Справа № 676/3607/25
Номер провадження 3/676/1308/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року м. Кам`янець-Подільський

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області Черепахін В.О., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області об`єднану справу про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ст.122-4, ч.4 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 11 травня 2025 року о 22 год. 12 хв. в м.Кам`янець-Подільському по вул. В`ячеслава Чорновола, 9, керуючи автомобілем «RENAULT KANGOO», державний номерний знак НОМЕР_1 , в порушення вимог пункту 10.9 ПДР України, відповідно до якого «Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб», не був уважним, не стежив за змінами в дорожній обстановці, під час виконання руху заднім ходом не впевнився в безпечності маневру, не врахував технічної складової транспортного засобу та допустив наїзд на припаркований транспортний засіб автомобіль «RENAULT CAPTUR», державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Згідно з протоколом серії ЕПР1 №327709 від 12.05.2025 року, складеного поліцейським 2 взводу 1 роти 1 батальйону БПП з обслуговування Кам`янець-Подільського району УПП в Хмельницькій області ДПП капралом поліції Федоровичем Д.О., ОСОБА_1 11 травня 2025 року о 22 год. 12 хв. в м.Кам`янець-Подільському по вул. В`ячеслава Чорновола, 9, керуючи автомобілем «RENAULT KANGOO», державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи причетним до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, а саме наїзд на транспортний засіб що стоїть, після чого покинув місце пригоди, встановлений в ході оперативно розшукових заходів, чим порушив підпункт «а » пункту 2.10 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст.122-4 КУпАП.

Відповідно до протоколу серії ЕПР1 №327693 від 12 травня 2025 року, складеного поліцейським 2 взводу 1 роти 1 батальйону БПП з обслуговування Кам`янець-Подільського району УПП в Хмельницькій області ДПП капралом поліції Федоровичем Д.О., ОСОБА_1 11 травня 2025 року о 22 год. 13 хв. в м.Кам`янець-Подільському по вул. В`ячеслава Чорновола, 9, вживав алкоголь (пиво), після дорожньо-транспортної пригоди з його участю та до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану сп`яніння. Огляд проводився на місці ДТП в законному порядку за допомогою спеціалізованого технічного приладу «Драгер 0328, результат 1,98 проміле. Водій з результатом огляду згоден. Від проходження огляду на стан сп`яніння у спеціалізованому медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги підпункту «є» пункту 2.10 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.4 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 винність у вчиненні адміністративних правопорушень, які ставляться йому у винну, визнав частково, а саме визнав винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачено ст.124 КУпАП, щиро розкаявся і пояснив, що дійсно вчинив ДТП за обставин, указаних у протоколі про адміністративне правопорушення. Зокрема підтвердив ті обставини, що дійсно 11 травня 2025 року о 22 год. 12 хв. в м.Кам`янець-Подільському по вул. В`ячеслава Чорновола, 9, керуючи автомобілем «RENAULT KANGOO», державний номерний знак НОМЕР_1 , в порушення вимог пункту 10.9 ПДР України, не був уважним, не стежив за змінами в дорожній обстановці, під час виконання руху заднім ходом не впевнився в безпечності маневру, не врахував технічної складової транспортного засобу та допустив наїзд на припаркований транспортний засіб автомобіль «RENAULT CAPTUR», державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Разом з тим, категорично заперечив свою винність у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст.122-4, ч.4 ст.130 КУпАП, зазначивши, що під час руху заднім ходом не відчув зіткнення із припаркованим позаду автомобілем «RENAULT CAPTUR», державний номерний знак НОМЕР_2 , та, виїхавши із парковки, поїхав до друзів, де вжив пиво і тільки після цього від працівників поліції дізнався, що він вчинив ДТП.

Крім зізнавальних пояснень ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, його винність у вчиненому зазначеному адміністративному правопорушенні підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №327705 від 12 травня 2025 року, схемою місця ДТП від 11.05.2025 року, письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 , ОСОБА_1 від 12.05.2025 року, а також фотознімками з місця ДТП, на яких зафіксовано механічні пошкодження транспортних засобів в результаті ДТП та відеозаписом з місця ДТП.

Таким чином, проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, прихожу до висновку, що ОСОБА_1 , не виконавши та порушивши вимоги п.10.9 Правил дорожнього руху України, вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, як порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

При накладенні стягнення суддя враховує характер вчиненого діяння, особу порушника, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 .

Враховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, обставин, за яких було вчинено ДТП, та особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, уважаю за можливе накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу, оскільки він повністю визнав винність у вчиненому проступку та зобов`язався в подальшому не порушувати Правил дорожнього руху.

На переконання судді, таке стягнення по вказаній справі є необхідною мірою відповідальності, а також буде достатнім засобом виховання особи та запобігатиме вчиненню нових правопорушень як самим ОСОБА_1 , так і іншими особами.

Разом з тим, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали об`єднаної справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що провадження в справі в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122-4, ч.4 ст.130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складів зазначених адміністративних правопорушень, виходячи з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, ч.4 ст.130 КУпАП, не визнав.

Згідно п. 1.9. Правил дорожнього руху (надалі за текстом - ПДР) особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Підставою адміністративної відповідальності є вчинення особою діяння, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбачене КУпАП (ст., ст. 8, 9 цього Кодексу).

Склад адміністративного правопорушення - це сукупність юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначають вчинене певне діяння як адміністративне правопорушення.

Згідно вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Санкція ч.4 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки. Тому, через суворість санкції цієї статті її слід відносити до фактично кримінальних правопорушень з усіма гарантіями, передбаченими ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Вказане підтверджується рішеннями ЄСПЛ «Гурепка проти України» та «Лучанінова проти України», які в силу ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є обов`язковими до застосуванню судами України.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: a) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; c) захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд .

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Барбера, Мессеге, і Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1988 року (п.146) Суд констатував, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний скоїв злочин, який ставиться йому в провину; обов`язок доведення лежить на обвинуваченні і всі сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого. Європейський суд з прав людини також підкреслив, що за змістом п. 2 ст. 6 Конвенції, докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, повинні відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року №5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» вказано судам на недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного.

Принцип «презумпції невинуватості» закріплений і в ст. 62 Конституції України, згідно якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Пунктом п.3.2. Рішення Конституційного Суду України у справі щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України від 20 жовтня 2011 року №12-рп/2011 передбачено, що збирання, перевірка та оцінка доказів можливі лише в порядку, передбаченому законом. Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі. Аналіз положення частини третьої статті 62 Конституції України «обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом» дає підстави для висновку, що обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.

ОСОБА_1 вину в інкримінованих йому правопорушеннях не визнав, а тому виходячи з презумпції невинуватості, його вина має бути доведена на підставі належних, допустимих та достовірних доказів, одержаних (зібраних, складених) в порядку та спосіб, що установлений законами України, які в своєму системному взаємозв`язку поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень за ст.122-4, ч.4 ст.130 КУпАП.

За ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 (п.4.1) встановлено, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані стосовно даного правопорушення встановлюються окрім протоколу про адміністративне правопорушення поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та іншими доказами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП. В даній конкретній справі обов`язок щодо збирання доказів був на поліцейському 2 взводу 1 роти 1 батальйону БПП з обслуговування Кам`янець-Подільського району УПП в Хмельницькій області ДПП капралу поліції Федоровичу Д.О., оскільки він порушив провадження по справі за ст.122-4, ч.4 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 .

Статтею 122-4 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

За змістом цієї статті обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони зазначеного у ній правопорушення є умисне залишення водіями місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Частиною четвертою статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №327709 від 12.05.2025 року, складеного поліцейським 2 взводу 1 роти 1 батальйону БПП з обслуговування Кам`янець-Подільського району УПП в Хмельницькій області ДПП капралом поліції Федоровичем Д.О., ОСОБА_1 ставиться в вину порушення вимог підпункту «а» пункту 2.10 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди».

А відповідно до протоколу серії ЕПР1 №327693 від 12 травня 2025 року, складеного поліцейським 2 взводу 1 роти 1 батальйону БПП з обслуговування Кам`янець-Подільського району УПП в Хмельницькій області ДПП капралом поліції Федоровичем Д.О., ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що 11 травня 2025 року о 22 год. 13 хв. в м.Кам`янець-Подільському по вул. В`ячеслава Чорновола, 9, вживав алкоголь (пиво), після дорожньо-транспортної пригоди з його участю та до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану сп`яніння. Огляд проводився на місці ДТП в законному порядку за допомогою спеціалізованого технічного приладу «Драгер 0328, результат 1,98 проміле. Водій з результатом огляду згоден. Від проходження огляду на стан сп`яніння у спеціалізованому медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги підпункту «є» пункту 2.10 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.4 ст.130 КУпАП.

