Справа № 953/725/25
Провадження № 3/953/450/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючої судді Глос М. Л.

за участю секретаря Сороченко М. О.,

прокурора Курченко І.Г.,

особи, яка притягається

до адміністративної

відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали про адміністративні правопорушення, що надійшли з Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, яка працює на посаді начальника відділу метеорології Харківського регіонального центру з гідрометеорології, проживає в АДРЕСА_1 ,

за ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП,

встановив:

ОСОБА_1 , обіймаючи посаду начальника відділу метеорології Харківського регіонального центру гідрометеорології (далі Харківський РЦГМ), будучи згідно з п. п. «и» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» № 1700-VІІ від 14.10.2014 року (далі Закон № 1700-VІІ) суб`єктом, на якого поширюється дія зазначеного Закону, на своєму робочому місці по вул. Чернишевській, 48 у м. Харкові, вчинила адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, за таких обставин.

25.01.2024 року ОСОБА_1 , маючи приватний інтерес, що суперечить службовим повноваженням, всупереч забороні, встановленій у п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону №1700-VІІ, умисно вчинила дії в умовах реального конфлікту інтересів на власний розсуд визначила собі розмір премії і коефіцієнт трудової участі для його обчислення, підписала пропозицію у вигляді відомості на виплату премії за січень 2024 року і подала її на розгляд Комісії з преміювання.

Перед вчиненням зазначених дій 25.01.2024 року ОСОБА_1 не повідомила про реальний конфлікт інтересів свого безпосереднього керівника директора Харківського РЦГМ ОСОБА_2 , а також не звернулася до Національного агентства з питань запобігання корупції з приводу роз`яснень про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів. Своєю бездіяльністю ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону №1700-VІІ.

25.01.2024 року Комісія з преміювання погодила запропонований ОСОБА_1 КТУ, і відповідно розмір премії. Цю пропозицію було покладено в основу наказу директора Харківського РЦГМ від 26.01.2024 року № 19-НК/9920 про преміювання працівників, на підставі якого ОСОБА_1 отримала у січні 2024 року премію у розмірі 12 899, 69 грн.

Окрім наведеного, ОСОБА_1 23.02.2024, 25.03.2025 року, 24.04.2024 року, 28.05.2024 року, 25.07.2024 року, 28.08.2024 року, 25.09.2024 року і 28.10.2024 року за аналогічних обставин не повідомила безпосереднього керівника про реальний конфлікт інтересів і вчинила дії в умовах такого конфлікту на власний розсуд визначила собі коефіцієнти трудової участі, розміри премій, підписала і подала на розгляд Комісії з преміювання зазначені пропозиції у виді відомостей на виплату премій за лютий, березень, квітень, травень, липень, серпень, вересень і жовтень 2024 року відповідно. Після погодження пропозицій Комісією з преміювання начальник Харківського РЦГМ видала накази про виплату премій працівникам, і ОСОБА_1 отримала ці стимулюючі виплати:

-у лютому 2024 року у розмірі 14 259,87 грн. на підставі наказу від 24.02.2024 року № 34-НК/9920;

-у березні 2024 року у розмірі 12 668, 90 грн. на підставі наказу від 26.03.2024 року № 51-НК/9920;

-у квітні 2024 року у розмірі 15 582, 74 грн. на підставі наказу від 24.04.2024 року № 75-НК/9920;

-у травні 2024 року у розмірі 16 089, 50 грн. на підставі наказу від 28.05.2024 року № 94-НК/9920;

-у липні 2024 року у розмірі 20 102, 54 грн. на підставі наказу від 26.07.2024 року № 131-НК/9920;

-у серпні 2024 року у розмірі 19 369, 09 грн. на підставі наказу від 28.08.2024 року № 155-НК/9920;

-у вересні 2024 року у розмірі 19 867, 30 грн. на підставі наказу від 30.09.2024 року № 170-НК/9920;

-у жовтні 2024 року у розмірі 17 210, 14 грн. на підставі наказу від 29.10.2024 року № 181-НК/9920.

