Справа № 201/4061/25
Провадження № 3/201/1520/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року м. Дніпро

Суддя Соборного районного суду міста Дніпра Гончаренко В.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП НП України, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , притягнутої за ст. 122-4 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 15 березня 2025 року о 10 годині 40 хвилин, керуючи автомобілем «Форд», д/н НОМЕР_1 , в районі буд. № 40-д по вул. Набережна Перемоги в м. Дніпрі стала учасником дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої пошкодила автомобіль «Мазда», д/н НОМЕР_2 , після чого залишила місце пригоди та не повідомила поліцію. Своїми діями ОСОБА_1 порушила п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала та пояснила, що вона 15 березня 2025 року приблизно о 09 годині, керуючи автомобілем «Форд», виїхавши з двору буд. 44 по вул. Набережна Перемоги в м. Дніпрі, виконала безпечний маневр розвороту та направилась у напрямку центра міста у своїх справа. Пізніше в той же день, їй зателефонували з поліції та повідомили, що вона стала учасником ДТП. Оглянувши свій автомобіль, вона не виявила ніяких пошкоджень, на що також звернула увагу поліції, коли приїхала на місце події. Всупереч цьому патрульні поліції все одно вказали у схемі місця ДТП про наявність пошкоджень на її автомобілі, з чим вона не погодилась, у зв`язку з чим не підписала відповідну схему.

Водій ОСОБА_2 під час судового розгляду пояснив, що він 15 березня 2025 року приблизно о 10 годині 40 хвилин, керуючи автомобілем «Мазда», рухався напроти ресторану «Хутір» по вул. Набережна Перемоги в м. Дніпрі. Зупинившись на червоний сигнал світлофора, він відчув удар від зіткнення з автомобілем «Форд», водій якого здійснював розворот та не дотримався безпечного інтервалу з правого боку, що призвело до пошкоджень лівого дзеркала заднього виду на керованому ним автомобілі. Після зіткнення водій автомобіля «Форд» проїхав трохи далі та зупинився, потім вийшов на дорогу та, оглянувши свій автомобіль, став спішно залишати місце пригоди. Він почав переслідування автомобіля «Форд», наздогнавши який, побачив за кермом останнього водія ОСОБА_1 , якій він подав сигнал про зупинку, однак остання цинічно проігнорувала його вимогу. Зрозумівши що водій ОСОБА_1 не залишиться на місці пригоди, він зателефонував до поліції, повідомивши про цю подію.

Дослідивши під час судового розгляду позиції учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення, а також надані докази, суд доходить висновку про винуватість правопорушниці ОСОБА_1 з огляду на наступне.

Так, винуватість особи, яка притягується до адміністративної відповідальності підтверджується: рапортом поліцейського, складеного за результатами вжитих заходів щодо розшуку порушниці та оформлення матеріалів за фактом ДТП; схемою місця дорожньо-транспортної події від 15 березня 2025 року, на якій з одного боку зображена ділянка дороги, де сталась ця подія, після якої залишив місце пригоди водій автомобіля «Форд», д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , у зв`язку з чим уповноваженою посадовою особою графічно були зображені лише координати місця зіткнення транспортних засобів між собою, а також сталі орієнтири, до яких здійснена прив`язка, при цьому зі зворотного боку даної схеми зазначено перелік видимих пошкоджень обох транспортних засобів, причетних до ДТП, механізм заподіяння яких повністю відповідає події даного зіткнення, викладеного в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 ; поясненнями водія-учасника події ОСОБА_2 , який став очевидцем пригоди та впізнав за кермом автомобіля «Форд», д/н НОМЕР_1 , водія ОСОБА_1 , під керуванням якої сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль «Мазда», д/н НОМЕР_2 , а також відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 272083 від 15 березня 2025 року, чим в сукупності доводиться, що ОСОБА_1 дійсно вчинила правопорушення за зазначених обставин.

До позиції сторони захисту щодо невинуватості ОСОБА_1 суд відноситься критично, оскільки під час судового розгляду достовірно встановлено, що 15 березня 2025 року о 10 годині 40 хвилин автомобіль «Мазда», д/н НОМЕР_2 , знаходився без руху, а отже лише діями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності могли бути завдані відповідні пошкодження, при цьому на місці пригоди автомобіль «Форд», д/н НОМЕР_1 , керований водієм ОСОБА_1 був безпосередньо помічений потерпілим ОСОБА_2 , який надав ґрунтовні пояснення з цього приводу, вказавши на індивідуальні ознаки як автомобіля, яким було скоєно ДТП, зокрема його модель, марку та номерний знак, так і на індивідуальні ознаки у зовнішності особи водія, зокрема її стать, вік, зовнішній вигляд та прикмети. Крім того під час судового розгляду потерпілий ОСОБА_2 безпосередньо вказав на ОСОБА_1 , як на особу, яка керувала автомобілем «Форд», д/н НОМЕР_1 , в час та місці пригоди, що відповідно спростовує аргументи сторони захисту про непричетність до цієї пригоди водія ОСОБА_1 , у зв`язку з чим всі альтернативні пояснення представлених доказів надзвичайно малоймовірні.

