Справа № 304/1087/25 Провадження № 3/304/639/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2025 року м. Перечин

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Ганько І.І., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції № 1 (м. Перечин) Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , вчителя зарубіжної літератури ліцею ім. Героїв 68-го батальйону Перечинської міської ради Закарпатської області, громадянки України,

за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 693331 від 30 квітня 2025 року, ОСОБА_1 25 квітня 2025 року близько 11.50 год за адресою: м. Перечин, вул. Світавська, 1, у приміщенні навчального закладу вчинила дрібне хуліганство відносно учня ОСОБА_2 , 2013 року народження, а саме під час уроку нанесла останньому удар по голові, чим порушила громадський порядок та спокій громадян.

Зазначені дії ОСОБА_1 інспектором СЮП відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшим лейтенантом поліції Мельник Я.М. кваліфіковано за ст. 173 КУпАП як дрібне хуліганство.

На підтвердження вини ОСОБА_1 інспектором надано протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 693331 від 30 квітня 2025 року, інформацію директора ліцею Ф.Гунки від 29 квітня 2025 року № 03-31/77 та заяву ОСОБА_3 від 28 квітня 2025 року, а також письмові пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та заступника директора навчального закладу ОСОБА_4 від 30 квітня 2025 року, і копію протоколу № 1 засідання комісії з розгляду випадків боулінгу (цькування) ліцею від 30 квітня 2025 року.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнала, пояснила, що не знає чому діти так сказали про неї, оскільки такого не було ОСОБА_5 грався на уроці із пластиковими стаканчиками та відповідно заважав проводити урок, на що вона, не перериваючи виклад теми уроку, забрала від нього стакани та продовжила розповідати.

Вивчивши письмові матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя прийшов до такого висновку.

Відповідно до ст. 245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якими доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з диспозиції ст. 173 КУпАП адміністративній відповідальності підлягають особи, що здійснили дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

У постанові пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про хуліганство» № 10 від 22 грудня 2006 року зазначено, що при розгляді справ адміністративних та кримінальних справ про хуліганство необхідно встановлювати всі фактичні обставини справи, в тому числі спрямованість умислу, мотиви, мету, характер дій кожного з учасників хуліганства, з`ясовувати, чи порушив підсудний своїми діями громадський порядок, чи були вони вчинені з мотивів явної неповаги до суспільства, чи супроводжувалися особливою зухвалістю або винятковим цинізмом, а також з`ясовувати причини й умови, що призвели до вчинення хуліганства.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього.

Положеннями ст. 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Об`єктом правопорушення, відповідальність за яке визначена ст. 173 КУпАП, є суспільні відносини у сфері громадського порядку, тобто з об`єктивної сторони хуліганство, незалежно від виду відповідальності (адміністративної чи кримінальної), характеризується порушенням громадського порядку.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони вищевказаного правопорушення є місце його скоєння, а саме громадське місце, яке дістало законодавче визначення частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, зокрема під`їзди, а також підземні переходи, стадіон (п. 1 ст. 1 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» від 22 вересня 2005 року).

Отже хуліганські спонукання головна відмінна риса діянь, що кваліфікуються за ст.173 КУпАП. Дрібне хуліганство вчиняється безпричинно, через неповагу до громадського порядку і спокою громадян. Натомість вчинення подібних діянь з інших, не хуліганських мотивів, може утворювати інший вид правопорушень, тобто, діяння не може кваліфікуватися за ст. 173 КУпАП, як вчинене з хуліганських мотивів, якщо воно вчинене за інших спонукань (приводів), зокрема, як відповідна реакція на поведінку потерпілих або інших осіб.

З огляду на вищенаведене, для встановлення істини по справі та належної оцінки дій ОСОБА_1 , має значення мотив її поведінки та направленість її умислу.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 693331 від 30 квітня 2025 року, ОСОБА_1 25 квітня 2025 року близько 11.50 год за адресою: м. Перечин, вул. Світавська, 1, у приміщенні навчального закладу вчинила дрібне хуліганство відносно учня ОСОБА_2 , 2013 року народження, а саме під час уроку нанесла останньому удар по голові, чим порушила громадський порядок та спокій громадян, тим самим вчинила правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

Про вказану подію також зазначено у заяві матері ОСОБА_6 від 28 квітня 2025 року та письмових поясненнях ОСОБА_2 від 30 квітня 2025 року, в яких малолітній вказував, що під час уроку зарубіжної літератури він сидів за партою, на якій стояв зошит, а на ньому пластиковий стакан; коли він підіймав зошит, стакан випадково впав на землю, через що вчитель розсердилася та вдарила його рукою по голові, після чого продовжила урок.

При цьому у поясненнях ОСОБА_1 та заступника директора з виховної роботи ОСОБА_4 від 30 квітня 2025 року зазначено про те, що учень ОСОБА_2 систематично порушує дисципліну, на зауваження вчителів не реагує, що підтвердили керівництву школи й інші учні; на даному уроці сидів на останній парті та грався з пластиковим стаканом, при цьому зауваження вчителя припинити такі дії не чув, тоді вона підійшла та забрала стакан.

Крім цього комісія навчального закладу з розгляду випадків боулінгу (цькування) не встановила факт булінгу вчителя ОСОБА_1 відносно учня ОСОБА_2 , що підтверджується копією протоколу № 1 від 30 квітня 2025 року, що міститься у матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, можна зробити висновок, що між особою, яка притягується до адміністративно відповідальності та малолітнім ОСОБА_2 , відбулася розмова щодо припинення невідповідної поведінки на уроці без будь-яких дій, які б порушували громадський порядок.

Яких-небудь доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого їй правопорушення до матеріалів справи не додано.

Відтак встановлене свідчить про те, що дії ОСОБА_1 не були спрямовані на порушення громадського порядку та спокою громадян та не вчинялися з хуліганських мотивів.

Отже у діях ОСОБА_1 не вбачається умислу на порушення громадського порядку як це визначено ст. 173 КУпАП, не доведено, що її дії обумовлені саме хуліганськими мотивами та прагненням порушити громадський порядок, самоствердитись шляхом ігнорування гідності інших осіб, що є обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП дрібного хуліганства.

Згідно із ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановленому законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на підставі суворого додержання законності.

За даних обставин суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, а саме відсутня суб`єктивна сторона, адже її дії не мали хуліганського мотиву.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до правової позиції, викладеній у постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 463/1352/16-а (провадження № К/9901/21241/18) у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції», Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Суддя зазначає, що судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 цього Кодексу провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 7, 9, 247, 277, 278-280, 283-285 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Закарпатського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя:Ганько І. І.