На розгляд Київського районного суду м. Харкова надійшло 18 протоколів про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 , зокрема:

-протокол № 17/25 від 24.01.2025 року за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП (неповідомлення про реальний конфлікт інтересів) за епізодом від 25.01.2024 року (справа № 953/736/25, провадження № 9/953/459/25);

-протокол № 18/25 від 24.01.2025 року за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП (вчинення дій в умовах реального конфлікту інтересів) за епізодом від 25.01.2024 року (справа № 953/735/25, провадження № 3/953/458/25);

-протокол № 15/25 від 24.01.2025 року за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП за епізодом від 23.02.2024 року (справа № 953/734/25, провадження № 3/953/457/25);

-протокол № 16/25 від 24.01.2025 року за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП за епізодом від 23.02.2024 року (справа № 953/733/25, провадження № 3/953/456/25);

-протокол № 1/25 від 24.01.2025 року - за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП за епізодом від 25.03.2024 року (справа № 953/731/25, провадження № 3/953/455/25);

-протокол № 2/25 від 24.01.2025 року - за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП за епізодом від 25.03.2025 року (справа № 953/728/25, провадження № 3/953/452/25);

-протокол № 3/25 від 24.01.2025 року за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП за епізодом від 24.04.2024 року (справа № 953/729/25, провадження № 3/953/453/25);

-протокол № 4/25 від 24.01.2025 року за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП за епізодом від 24.04.2025 року;

-протокол № 5/25 від 24.01.2025 року за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП за епізодом від 28.05.2024 року (справа № 953/727/25, провадження № 3/953/451/25);

- протокол № 6/25 від 24.01.2025 року за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП за епізодом від 28.05.2024 року;

-протокол № 7/25 від 24.01.2025 року за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП за епізодом від 25.07.2024 року (справа № 953/742/25, провадження № 3/953/465/25);

-протокол № 8/25 від 24.01.2025 року за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП за епізодом від 25.07.2024 року (справа № 953/741/25, провадження № 3/953/464/25);

-протокол № 9/25 від 24.01.2025 року за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП за епізодом від 28.08.2024 року (справа № 953/740/25, провадження № 3/953/463/25);

-протокол № 10/25 від 24.01.2025 року за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП за епізодом від 28.08.2024 року (справа № 953/743/25, провадження № 3/953/466/25);

-протокол № 11/25 від 24.01.2025 року за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП за епізодом від 25.09.2024 року (справа № 953/739/25, провадження № 3/953/462/25);

-протокол № 12/25 від 24.01.2025 року за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП за епізодом від 25.09.2024 року (справа № 953/738/25, провадження № 3/953/461/25);

-протокол № 13/25 від 24.01.2025 року за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП за епізодом від 28.10.2024 року (справа № 953/737/25, провадження № 3/953/460/25);

-протокол № 14/25 від 24.01.2025 року за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП за епізодом від 28.10.2024 року (справа № 953/745/25, провадження № 3/953/467/25).

12.02.2025 року Київський районний суд м. Харкова об`єднав зазначені вище матеріали в одне провадження присвоївши об`єднаній справі № 953/725/25 (провадження № 3/953/450/25).

У судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечувала фактів підписання нею пропозицій щодо преміювання у формі відомостей на виплату премій підлеглим працівникам відділу, а також собі за січень, лютий, березень, квітень, травень, липень, серпень, вересень і жовтень 2024 року. Водночас категорично заперечувала наявність у її діях складу адміністративного проступку, в обґрунтування своєї позиції посилалась на те, що вона як начальник відділу юридичної особи публічного права не є суб`єктом адміністративного правопорушення пов`язаного з корупцією, відповідно до абзацу 9 частини 1 Закону № 1700-VІІ у редакції Закону № 3384-IX від 20.09.2023 року. Акцентувала увагу ОСОБА_1 і на тому що, вона на власний розсуд не визначала собі коефіцієнт трудової участі та розмір премій, оскільки не має законних повноважень приймати відповідні рішення. Натомість коефіцієнт трудової участі кожного працівника та рекомендований розмір премії затверджується колегіальним органом комісією з преміювання, а прийняття остаточного рішення є виключною компетенцією начальника регіонального центру гідрометеорології.

Прокурор у судовому засіданні просила визнати ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП і накласти на неї адміністративні стягнення у виді штрафу у межах санкцій зазначених правових норм.

Повно, всебічно й об`єктивно з`ясувавши всі обставини справи відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних проступків, поставлених їй за провину, з огляду на таке.