Водночас в обстоювання своєї позиції захистом були надані фотографії за результатами проведеного цією стороною огляду автомобіля «Форд», д/н НОМЕР_1 , на якому, на їх думку, відсутні притаманні до цієї пригоди пошкодження, однак суд вважає, що у даній категорії справ, де водій залишає місце пригоди, відповідні фактичні дані не можуть достовірно доводити невинуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки керований такою особою транспортний засіб не оглядається уповноваженою посадовою особою відразу ж після ДТП, що породжує ризик спотворення слідів правопорушення на такому засобі, стан якого може бути недобросовісно змінений заінтересованою стороною.

Також про доведеність обставин, які підлягають доказування свідчать надані у судовому засіданні, а також під час оформлення даного протоколу показання потерпілого ОСОБА_2 , які є чіткими та послідовними, а також такими, які зіставляються та взаємоузгоджуються як між собою, так і з іншими письмовими матеріалами справи, а тому не викликають у суду сумніву щодо їх достовірності, що дозволяє покласти їх в основу даного процесуального рішення.

Таким чином заявленим аргументам зі сторони захисту суперечить сукупність долучених до матеріалів цієї справи належних та допустимих доказів, які не викликають у суду сумніву щодо їх достовірності, в тому числі в тій частині, що саме особа, яка притягається до адміністративної відповідальності керувала автомобілем «Форд», д/н НОМЕР_1 , в час та місці, встановлені під час розгляду справи, індивідуальні ознаки у статі, віці та зовнішності якої зіставляються з особою правопорушниці, яку встановлено під час судового розгляду.

З приводу зауважень сторони захисту щодо наявності недоліків у схемі місця ДТП та її невідповідності вимогам закону, необхідно зазначити, що суд, перевіривши її на відповідність вимогам п.п. 4, 5 Розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, вважає, що даний доказ був оформлений допустимим шляхом та належно відповідає обставинам зафіксованим в протоколі про адміністративне правопорушення. Зокрема на схемі місця ДТП графічно зображено ділянку дороги, на якій сталось зіткнення, сталі орієнтири, до яких здійснена прив`язка об`єктів та слідів, координати місця зіткнення, відносно сталих орієнтирів, а також інші відомості, необхідні для встановлення фактів та обставин, що мають значення для розгляду справи та підлягають доказуванню.

До інших суджень сторони захисту щодо недоліків допущених в протоколі про адміністративне правопорушення, суд ставиться критично, так як зазначені недоліки в протоколі не впливають на суть розгляду даної справи та не перешкоджають суду досягти завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення, крім того останні істотно не порушують прав та свобод учасників процесу та не впливають на реалізацію ними своїх процесуальних прав та обов`язків.

Підсумовуючи вищевикладене, а також даючи оцінку дослідженим вище докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку між собою для прийняття обґрунтованого процесуального рішення, суд вважає безперечним та доведеним той факт, що водієм ОСОБА_1 було порушено правила дорожнього руху, які призвели до дорожньо-транспортної пригоди з автомобілем «Мазда», після чого правопорушницею було залишено місце пригоди.

Отже, враховуючи, що згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, доходить висновку про доведеність вини правопорушниці в залишенні водієм транспортного засобу на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

При визначені виду і розміру стягнення, застосовуючи практику Європейського суду з прав людини, зокрема по справі «Ізмайлов проти Росії» від 16 жовтня 2008 року, суд враховує, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи, а тому, з огляду на характер і конкретні обставини вчиненого правопорушення, особистість правопорушниці, ступінь її вини, майновий стан і обставини, що пом`якшують та обтяжують її відповідальність, а також те, що є обґрунтовані підстави, що остання не буде допускати подібного надалі, суд вважає за необхідне накласти на правопорушницю адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави.

Крім того, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», із змінами та доповненнями, стягнути з правопорушниці судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 283, 284, 299 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП та накласти на останню адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі трьох тисяч чотирьохсот гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі шестисот п`яти гривень шістдесяти копійок.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Соборний районний суд міста Дніпра протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 місяці з дня її винесення.

Постанова набрала чинності:

Суддя: В.М. Гончаренко