Однак, з пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 встановлено, що 11 травня 2025 року о 22 год. 12 хв. в м.Кам`янець-Подільському по вул. В`ячеслава Чорновола, 9, керуючи автомобілем «RENAULT KANGOO», державний номерний знак НОМЕР_1 , в порушення вимог пункту 10.9 ПДР України, не був уважним, не стежив за змінами в дорожній обстановці, під час виконання руху заднім ходом не впевнився в безпечності маневру, не врахував технічної складової транспортного засобу та допустив наїзд на припаркований транспортний засіб автомобіль «RENAULT CAPTUR», державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. При цьому ОСОБА_3 ствердив, що під час руху заднім ходом не відчув зіткнення із припаркованим позаду автомобілем «RENAULT CAPTUR», державний номерний знак НОМЕР_2 , та, виїхавши із парковки, поїхав до друзів, де вжив пиво і тільки після цього від працівників поліції дізнався, що він вчинив ДТП.

На підтвердження винності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, ч.4 ст.130 КУпАП, за викладених у протоколах про адміністративне правопорушення обставинах, органом, що порушив провадження у справі, до протоколів не додано будь-яких належних, допустимих та достатніх доказів того, що ОСОБА_1 було відомо, що він є причетним до дорожньо-транспортної пригоди та, знаючи про це, в порушення вимог підпунктів «а» та «є» пункту 2.10. Правил дорожнього руху умисно залишив місце пригоди і після дорожньо-транспортної пригоди з його участю та до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану сп`яніння вжив алкоголь.

Долучені органом, що порушив провадженні в справі, до протоколу про адміністративне правопорушення докази, зокрема копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №327705 від 12 травня 2025 року щодо ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП, схеми місця ДТП, письмових пояснень потерпілого ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від 12.05.2025 року, тест №740, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та відеозапис, підтверджують факт ДТП, яка мала місце 11.05.2025 року о 22 год. 12 хв. в м.Кам`янець-Подільському Хмельницької області по вул. В`ячеслава Чорновола, 9, за участю автомобілів «RENAULT KANGOO», державний номерний знак НОМЕР_1 та автомобіля «RENAULT CAPTUR», державний номерний знак НОМЕР_2 , та факт проходження ОСОБА_1 11 травня 2025 року о 23 год. 20 хв. за допомогою спеціального засобу алкотестера «Dragar Alcotest 7510» огляду на стан алкогольного сп`яніння та встановлення за результатами проходження цього огляду наявності концентрації алкоголю у видихуваному ОСОБА_1 повітрі в кількості 1,98 ‰. Проте, зазначеними доказами не доведено поза розумним сумнівом тієї обставини, що ОСОБА_1 було відомо, що він є причетним до дорожньо-транспортної пригоди та, знаючи про це, в порушення вимог підпунктів «а» та «є» пункту 2.10. Правил дорожнього руху умисно залишив місце пригоди і після дорожньо-транспортної пригоди з його участю та до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану сп`яніння вжив алкоголь.

А будь-які інші належні, допустимі та достовірні докази, які з достатністю вказували б на наявність у діях ОСОБА_1 складів адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, ч.4 ст.130 КУпАП, у справі відсутні, суддею такі докази не встановлені. До того ж, в рішеннях ЄСПЛ у справах «Malofeyeva v. Russia» та «Karelin v. Russia» суд зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Таким чином, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, застосовуючи закріплений вст.62 Конституції України принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь, суддя дійшов переконання, що провадження у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст.122-4, ч.4 ст.130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутності в його діях складів цих адміністративних правопорушень.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 35, 38, 283, 284, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, наклавши на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доході громадян, що становить 850 грн. (Отримувач коштів: ГУК у Хмельницькій області/ Хмельн.обл./21081300, код отримувача (ЄДРПОУ) 37971775, р/р UA 0022001, код класифікації доходів бюджету 21081300. Найменування коду класифікації доходів бюджету: адміністративні штрафи та санкції).

Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати штрафу у вищевказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Закрити провадження в об`єднаній справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст.122-4, ч.4 ст.130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складів зазначених адміністративних правопорушень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн. 60 коп. судового збору (Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783, Банк отримувача : Казначейство України (ЕАП), Рахунок UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106).

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Черепахін В.О