Всупереч доводам ОСОБА_1 у судовому засіданні, вона у силу свого посадового становища підлягає адміністративній відповідальності за дії, передбачені диспозицією ст. 172-7 КУпАП.

Зокрема, згідно з Приміткою до зазначеної статті суб`єктами правопорушень є особи, зазначені у пунктах 1 і 2 частини 1 статті 3 Закону № 1700-VІІ.

Як передбачено п. п. «и» п. 1 ч. 1 ст. 3 згаданого Закону, його дія поширюється, у тому числі, на посадових та службових осіб інших державних органів (крім зазначених у підпунктах а) з) пункту 1 частини 1 статті Закону № 1700-VІІ).

Для цілей цього Закону відповідно до підпункту а) пункту 2 частини 1 статті 3 до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівнюються також посадові особи юридичних осіб публічного права, не зазначені у пункті 1 частини 1 цієї статті.

У розумінні положень абзацу 8 частини 1 статті 1 Закону № 1700-VІІ посадовими особами юридичної особи публічного права є: голова та член наглядової ради, ради директорів, виконавчого органу, комісії з припинення (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії), ліквідатор, керівник, заступник керівника, головний бухгалтер, корпоративний секретар такої юридичної особи публічного права, а також особа, яка здійснює повноваження одноосібного виконавчого органу, та її заступники, голова та члени іншого органу управління юридичної особи (крім консультативного), якщо утворення такого органу передбачено законом або статутом юридичної особи публічного права.

Відповідно до підпунктів 1.1, 1.2, 1.5, 1.7 розділу 1 Положення про Харківський регіональний центр з гідрометеорології (далі також Харківський РЦГМ, Центр), затвердженого наказом ДСНС від 19.03.2018 року № 183, Харківський РЦГМ є неприбутковою організацією, що належить до сфери управління Державної служби України з надзвичайних ситуації та безпосередньо підпорядковується Українському гідрометеорологічному центру Державної служби України з надзвичайних ситуацій. РЦГМ у межах повноважень бере участь у реалізації державної політики у сфері гідрометеорологічної діяльності. РЦГМ є юридичною особою, має самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Державної казначейської служби України та банках України, печатку із зображенням Державного герба України і своїм найменуванням. РЦГМ є бюджетною установою та утримується за рахунок коштів державного бюджету.

На підставі досліджених у судовому засіданні доказів суд установив, що ОСОБА_1 з 01.01.2024 року обіймає посаду начальника відділу метеорології Харківського РЦГМ на підставі наказу начальника Центру № 233/к від 29.12.2023 року.

Як унормовано у пункту 5 Положення про відділ метеорології Харківського регіонального центру з гідрометеорології, затвердженого наказом Харківського РЦГМ від 20.07.2018 року № 33 (зі змістом якого ОСОБА_1 було ознайомлено під особистий підпис), начальник відділу підпорядкований начальнику Харківського РЦГМ і несе персональну відповідальність за виконання покладених на відділ метеорології завдань (п. п. 5.1). До його повноважень належить:

-керівництво діяльністю відділу, мережею Харківської області та методичне керівництво мережею Лівобережжя України (п. п. 5.2);

-планування й організація роботи відділу метеорології, облік та схоронність матеріальних цінностей у відділі, складанні і подання в установленому порядку звітів, організація контролю за дотриманням правил охорони праці та пожежної безпеки (п. п. 5.3);

-забезпечення належного рівня трудової дисципліни, експлуатації технічних засобів, розробка посадових інструкцій працівників відділу (п. п. 5.4).

Крім цього, начальник відділу метеорології має право визначати коло обов`язків та відповідальності працівників відділу, давати розпорядження в межах своїх повноважень, давати завдання працівникам відділу на виконання окремих робіт, не передбачених колом їх обов`язків (п. п. 5.5).

Отже, ОСОБА_1 у силу своєї службової компетенції керує ділянкою роботи РЦГМ і діяльністю підпорядкованих їй працівників відділу, за що несе персональну відповідальність, а також забезпечує облік і збереження майна, що перебуває на балансі РЦГМ, зберігається та/або використовується відділом метеорології. Відтак вона наділена повноваженнями з виконання організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій.

