Справа №587/1450/24 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Черних О. М.
Номер провадження 33/816/217/25 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 173-2 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 травня 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 587/1450/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 07.05.2024, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований в АДРЕСА_1 , мешканець АДРЕСА_2

визнаний винним у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 ,

установив:

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову судді та закрити провадження у справі у зв`язку із закінченням строку притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки справу було розглянуто у його відсутність без належного повідомлення про дату та час судового розгляду згідно ст. 277-2 КУпАП, що позбавило його можливості надати докази на підтвердження існування обставин, що пом`якшують стягнення: щире каяття, примирення із дружиною, яка пробачила його.

Постановою судді Сумського районного суду Сумської області від 07.05.2024 ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді 7 діб адміністративного арешту. Стягнуто на користь держави 605,60 грн судового збору.

Згідно постанови судді, 26.04.2024 близько 20:00 ОСОБА_3 по АДРЕСА_2 вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_5 , в ході якого штовхав її, виражався в її сторону нецензурною лайкою, чим міг завдати шкоду її психологічному здоров`ю.

Відповідно ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи і копія цієї постанови протягом 3-х днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено, а згідно ч. 2 ст. 294 цього Кодексу постанова судді може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення; апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, та з боку держави не повинно чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У рішенні від 28.01.2021 у справі «Кушнір проти України» ЄСПЛ, констатуючи порушення п. 1 ст. 1 Конвенції, зазначив, «…що право на доступу до суду передбачає право на отримання належного повідомлення про судові рішення, особливо у випадках, коли апеляційна скарга може бути подана у конкретно встановлений строк. Заявник не був присутній у судовому засіданні суду першої інстанції, оскільки засідання проводилося на підставі письмових доводів сторін і, таким чином, без їхнього виклику; отже, заявник не знав зміст постанови, прийнятої за результатами розгляду його позову, у тому числі наведене судом обґрунтування. Це означає, що він не зміг би оскаржити постанову своєчасно, не маючи її паперової копії…» (п. 30-32).

Враховуючи, що ОСОБА_3 не був присутнім під час ухвалення суддею суду першої інстанції рішення, з текстом постанови ознайомився 13.08.2024, тому строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, оскільки цей процесуальний термін пропущений з поважних (об`єктивних) причин.

Вислухавши доводи ОСОБА_3 , який підтримав апеляційну скаргу та просив скасувати постанову судді, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вказана вище апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 191992 від 26.04.2024, суддя суду першої інстанції дійшла обґрунтованого висновку, що ОСОБА_3 вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_5 , що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано і ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах, а також у поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 не оскаржується.

Що стосується доводів апеляційної скарги про суворість накладеного стягнення, то колегія суддів вважає їх обґрунтованими і такими, що заслуговують на увагу.

Зокрема, відповідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Адміністративний арешт установлюється і застосовується лише у виняткових випадках за окремі види адміністративних правопорушень на строк до 15 діб, призначається районним, районним у місті, міським чи міськрайонним судом (суддею) і не може застосовуватись до вагітних жінок, жінок, що мають дітей віком до 12 років, до осіб, які не досягли 18 років, до осіб з інвалідністю І і ІІ груп (ст. 32 КУпАП).

Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України і при його накладенні враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (ч. 1, 2 ст. 33 КУпАП), а обставинами, що пом`якшують відповідальність за правопорушення, визнаються: 1) щире розкаяння винного; 2) відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди; 3) вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин; 4) вчинення правопорушення неповнолітнім; 5) вчинення правопорушення вагітною жінкою або жінкою, яка має дитину віком до одного року. Орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом`якшуючими і обставини, не зазначені в законі (ст. 34 КУпАП).

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що «справедливе застосування норм права передбачає передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання повинно бути домірним кримінальному правопорушенню», а «відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним» (Рішення Конституційного Суду України від 11.10.2011 № 10-рп/2011, справа № 1-28/2011).

При визначенні виду і розміру стягнення підлягає також врахуванню й те, що одним із європейських стандартів судочинства є принцип «пропорційності», тобто коли накладене на особу стягнення повинно бути пропорційним втручанням держави у права людини (остаточне рішення ЄСПЛ від 30.01.2015 у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12).

Санкцією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП встановлений штрафу від 20 до 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від 30 до 40 годин, або адміністративний арешт на строк до 10 діб.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, щиро розкаявся у вчиненому, будь-яких негативних наслідків від його дій не настало, тому суддя суду першої інстанції, накладаючи на ОСОБА_3 найсуворіший вид адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту і у розмірі, близькому до максимальному (7 діб із 10 можливих), допустила неправильне застосування норм матеріального права, що на переконання апеляційного суду не відповідає меті адміністративного стягнення, гуманності, справедливості, фактичним обставинам справи, серйозності вчиненого проступку.

Таким чином, визначене суддею суду першої інстанції стягнення потягло за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства, громади і потерпілої та правами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав людини.

Оскільки адміністративне стягнення як за видом, так і за розміром має бути законним (несвавільним) і пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи), то апеляційний суд вважає за необхідне змінити постанову судді суду першої інстанції в частині накладеного стягнення та пом`якшити його, визначивши ОСОБА_3 стягнення у виді штрафу на користь держави, задовольнивши таким чином частково його апеляційну скаргу.

Факт недотримання судом першої інстанції приписів ст. 277-2 КУпАП дійсно мав місце, але його формальна наявність не є в даному конкретному випадку істотним порушенням вимог законодавства України про адміністративні правопорушення, оскільки конституційні та конвенційні права, свободи та інтереси ОСОБА_3 не були порушені, останній був повідомлений про час і місце судового розгляду поліцейським при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, а тому ОСОБА_3 був обізнаний про розгляд справи Сумським районним судом Сумської області 07.05.2024, про що свідчать наявні у справі відеозаписи події, що мала місце 26.04.2024.

Тобто, недотримання суддею суду першої інстанції процедури повідомлення про судовий розгляд в порядку ст. 277-2 КУпАП не призвело до порушення конвенційних та/або конституційних прав і свобод людини.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Поновити ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження постанови судді Сумського районного суду Сумської області від 07.05.2024.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 07.05.2024 відносно ОСОБА_7 в частині накладеного стягнення змінити через неправильне застосування суддею суду першої інстанції норм матеріального права.

Накласти на ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 680 грн.

На підставі ч. 1 ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу.

На підставі ст. 308 КУпАП, у разі не сплати штрафу у строк, установлений законом, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби і у порядку примусового виконання постанови стягується подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

В іншій частині постанову судді залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її ухвалення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов