ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/3793/25 Номер провадження 33/814/586/25Головуючий у 1-й інстанції Сметаніна А. В. Доповідач ап. інст. Герасименко В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Герасименко В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського (Октябрського) районного суду м. Полтави від 21 квітня 2025,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Полтава, громадянку України, соціального робітника, фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватою у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 гривень в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 605 гривень 60 копійок.

Згідно з постановою судді, 14 березня 2025 року о 16 годині 10 хвилин в м. Полтава, вул. Монастирська, 9А, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mercedes Benz ML 270, д/н НОМЕР_1 , виконуючи маневр руху заднім ходом, не впевнилася в його безпечності, та скоїла наїзд на припаркований транспортний засіб Volkswagen Passat, д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , чим порушила п.10.9 Правил дорожнього руху України. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдані матеріальні збитки.

Крім цього, 14 березня 2025 року о 16 годині 10 хвилин в м. Полтава, вул. Монастирська, 9А, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Mercedes Benz ML 270, д/н НОМЕР_1 , виконуючи маневр руху заднім ходом, не впевнилася в його безпечності та скоїла наїзд на припаркований транспортний засіб Volkswagen Passat, д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , після чого залишила місце пригоди, чим порушила п. 2.10.а Правил дорожнього руху України.

Не погодившись з вказаним рішенням, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді, постановити нову, якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у діях події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовані норми матеріального права, оскільки відповідальність за ст. 122-4 КУпАП настає виключно за наявності прямого умислу на залишення місця дорожньо-транспортної пригоди з метою ухилення від відповідальності.

Вказує, що 14.03.2025 повідомляла працівникам поліції та під час розгляду справи на відсутність умислу на залишення місця дорожньо-транспортної пригоди.

Суд у постанові помилково вказав про визнання нею вини за ст. 122-4 КУпАП.

Потерпіла ОСОБА_2 будучи належним чином повідомленою про час, дату та місце судового розгляду, у судове засідання Полтавського апеляційного суду не з`явилася, клопотань про відкладення на адресу апеляційного суду не надходило, про причини своєї неявки суду не повідомила.

Відтак, відповідно до вимог ч.1 ст.268 КУпАП апеляційний суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності потерпілої, що сприятиме досягненню завдань, визначених ст.ст.1, 245 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, в тому числі, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом. За змістом ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Таким чином, підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення є доведення об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони правопорушення.

Відповідно до вимог ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до пункту 1.4 Правил дорожнього руху України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення вказаних вимог дотримався.

Висновки судді про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.

Незважаючи на позицію ОСОБА_1 про відсутність у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, її вина підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема фактичними даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №271444 від 14 березня 2025 року , письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 від 14 березня 2025 року, яка вказала про обставини виявлення пошкодження транспортного засобу, наявність фото з місця дорожньо-транспортної пригоди та очевидця дорожньо-транспортної пригоди, який залишив свій номер телефону та вказав на автомобіль, який спричинив пошкодження.

Як вбачається із апеляційної скарги та пояснень у суді першої інстанції ОСОБА_1 не заперечує факт вчинення нею дорожньо-транспортної пригоди, зокрема завдання механічних пошкоджень автомобілю потерпілої, однак не погоджується з наявністю умислу на залишення місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вона причетна, тобто наявність у її діях складу ст. 122-4 КУпАП.

Аналізуючи обставини справи, з яких вбачається, що ОСОБА_1 була неуважною, не дотрималася безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснила наїзд на припаркований автомобіль Volkswagen Passat, д/н НОМЕР_2 , спричинивши йому пошкодження, оцінюючи характер механічних пошкоджень транспортного засобу у виді пошкодження правого бамперу та крила які не відчути при зіткненні транспортних засобів практично неможливо, апеляційний суд вважає, що наведені в сукупності обставини вказують про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Після скоєння дорожньо-транспортної пригоди до якої причетна, ОСОБА_1 залишила його місце та не повідомила працівників поліції.

Твердження ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі, що стосуються відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП у зв`язку з відсутністю умислу на залишення місця дорожньо-транспортної пригоди через свою необізнаність про причетність до дорожньо-транспортної пригоди, апеляційний суд вважає безпідставними.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП, тобто у залишенні водіями транспортних засобів місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Ураховуючи зазначене апеляційний суд дійшов переконливого висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, а тому обставини, на які посилається остання в своїй апеляційній скарзі, є лише способом захисту з метою уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Суд, враховуючи особу правопорушника, характер вчинених правопорушень, застосував до ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, яке, за своїм видом і мірою є справедливим, необхідним і достатнім для її виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Доказів, які б свідчили про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи апелянт не надав.

Постанова судді суду першої інстанції відповідає вимогам Закону, істотних порушень норм матеріального чи процесуального права, які були б підставою для зміни чи скасування судового рішення не встановлено.

Ураховуючи зазначене доводи ОСОБА_1 про скасування постанови суду за обставин, викладених в апеляційній скарзі є не обґрунтованими, а тому в їх задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Шевченківського (Октябрського) районного суду м.Полтави від 21 квітня 2025 щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.М. Герасименко