Зазначені повноваження ОСОБА_1 реалізує як керівник функціонального підрозділу організації, і таку посаду згідно з п. 1239 розділу 5 Класифікатора професій Національного класифікатора України ДК 003:2010, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 28.07.2010 року № 327, віднесено до посади керівника.

Отже, ОСОБА_1 обіймає посаду керівника в організації юридичній особі публічного права, що належить до сфери управління державного органу, а тому є суб`єктом адміністративних правопорушень, передбачених ст. 172-7 КУпАП.

Оцінюючи дії ОСОБА_1 з точки зору наявності чи відсутності об`єктивної сторони інкримінованих їй адміністративних правопорушень, суд виходить з такого.

У частині 1 ст. 172-7 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів. Об`єктивна сторона цього правопорушення полягає у бездіяльності: посадова особа зобов`язана повідомити безпосереднього керівника про наявність у неї приватного інтересу, який впливає на об`єктивність і неупередженість прийняття рішень, вчинення чи невчинення нею дій під час здійснення своїх службових повноважень, однак не робить цього фактично замовчує існування конфлікту між приватним інтересом та інтересами служби.

Натомість за частиною 2 статті 172-7 КУпАП кваліфікується активна поведінка особи, котра під час здійснення службових повноважень приймає рішення або вчиняє дії, незважаючи на наявність реального конфлікту інтересів.

Диспозиції наведених правових норм є бланкетними, тобто описують юридичні ознаки правопорушень, проте для повного розкриття їх змісту відсилають до положень спеціального антикорупційного законодавства. Базовим спеціальним законом, що визначає правові та організаційні засади запобігання корупції в Україні, є Закон № 1700-VІІ.

Положення ч. 1 ч. 1 ст. 28 Закон № 1700-VІІ покладають на осіб, зазначених у пунктах 1 та 2 частини першої статті 3 Закону № 1700-VІІ, обов`язки; вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів (п. 1); повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів, безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів (п. 2); вжити заходів щодо врегулювання реального або потенційного конфлікту інтересів (п. 4). Ця ж правова норма забороняє посадовим особам вчиняти дій та приймати рішення в умовах реального конфлікту інтересів (п. 4).

За змістом частини 1 Закону № 1700-VІІ приватним інтересом є будь-який майновий чи немайновий інтерес, користь, вигода яка стосується особи або цікавить її, і які вона бажає отримати для себе особисто або близьких осіб.

Згідно з приміткою до ст. 172-7 КУпАП під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Отже, правова оцінка дій посадової особи як вчинених в умовах реального конфлікту інтересів вимагає встановлення таких обставин, як:

-існування приватного інтересу;

-протиріччя між таким інтересом і службовими повноваженнями;

-реальний вплив чи можливість впливу зазначеного протиріччя на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень, вчинення або невчинення дій під час здійснення особою службових повноважень.

Відсутність принаймні однієї з цих обставин виключає адміністративну відповідальність за статтею 172-7 КУпАП.

Отже, предметом доказування у справах даної категорії є наявність дійсного й очевидного протиріччя між приватною заінтересованістю особи та публічним інтересом, яке впливає чи може вплинути на об`єктивність і неупередженість прийняття нею рішень або вчинення дій під час реалізації своїх службових повноважень.

На підставі п. п. в) п. 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» від 30.08.2002 року № 1298 Уряд надав право керівникам бюджетних установ, закладів та організацій затверджувати порядок і розміри преміювання працівників відповідно до їх особистого внеску в загальні результати роботи у межах коштів на оплату праці фонду заробітної плати, затвердженого у кошторисах доходів і видатків.

Положеннями п. 1 1 розділу VI Умов оплати праці працівників бюджетних установ, закладів та організацій Державної служби України з надзвичайних ситуацій, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 14.08.2015 № 975, керівники відповідних установ, закладів та організацій уповноважені затверджувати порядок і розміри преміювання працівників відповідно до їх особистого внеску в загальні результати роботи в межах коштів на оплату праці. Порядок і умови преміювання (категорії працівників, які підлягають преміюванню, періодичність виплати премій тощо) установлюються положенням про преміювання, затвердженим керівником за погодженням з відповідним профспілковим органом (радою представників трудового колективу).

