Справа № 529/89/25
Провадження № 3/529/73/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року селище Диканька

Суддя Диканського районного суду Полтавської області Чуб К.В., з участю секретаря с/з - Онищенко В.М., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника - адвоката Максименко Ю.П., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з СПД №2 ВП №2 Полтавського ГУНП в Полтавській області, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого трактористом-машиністом ТОВ «Агрофірма ім. Довженка», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

01.02.2025 близько 17 год. 54 хв. водій ОСОБА_1 , рухаючись по вул. Дружби, 7 в с. Орданівка Полтавського району Полтавської області, керував автомобілем марки KIA Sportage, номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та порушення координації рухів). Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаного правопорушення не визнав. При цьому, пояснив, що того дня їхав з с. Орданівка в с. Гоголево. В с. Орданівка його зупинили працівники поліції зазначивши, що підставою зупинки є наявна у них інформація, що водій знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, і запропонували пройти огляд на стан сп`яніння. Він погодився поїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння, однак поліцейськими його відповідь була проігнорована. В подальшому він вирішив відмовитися від огляду на стан сп`яніння. Зазначив, що кається в тому, що не пройшов огляд на стан сп`яніння, однак вину свою у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнав, вказавши, що протокол про адміністративне правопорушення він не підписував, що видно з відео, разом з тим протокол містить підпис, отже він не може бути доказом у справі. Крім того, у разі визнання його винним у вчиненні правопорушення, просив не позбавляти його права керування транспортними засобами, оскільки його єдиним доходом є заробітна плата, яку від отримує працюючи трактористом-машиністом.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Максименко Ю.П. в судовому засіданні зазначила, що працівники поліції безпідставно зупинили автомобіль, яким керував ОСОБА_1 , вказавши, що він ймовірно перебуває у стані алкогольного сп`яніння, проте підтвердження існування такого повідомлення матеріали справи не містять. Також наголосила, що з відеозапису чітко видно, що ОСОБА_1 відмовився підписувати протокол про адміністративне правопорушення, однак зазначений протокол містить підпис, що свідчить про його фальсифікацію. Крім того, зазначила, що з відеозапису видно, що ОСОБА_1 спочатку погодився на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, однак працівниками поліції його згода була проігнорована. Тому ОСОБА_1 розгубився, не зрозумів, як потрібно діяти, працівники поліції тиснули на ОСОБА_1 та не давали йому прийняти рішення. Водночас, у разі визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні правопорушення, просила призначити останньому покарання з урахуванням індивідуалізації, застосувати аналогію закону, а саме статтю 69 КК України та не призначати останньому додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, враховуючи щире каяття ОСОБА_1 та те, що він працює в ТОВ «Агрофірма ім. Довженка» трактористом-машиністом, зазначене товариство клопоче не позбавляти ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, просила врахувати, що наразі у зв`язку з військовою агресією російської федерації країна має дефіцит працівників, які можуть виконувати роботу трактористів, водіїв. Крім того, для ОСОБА_1 робота в товаристві є єдиним джерелом доходу.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника, та дослідивши матеріали справи у їх сукупності, приходжу до наступного висновку.

Згідно п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини, його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю підтверджується наступною дослідженою судом сукупністю доказів: протоколом про адміністративне правопорушення від 01.02.2025 серії ЕПР1 № 236064; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 01.02.2025; направленням на огляд ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння; відеозаписами з відеореєстратора з патрульного автомобіля та бодікамери поліцейського.

Стосовно тверджень захисника щодо безпідставності зупинки транспортного засобу зазначаю наступне. Законність підстави зупинки транспортного засобу не охоплюється диспозицією ст. 130 КУпАП. Підстава зупинки транспортного засобу не є предметом доказування у справі за ст. 130 КУпАП, оскільки ці обставини не мають значення для правильного вирішення справи. Предметом доказування у справі є фактичні дані щодо керування водієм транспортного засобу у стані сп`яніння або відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння регламентується ст. 266 КУпАП та Інструкцією Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року № 1452/735, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкція).

Відеозапис дає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Відеозаписи є належними та допустимими доказами, оскільки згідно з приписами ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою, зокрема, попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Слід також зазначити, що відео-фіксація правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є об`єктивним доказом у справі, оскільки виключає суб`єктивне висвітлення поліцейським обставин справи й здійснюється відповідно ст.ст. 251, 266 КУпАП, ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» та надає можливість суду об`єктивно встановити всі обставини у справі.

