Номер провадження: 33/813/1262/25
Номер справи місцевого суду: 511/138/25
Головуючий у першій інстанції Гринчак С. І.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Громік Р.Д., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 04 лютого 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 04 лютого 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 204-1 ч.1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень; стягнено з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 гривень.

Не погодившись з даною постановою, 05 травня 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 04 лютого 2025 року, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права.

Крім того, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 04 лютого 2025 року, мотивуючи тим, що головна і об`єктивна причина порушення строків пов`язана з труднощами у місці проходження служби, відсутність технічного забезпечення, інтернет-зв`язку за допомогою яких будь-яка особа може отримувати актуальну інформацію щодо стану судової справи та стадії її розгляду на веб-порталі «Судова влада України» та «Єдиний державний реєстр судових рішень».

Вивчивши матеріали справи та апеляційну скаргу, вважаю, що апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, за наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Зі змісту клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження випливає, що причини пропуску строку на подання апеляційної скарги є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Твердження про те, що головна і об`єктивна причина порушення строків пов`язана з труднощами у місціпроходження служби, відсутність технічного забезпечення, інтернет-зв`язку за допомогою яких будь-яка особа може отримувати актуальну інформацію щодо стану судової справи та стадії її розгляду на веб-порталі «Судова влада України» та «Єдиний державний реєстр судових рішень» не можуть бути прийняті до уваги апеляційним судом з огляду на таке.

Відповідно до п. 1.3 розділу І Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України 10.04.2009 № 170, громадяни України, які виконують військовий обов`язок під час проходження військової служби, є військовослужбовцями Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту. Статус військовослужбовця підтверджується такими документами, що посвідчують особу:

- посвідченнями офіцерів і генералів - особи офіцерського складу Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту;

- військовими квитками рядового, сержантського і старшинського складу - особи рядового, сержантського і старшинського складу та курсанти закладів фахової передвищої військової освіти, вищих військових навчальних закладів і військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти (далі - військові навчальні заклади).

До апеляційної скарги долучені копія довідки військово-лікарської комісії від 26.12.2024 (а.с. 67) та копія заяви ОСОБА_1 , з якої вбачається, що ОСОБА_1 просить призвати на військову службу під час мобілізації, на особливий період та призначити на посаду солдата резерву з направлення до навчальної військової частини для проведення базової загальновійськової підготовки та підготовки за фахом з подальшим призначенням на обрану вакантну посаду (а.с. 68).

Проте, вказані документи в розумінні чинного законодавства жодним чином не підтверджують факту проходження військової служби, а лише підтверджують наміри ОСОБА_1 щодо проходження військової служби.

Крім того, копії вказаних документів не завірені належним чином.

Порядок засвідчення копій документів регулюється Державною уніфікована система документації. Уніфікованою системою організаційно-розпорядчої документації. Вимогами до оформлення документів (ДСТУ 4163:2020), затверджені наказом Державного підприємства «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» від 01.07.2020 № 144.

Вимогами п. 5.26 ДСТУ 4163:2020 встановлено, що відмітка про засвідчення копії документа складається з таких елементів: слів «Згідно з оригіналом» (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії.

Враховуючи вищевикладене, посилання ОСОБА_1 на те, що причина порушення строків пов`язана з труднощами у місці проходження служби, відсутність технічного забезпечення не доведена належним чином, а тому не може бути визнана поважною причиною пропуску строку на оскарження постанови судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 04 лютого 2025 року .

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Також в рішенні «Пономарьов проти України» суд звернув увагу на те, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип правової визначеності, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Таким чином Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні вважає, що поновлення судом пропущеного строку без наведення обґрунтованих причин порушує принцип правової визначеності, зокрема порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Процесуальний строк може бути поновлений лише за умови його пропуску з поважних причин. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. При цьому під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

У зв`язку з викладеним, апеляційний суд дійшов висновку, що поважні причини поновлення строку на апеляційне оскарження відсутні, тому немає підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 04 лютого 2025 року та апеляційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 04 лютого 2025 року відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 04 лютого 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП повернути особі, яка її подала, разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Копію постанови та апеляційну скаргу, разом з усіма доданими до неї матеріалами негайно надіслати особі, яка її подала.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Р.Д. Громік