Згідно з п. 4.12 розділу 4 Колективного договору між адміністрацією і трудовим колективом Харківського регіонального центру з гідрометеорології на 2019-2022 роки, затвердженого на загальних зборах трудового колективу Центру 13.02.2019 року, роботодавець зобов`язаний преміювати працівників за якісну і своєчасну роботу, до державних свят, за підсумками роботи за рік згідно з Положенням про преміювання за наявності коштів у межах фонду заробітної плати.

Аналогічні обов`язки роботодавця передбачено у п. 4.12 розділу 4 Колективного договору між адміністрацією і трудовим колективом Харківського регіонального центру з гідрометеорології на 2024-2027 роки, затвердженого на загальних зборах трудового колективу Центру 24.07.2024 року.

Відповідно до загальних засад, окреслених у розділі І Положення про преміювання працівників та структурних підрозділів Харківського регіонального центру з гідрометеорології, схваленого загальними зборами трудового колективу Харківського РЦГМ 13.02.2019 року (далі також - Положення про преміювання), воно ґрунтується на принципах преміювання за індивідуальні виробничі досягнення кожного працівника за фактично відпрацьований час (п. 1.3 Розділу 1).

Преміальний фонд РЦГМ становить різницю між доведеним ДСНС України місячним фондом заробітної плати і сумою фактичних обов`язкових виплат. Розподіл фонду преміювання РЦГМ здійснюється з урахуванням коефіцієнтів трудової участі (далі КТУ) кожного працівника та розрахованих коефіцієнтів преміювання згідно з посадовим окладом (п. 1.4 Розділу І). За поданням керівників структурних підрозділів розгляд КТУ проводить Комісія з преміювання (далі також Комісія), яка створюється наказом по РЦГМ, затверджує КТУ начальник Центру (п. 1.5 Розділу 1 ).

Комісія вправі вносити зміни КТУ до відомостей на виплату премії працівникам структурних підрозділів РЦГМ (п. 1.6 розділу 1 Положення про преміювання). Розрахунок премії кожного працівника здійснюється на підставі схваленого Комісією середнього відсотка відповідної стимулюючої виплати та індивідуальних показників трудової участі згідно з порядком, викладеним у розділі 2 Положення.

Як унормовано у розділі 2 Положення, розмір премії кожного працівника залежить від щомісячної суми економії фонду заробітної плати (преміального фонду), коефіцієнта трудової участі, кваліфікації працівника відповідно до Єдиної тарифної сітки оплати праці працівників бюджетної установи та коефіцієнтів преміювання (п. 2.1 ).

КТУ кожного працівника визначається у межах від «0» до «1,5» (п. 2.3 розділу 2). Якщо працівник має КТУ менше 0,5, премія не нараховується (п. 2.4 розділу 2).

КТУ керівництва РЦГМ та начальників підрозділів визначаються начальником РЦГМ. Начальники відділів складають відомість КТУ, яка затверджується керівником Центру (п. 2.6 розділу 2).

Розмір премії конкретного працівника розраховується за формулою:

Пі = ПЗ?КТУ?КП?П, де:

Пі премія працівника;

ПЗ приведена заробітна плата, розрахована за звітний період;

КТУ коефіцієнт трудової участі працівників;

КП коефіцієнт преміювання;

П середній відсоток премії по РЦГМ (п. 2.7 розділу 2).

Отже, премія нараховується виключно за умови, якщо КТУ ? 0,5, а її розмір прямо пропорційний цьому коефіцієнту.

Критерії визначення КТУ і порядок преміювання працівників додатково роз`яснено у листі Харківського РЦГМ від 22.11.2024 № 9920-1-1529/9920 відповіді на запит Харківського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України. Згідно з цим листом пропозиції щодо КТУ подає безпосередній керівник працівника (начальник відділу, завідувач сектору) на бланку «Відомість на преміювання працівників…» як проєкт відповідної відомості. Керівник підрозділу встановлює КТУ виходячи з якості, вчасності виконаних працівником робіт, додержання трудової дисципліни, правил безпеки й охорони праці. За умови вчасного та якісного виконання місячних планів робіт, відсутності зауважень до трудової дисципліни працівник отримує КТУ 1. У разі виконання додаткових, термінових робіт, робіт за відсутнього працівника, а також у разі отримання подяки за високоякісну роботу від керівних організацій, органів влади, керівників сторонніх організацій, підприємств тощо КТУ працівника збільшується від 1 до 1,5. У разі несвоєчасного та неякісного виконання роботи або окремих планових завдань, порушення трудової дисципліни, недотримання діючих наказів, розпоряджень, інструкцій та настанов, порушення наказів, розпоряджень керівника, невиконання керівних документів, у тому числі з контрольним строком, інших порушень КТУ працівника зменшується від 1,0 до 0,5.

