Справа № 346/3842/24
Провадження № 33/4808/299/25
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Коваленко Д. С.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В. за участю адвоката Сулими І.Р.,

розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 березня 2025 року якою

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, стягнуто з судовий збір.

ВСТАНОВИВ:

Суддя суду першої інстанції встановив, що 07 липня 2024 року о 01 год. 28 хв., у м. Коломия по вул. Міцкевича, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Volkswagen Tiguan, НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу АлкоФор 507, результат: 1.01 проміле, тест №6. Отже, вона порушила п. 2.9 а Правил дорожнього руху та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним без врахування фактичних обставин справи та без належної повноти оцінки доказів по справі.

Зазначає, що працівниками поліції не було оголошено їй ознак сп`яніння, а зразу запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння.

Вказує, що вона пройшла огляд на стан сп`яніння, але працівники поліції в порушення вимог закону не вручили їй примірник акту. Також зазначає, що вона не підписувала акт, а тому він не може бути доказом її вини.

Звертає увагу, що працівниками поліції сфальсифіковано докази, оскільки в направлені на огляд в КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР, яке виписане 07 липня 2024 року о 01:33 год., вже вписаний протокол про адміністративне правопорушення який був складений 07 липня 2024 року о 01:36 год., тобто пізніше після складання направлення. 3 даного направлення випливає, що вона була доставлена в медичний заклад, що не відповідає обставинам справи і спростовується відеозаписом, згідно якого в даний час жодних процесуальних документів поліцейські не оформляють і взагалі в лікувальний заклад не доставляють.

Наголошує, що в протоколі міститься виправлення дати складення протоколу і вчинення правопорушення, що є недопустимим відповідно до інструкції і є причиною вважати протокол недопустимим доказом.

Звертаю увагу, що їй не роз`яснено передбачені статтями 55, 56, 59 Конституції України права. Крім того, перед початком і при процедурі проходження огляду на стан сп`яніння їй не було належним чином роз`яснено і забезпечено право на реальну правову допомогу адвоката. Вказане порушення не усувається роз`ясненням, уже після проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, прав передбачених ст. 268 КУпАП, оскільки ця норма стосується прав особи в судовому засіданні, але не при складанні протоколу.

Вказує, що їй не було вручено копію протоколу про адміністративне правопорушення, як цього вимагає ст. 254 КУпАП. Звертає увагу, що вона відмовилась тільки від дачі письмових пояснень в протоколі, а отримати копію протоколу їй поліцейський не пропонував і не вручав взагалі.

Адвокат Сулима І.Р. з`явився в судове засідання апеляційного суду. Йому роз`яснені права, передбачені ст. 271 КУпАП. Клопотань не заявлено. Просив задовольнити апеляційну скаргу та розглядати її без участі ОСОБА_1 .

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явилась, належним чином повідомлена про час та місце апеляційного розгляду, клопотань від про відкладення розгляду апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не подавала, не поступало і заяв зміну місця проживання чи про перебування в іншому місці з поважних причин.

Так, особи, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження у справі.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

За таких обставин, відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП, а також з метою реалізації права на справедливий судовий розгляд упродовж розумного строку, вважаю за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутність ОСОБА_1 .

Перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, вважаю, що її необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

При цьому, вважаю за необхідне наголосити на тому, що згідно практики Європейського суду з прав людини(далі - ЄСПЛ), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду («Пономарьов проти України»).

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, крім іншого є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 252 КУпАП оцінка доказів відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

За приписами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції дотримався цих вимог закону та належним чином з`ясував обставини, що свідчать про наявність або відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що висновок судді суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується дослідженими доказами, що узгоджуються між собою, та яким суддя дав належний аналіз і оцінив їх у сукупності, в тому числі на предмет того, чи вони отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, є належними та допустимими.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 07 липня 2024 року серії ААД № 586304 (а.с. 1) 07 липня 2024 року о 01 год. 28 хв., у м. Коломия по вул. Міцкевича, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Volkswagen Tiguan, НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу АлкоФор 507, результат: 1.01 проміле, тест №6. Цим порушив вимоги п. 2.9. а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обвинувачення є зрозумілим та таким, що не підлягає будь-якому подвійному тлумаченню.

Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою поліцейським СРПП Коломийського РВПГУНП сержантом поліції Білейчуком В.Л. з дотриманням вимог ст. 254 КУпАП, з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП, підписаний ним.

ОСОБА_1 від підпису та дачі пояснень відмовилась.

Апелянт наголошує, що поліцейські під час складання протоколу не вручили копію протоколу, чим порушено право на захист, однак такі доводи не знайшли свого підтвердження.

За змістом ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Вручення копії протоколу про адміністративне правопорушення є важливою гарантією того, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ознайомлена зі змістом обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення та має можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_1 відмовилась від підпису у проколі, але не відмовилась від отримання копії протоколу про адміністративне правопорушення. Відсутність копії такого протоколу у матеріалах справи свідчить про те, що ОСОБА_1 отримала таку копію, їй відомий зміст протоколу та вона користується передбаченими законодавством правами, зокрема правом на захист, про що свідчить залучення адвоката, який представляє її інтереси в суді, а тому вважаю, що у даному випадку не порушено право ОСОБА_1 на захист.

Твердження апелянта про те, що в протоколі міститься виправлення дати складення протоколу і вчинення правопорушення є слушним, але вказане не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки вказане виправлення не впливає на висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім того слід зазначити, що ОСОБА_1 не висловлювала заперечень, що правопорушення було вичинене 07 липня 2024 року, а факт виправлення дати складання протоколу, через очевидну описку вчинену в нічний час, не спростовує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані сп`яніння, а саме це, згідно п. 2.9. а Правил дорожнього руху ставиться у вину ОСОБА_1 .

Роздруківка із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу (а.с. 4), не підписана ОСОБА_1 , але засвідчує результат тесту, проведеного за допомогою приладу «АлкоФор 507» - 1,01 ‰ проміле, який значно перевищує гранично допустиму норму (0,2 проміле).

З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 2) вбачається, що ОСОБА_1 у зв`язку з виявленими ознаками, такими як: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя пройшла огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою «АлкоФор 507», з результатом 1,01 ‰ проміле, з результатом огляду ОСОБА_1 не погодилася та не підписала акт.

Твердження апелянта про те, що вона пройшла огляд на стан сп`яніння, але працівники поліції не вручили їй примірник акту є слушним, але не є підставою для скасування рішення суду, оскільки ОСОБА_1 відмовилась підписувати складені процесуальні документи та відповідно отримувати їх копії.

Згідно з направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у КНП Коломийська ЦРЛ (а.с. 3), вбачається, що водій ОСОБА_1 , в якої виявлені ознаки сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя не пройшла огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, оскільки такий огляд було проведено на місці зупинки.

Твердження апелянта про те, що працівниками поліції сфальсифіковано докази, оскільки в направлені, яке виписане 07 липня 2024 року о 01:33 год., вже вписаний протокол про адміністративне правопорушення який був складений 07 липня 2024 року о 01:36 год. не є слушним, та не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки, водій не доставлялась у медичний заклад для проходження повторного огляду на стан алкольного сп`яніння, бо погодилась з результатом оглядну на місці, а направлення лише фіксує факт пропозиції пройти повторний огляд на стан сп`яніння.

На відеозаписах, які містяться на компакт-диску в матеріалах справи (а.с. 9), безсторонньо зафіксовано деякі обставини події, зокрема: зафіксовано рух працівників поліції на службовому автомобілі та зупинку транспортного засобу марки Volkswagen Tiguan, НОМЕР_1 у зв`язку з порушенням комендантської години. Далі зафіксовано розмову працівників поліції з водієм, перевірку документів у ОСОБА_1 . В ході розмови працівник поліції запитав водія чи вживала вона спиртні напої, у зв`язку з тим, що з салону автомобіля відчутний запах алкоголю. ОСОБА_1 дала відповідь, що не вживала. Після цього працівник поліції запропонував їй пройти огляд на стан сп`яніння на місці, на таку пропозицію ОСОБА_1 погодилась. Далі зафіксовано процес проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння з результатом 1,01 ‰ проміле. ОСОБА_1 повідомила, що випила вина в обід. Далі працівник поліції запитав ОСОБА_1 чи погоджується вона з таким результатом, чи бажає пройти повторний огляд у медичному закладі. ОСОБА_1 вказала, що не сперечається з результатом огляду. Далі працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про складання відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення та роз`яснив ОСОБА_1 її права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Також зафіксовано процес складання процесуальних документів. Після складання процесуальних документів працівники поліції оголосили зміст складених процесуальних документів, ОСОБА_1 відмовилась підписувати складені з документи та надавати пояснення.