З відеозапису з портативного відеореєстратора поліцейських вбачається, що поліцейськими було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд для визначення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі. Одразу ОСОБА_1 словесно дав згоду на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, проте жодних дій для проходження такого огляду не вчинив, навпаки намагався уникнути проходження огляду. Працівниками поліції неодноразово пропонувалося ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, на що останній хоча прямо і не відмовлявся, однак вчиняв дії, спрямовані на уникнення проходження огляду та затягування часу. Неодноразові вимоги працівника поліції ОСОБА_1 були проігноровані, у зв`язку з чим водія було попереджено, що подальше ігнорування вимоги пройти огляд буде розцінено як відмова від проходження огляду. О 18 год. 31 хв. ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Будь-якого тиску з боку працівників поліції на ОСОБА_1 не було.

Працівником поліції дотримані вимоги ст.266 КУпАП та Інструкції.

Посилання ОСОБА_1 та його захисника адвоката Максименко Ю.П. на те, що протокол сфальсифіковано, оскільки з відеозапису видно, що ОСОБА_1 відмовився підписувати протокол про адміністративне правопорушення суд оцінює критично, оскільки у п. 14 протоколу зазначено, що від ознайомлення, підпису, отримання копії протоколу водій відмовився. Для вирішення справи важливими є лише ті фактичні дані, зафіксовані за допомогою відеокамери поліцейського, які свідчать про вчинення адміністративного правопорушення, або про протилежне. Відсутність відеозапису, де ОСОБА_1 підписує протокол про адміністративне правопорушення та інші документи не спростовує факт вчинення ним правопорушення.

Суддя, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю дійшов до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, повністю доведена поза розумним сумнівом.

З приводу клопотання ОСОБА_1 та його захисника Максименко Ю.П. про незастосування покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами суддя дійшов наступних висновків. Адміністративне стягнення має на меті покарання порушника, запобігання скоєнню нових правопорушень. Покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.

У відповідності з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає безальтернативну санкцію щодо водіїв у виді штрафу в розмірі 1 тис. неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Разом з тим, відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Статтею 34 КУпАП передбачені обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, серед яких зокрема є: щире розкаяння винного; відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди; вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин; вчинення правопорушення неповнолітнім; вчинення правопорушення вагітною жінкою, яка має дитину віком до одного року.

В КУпАП відсутня стаття, яка б передбачала можливість призначення більш м`якого стягнення, ніж передбачено законом. Проте, Кримінальний кодекс України має відповідну статтю про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

За таких обставин при розгляді даних матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності слід застосувати аналогію права.

Згідно ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті). На цих же підставах суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для призначення ОСОБА_1 стягнення без призначення обов`язкового додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки судом не встановлено обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого правопорушення. В судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив, що кається в тому, що не пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння. Разом з тим, щире каяття це відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки. Оцінюючи пояснення ОСОБА_1 в судовому засіданні, який не визнав свою вину, не вбачаю щирого каяття останнього та розцінюю його твердження про каяття, як бажання уникнути відповідальності за скоєне правопорушення.

З огляду на викладене, враховуючи особу ОСОБА_1 , його характеристику та те, що винуватість водія ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення повністю підтверджується доказами по справі в їх сукупності, вказане правопорушення являється грубим порушенням водієм Правил дорожнього руху, є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, приходжу до висновку, що за вчинене ОСОБА_1 необхідно призначити адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17 000,00 грн в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до Закону України Про судовий збір з ОСОБА_1 також підлягає стягненню судовий збір в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33, 40-1, ч.1 ст.130, 280, 283 КУпАП, -

постановив:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У клопотанні захисника адвоката Максименко Ю.П. про призначення покарання з урахуванням ст. 69 КК України відмовити.

Застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі несплати добровільно штрафу протягом 15 днів з дня вручення копії постанови, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, при примусовому виконанні постанови суду згідно ч. 2 ст. 308 КУпАП штраф підлягає стягненню у подвійному розмірі.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Диканський районний суд Полтавської області.

Суддя К.В. Чуб