З огляду на наведений порядок визначення КТУ і розміру премії, та обставина, що ОСОБА_1 не уповноважена приймати з даних питань остаточні рішення, не свідчить про відсутність у її діях складу адміністративних правопорушень, передбачених частинами 1 і 2 статті 172-7 КУпАП.

Дійсно, КТУ кожного працівника погоджуються колегіальним органом комісією з преміювання, а затверджуються керівником РЦГМ, до виключної компетенції якого належить прийняття наказів про виплату премій.

Разом із тим, начальник відділу на підставі п. 1.5 розділу 1, п. 2.6 розділу 2 Положення про преміювання ініціює розгляд відповідного питання шляхом внесення пропозицій у формі проєкту відомості. Надання начальникам відділів таких повноважень зумовлено тим, що в установах і організаціях з численним штатом і розгалуженою кількарівневою організаційною структурою очільник зазвичай об`єктивною не в змозі самостійно оцінити показники роботи кожного працівника. Більш повною інформацією з цих питань володіють керівники структурних підрозділів, котрі на ввірених їм ділянках роботи взаємодіють з працівниками прямо і безпосередньо.

Комісія з преміювання вправі змінити запропоновані КТУ, що є підставою для перерахунку премій, а остаточний розмір цих виплат визначається начальником РЦГМ. Проте пропозиція начальника відділу є першою й необхідною стадією процедури преміювання, без якої початок, подальший хід і результати цієї процедури у виді нарахування і виплати премій були б неможливими. Адже комісія з преміювання лише погоджує КТУ і розміри стимулюючих виплат, проте не наділена повноваженнями розглядати ці питання з власної ініціативи.

КТУ визначається за критеріями якості, своєчасності виконання завдань, дотримання вимог чинного законодавства і трудової дисципліни. Якість роботи є оціночною категорією, а пропонуючи щодо кожного працівника відповідний коефіцієнт від 0 до 1,5, начальник відділу користується дискреційними повноваженнями, тобто в межах, установлених Положенням про преміювання, оцінює роботу працівників в один з альтернативно можливих способів. Правовими наслідками реалізації цих повноважень можуть бути нарахування і виплата премії або її позбавлення, а також варіативність розміру відповідної виплати.

Отже, начальник відділу РЦГМ хоча і не приймає остаточних рішень про виплату премій та їх розміри, проте у межах своєї компетенції істотно впливає на вирішення цих питань уповноваженим органом і службовою особою.

Пропонуючи КТУ і розмір премії сам собі, керівник структурного підрозділу особисто матеріально заінтересований отримати стимулюючу виплату у більшому розмірі. Під час оцінки власної роботи для цілей преміювання особа не може бути повністю об`єктивною і неупередженою, чого вимагають інтереси служби, а тому конфлікт між приватним і публічним інтересами у цьому разі неминучий.

За таких обставин начальник відділу згідно з ч. 1 ч. 1 ст. 28 Закону № 1700-VІІ зобов`язаний попередити про конфлікт інтересів свого безпосереднього керівника і не вправі пропонувати КТУ і розмір премії собі у проєкті відомості про преміювання, який він підписує і подає на розгляд комісії. КТУ і розмір премії начальника відділу на підставі п. 2.6 розділу 2 Положення визначає начальник РЦГМ, а ініціювати відповідне питання може лише незаінтересована особа. Зазначене узгоджується з приписами частини 1 статті 29 Закону № 1700-VІІ, згідно з якими одним зі шляхів врегулювання конфлікту інтересів є усунення особи від виконання завдання, вчинення дій, прийняття рішення чи участі в його прийнятті в умовах зазначеного конфлікту.