Досліджені судом відеозаписи досить інформативні, позбавлені упередження і суб`єктивного ставлення, є послідовними, мають безсторонній характер, містять у хронологічній послідовності відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

За змістом п. 1 ч. 1. ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, для виявлення або фіксування правопорушення.

Законом не передбачено вимог щодо показань технічних приладів, що мають функції відеозапису, як доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Твердження апелянта про те, що їй не роз`яснено передбачені Конституцією України права та перед початком і при процедурі проходження огляду на стан сп`яніння їй не було належним чином роз`яснено і забезпечено право на реальну правову допомогу адвоката не є слушним, оскільки працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 її права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, зокрема і право на юридичну допомогу адвоката.

Крім того слід зазначити, що право на захист виникає не в момент зупинення водія, а з моменту складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення та роз`яснення прав, оскільки в справі про притягнення до адміністративної відповідальності рішення приймає суд, а не працівники поліції. Працівниками поліції було роз`яснено право особи користуватися юридичною допомогою адвоката. Дане право було реалізоване ОСОБА_1 тому вважаю, що у даному випадку не порушено її право на захист.

Твердження апелянта про те, що працівниками поліції не було оголошено їй ознак сп`яніння, а зразу запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння спростовується відеозаписами з яких вбачається, що в ході розмови працівник поліції запитав ОСОБА_1 чи вживала вона спиртні напої, у зв`язку відчутнім запахом алкоголю. Саме запах алкоголю став причиною пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння.

Крім того суддя при прийнятті рішення бере до уваги всі наявні в матеріалах справи докази та досліджує їх в своїй сукупності, тому не зазначення вказаних відомостей не є підтвердженням безпідставності огляду, оскільки такі відомості зазначені в інших процесуальних документах, зміст яких був оголошений ОСОБА_1 після складання і якими доведено що ОСОБА_1 є водієм та керувала автомобілем у стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином вище викладена сукупність доказів поза розумним сумнівом доводить, що ОСОБА_1 є водієм транспортного засобу та керувала ним у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог п.п. 2.9. а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначений ст. 266 КУпАП, приписами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкції), та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядку).

Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Аналогічні приписи містить Інструкція.

Також, за змістом ч. 2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Наявні у матеріалах справи докази підтверджують, що водій ОСОБА_1 у якої поліцейським виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, на пропозицію поліцейського пройшла огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу, за результатами якого - вона перебувала в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 незгоди з встановленим результатом не висловлювала, що було розцінено працівниками поліції, як згода з результатом. Крім того працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти повторний огляд у медичному закладі, але остання не висловила такого бажання.

Оскільки дії ОСОБА_1 були розцінені як згода з результатом огляду на місці, поліцейські не мали підстав доставити її до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Таким чином, вважаю, що в даному випадку дотримано приписів Інструкції, Порядку та ст. 266 КУпАП, у зв`язку з чим ОСОБА_1 вважається такою, що пройшла огляд на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого порядку.

Отже за результатами апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_1 , будучи водієм транспортного засобу у зв`язку з виявленими ознаками сп`яніння, пройшла огляд на стан сп`яніння у відповідності до закону, та встановлено стан сп`яніння, а тому вважаю, що матеріалами провадження у своїй сукупності поза розумним сумнівом доведено, що ОСОБА_1 є водієм транспортного засобу та керувала ним у стані сп`яніння.

Обставин, які б підтверджували позицію сторони захисту щодо незаконності постанови суду першої інстанції та наявності підстав для її скасування з закриттям провадження у справі, за результатами апеляційного розгляду не встановлено, а тому її необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 березня 2025 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло