не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ст. 130 КУпАП.

Такі висновки повністю узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15 березня 2019 року у справі №686/11314/17.

Також, у матеріалах справи наявний висновок щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння від 15 листопада 2014 року (арк. справи № 4). Згідно вказаного висновку огляд ОСОБА_1 , на стан сп`яніння проводив лікар ОСОБА_2

22 січня 2025 року та 03 березня 2025 року до «Одеського обласного медичного центру психічного здоров`я» Одеської обласної ради», адвокатом Ткачуком Андрієм Юрійовичем, було направлено адвокатський запит з метою отримання документів необхідних для правової позиції захисту.

17 березня 2025 з КНП «ООМЦПЗ» ООР» було отримано відповідь на адвокатський запит, згідно якого адвокату надано копію посвідчення до диплому НОМЕР_2 лікаря нарколога ОСОБА_2 , про проходження тематичного удосконалення «Експертиза в психіатрії, наркологія» з 18 лютого 2019 року по 22 лютого 2019 року. Крім цього у відповіді було зазначено, що строк дії посвідчення 5 років.

Наказом МОЗ України від 22 липня 1993 року № 166 «Про подальше удосконалення системи післядипломної освіти та безперервного професійного розвитку лікарів та фармацевтів (провізорів)» було закріплено «Положення про деякі заходи безперервного професійного розвитку медичних та фармацевтичних працівників».

Відповідно до п. 1 Розділу II Положення № 166, цикли тематичного удосконалення передбачають удосконалення професійних знань і навичок шляхом навчання за професійними навчальними програмами з метою оновлення наявних та отримання нових теоретичних і практичних знань.

Відповідно до п. 4 Розділу III Положення № 166, лікар, який своєчасно не пройшов атестацію або якому відмовлено в атестації на присвоєння або підтвердження звання лікаря-спеціаліста, не може займатися лікарською діяльністю за цією спеціальністю без попереднього проходження стажування.

Лікар ОСОБА_2 , який проводив огляд ОСОБА_1 , 09 листопада 2024 року, проходив тематичне удосконалення своїх знань з 18 лютого 2019 року по 22 лютого 2019 року. Строк дії посвідчення лікаря ОСОБА_2 , - 5 років, тобто строк повноважень ОСОБА_2 , як лікаря-спеціаліста з «Експертизи в психіатрії, наркології», закінчився 22 лютого 2024 року.

Тобто, огляд ОСОБА_1 , проведений 09 листопада 2024 року, неуповноваженою особою, а тому висновок, виданий лікарем ОСОБА_2 щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння від 15 листопада 2024 року є недопустимим доказом.

Таким чином, докази, які містяться в матеріалах справи в своїй сукупності не дають підстав вважати, що вина ОСОБА_1 відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, у встановленому законом порядку доведена.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими , що використовується особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За Кодексом України про адміністративні правопорушення, Конституцією України або іншими Законами України, не передбачено покладення на суд функції підтримання обвинувачення при розгляді справи про адміністративне правопорушення, доведення винуватості особи.

З урахуванням рішення ЄСПЛ у справах «Malofeyeva v. Russia» та «Karelin v. Russia» суд зазначає, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Отже, зазначені обставини, ставлять під сумнів достовірність даних, зазначених в протоколі, а тому вони не можуть бути прийняті судом до уваги як належні та допустимі докази.

Відповідно до вимог ст. ст. 9, 245, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Зважаючи на вищевикладене, в силу допущених працівниками поліції порушень під час складання та оформлення матеріалів, беручи до уваги те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які беззаперечно доводять винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому провадження у справі відносно нього підлягає закриттю на підставі ст. 247 КУпАП.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно рішення Конституційного суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з приписами ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При визначенні виду і міри адміністративного стягнення суд враховує конкретні обставини правопорушення, приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого, фактичні обставини справи, особу порушника, обставин, які пом`якшують та обтяжують відповідальність, передбачені ст. ст. 34, 35 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку із зазначеним, викладені у протоколі обставини залишають місце «розумному сумніву», що випливає із сукупності ознак та не спростованих достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених презумцій вини ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, будь-яких допустимих та достовірних доказів, які з достатністю вказували б на наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у справі відсутні, не встановлені такі і судом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, яка є нормою прямої дії, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь, на підставі чого суд приходить до висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Виходячи з викладеного, та керуючись ст. ст. 247, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити згідно п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду (судді) у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Головуючий Гуревський В.К.