Звертає увагу суд і на те, що законність і обґрунтованість дій або рішень посадової особи як таких не звільняє від відповідальності за виконання чи прийняття їх в умовах реального конфлікту інтересів. Тобто достатньою підставою для кваліфікації дій за ст. 172-7 КУпАП є сам факт реалізації особою своїх службових повноважень попри неврегульоване протиріччя між приватним і публічним інтересами, незалежно від характеру і змісту вчинених дій або прийнятих рішень.

Виходячи з наведеного суд констатує, що начальник відділу метеорології ОСОБА_1 в умовах реального конфлікту інтересів на власний розсуд запропонувала собі КТУ і розміри премій у підписаних нею проєктах відповідних відомостей за січень, лютий, березень, квітень, травень, липень, серпень, вересень, жовтень 2024 року і не повідомила про такий конфлікт свого безпосереднього керівника начальника Харківського РЦГМ. У подальшому зазначені пропозиції були погоджені комісією з преміювання і затверджені начальником РЦГМ, на підставі чого ОСОБА_1 за кожний із відповідних періодів отримала премії у запропонованих розмірах.

З огляду на викладене суд кваліфікує дії ОСОБА_1 , які полягали у:

-неповідомленні уповноваженої службової особи або органу про реальний конфлікт інтересів за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП;

-вчиненні дій в умовах реального конфлікту інтересів за ч. 2 ст.172-7 КУпАП.

Відповідно до ч. 4 ст. 38 КпАП України адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

У зазначеній справі днем виявлення адміністративних правопорушень є день з`ясування всіх обставин, які належать до предмету доказування, і зібрання доказів на їх підтвердження, що збігається з датою складання протоколів про адміністративні правопорушення 24.01.2025 року.

Отже, суд накладає адміністративне стягнення у межах встановленого ч. 4 ст. 38 КУпАП строку.

Відповідно до ст. 33 КУпАП під час накладення стягнення суд враховує характер вчинених проступків, які є корупційними правопорушеннями. Водночас обставин, які б підсилювали тяжкість скоєного у межах даної правової кваліфікації, а також інших ознак протиправності у діях ОСОБА_1 (крім вчинення їх в умовах конфлікту інтересів і неповідомлення про такий конфлікт) за підсумками судового розгляду не встановлено.

Бере суд до уваги і дані про особу ОСОБА_1 , котра до адміністративної відповідальності притягується вперше, не має негативних характеристик за місцем роботи і проживання.

Передбачених статтями 34 і 35 КУпАП обставин, які б пом`якшували чи обтяжували адміністративну відповідальність, у справі не встановлено.

З огляду на зазначене суд вважає за необхідне застосувати щодо ОСОБА_1 адміністративні стягнення у виді штрафу у мінімальних межах санкцій частин 1 і 2 статті 172-7 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

На підставі наведеної правової норми суд визначає ОСОБА_1 за сукупністю адміністративних правопорушень, передбачених частинами 1 і 2 статті 172-7 КУпАП, остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу у межах санкції ч. 2 ст. 172-7 цього Кодексу, якою встановлено відповідальність за більш серйозне правопорушення.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» суд стягує з ОСОБА_1 як із особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальнсоті з накладенням адміністративного стягнення, на користь держави судовий збір.

Керуючись ч.1, ч. 2 ст. 172-7, ст. ст. 33, 38, 40-1, 283, 284 КУпАП, суд

постановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні адміністративних правопорушеннь, передбачених ч. 1 ст.172-7 і ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, та накласти адміністративні стягнення:

за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП - у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одна тисяча сімсот) грн.;

за ч. 2 ст. 172-7 КупАП у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) грн.

На підставі ст. 36 КУпАП за сукупністю адміністративних правопорушень остаточно визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 зобов`язана сплатити штраф не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення їй постанови про накладення цього стягнення, а у разі оскарження постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанову про накладення штрафу буде надіслано для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем її проживання, роботи або за місцезнаходженням її майна у порядку, встановленому законом.

Відповідно до статті 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі несплати ОСОБА_1 штрафу у розмірі 3 400 грн. У строк, встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, з неї підлягатиме стягненню на користь держави подвійний розмір штрафу в сумі 6 800 грн.

Постанову може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня її прийняття. Особа, якій не було вручено повний текст постанови у день її прийняття, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження.

Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя М. Л. Глос