Справа № 503/1592/23
Провадження №3/503/23/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2025 року м. Кодима

Суддя Кодимського районного суду Одеської області Калашнікова Т.О., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника - адвоката Мартинюка Ю.М., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від ВПД №1 Подільського РУП ГУ НП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , військовослужбовця,

- за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №320624 від 30 жовтня 2023 року ОСОБА_1 30 жовтня 2023 року о 20 год. 29 хв. в м.Кодима по вул.Героїв АТО, Подільського району Одеської області, керував автомобілем «ВАЗ-21099» державний номерний знак « НОМЕР_1 », перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проведено із застосуванням приладу «Драгер» результат 1.04 проміле, з яким водій не погодився та відмовився пройти огляд в найближчому закладі охорони здоров`я. Своїми діями порушив вимоги п.2.9 «а» та 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУПпАП.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього докази суд встановив наступне.

Згідно з вимогами ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За приписами ст.245 КУпАП до завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення належить всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до норми ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, ч.1 ст.130 КУпАП містить у собі такі самостійні адміністративні правопорушення, як:

- керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів;

- відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2 Розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 (далі Інструкція №1452/735), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п.п.6,7 розділу ІІ Інструкції №1452/735 огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, або лікарем закладу охорони здоров`я, у разі відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №320624 від 30 жовтня 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 , на місці зупинки транспортного засобу пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння із використанням технічного приладу Алкотест Драгер 6820, результати якого показали 1.04 проміле.

Водночас, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 , не погодився з результатами цього огляду, що також підтверджується відсутністю його підпису у протоколі про адміністративне правопорушення та акті огляду на стан алкогольного сп`яніння.

У разі незгоди водія з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного на місці зупинки транспортного засобу із застосування технічного приладу, такий огляд не може підтверджувати перебування водія у стані алкогольного сп`яніння, а сам водій відповідно до положень п.п.6,7 розділу ІІ Інструкції №1452/735 підлягає огляду на стані сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я.

Однак, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_2 , не погодившись з результатами огляду на стан алкогольного, проведеного на місці зупинки транспортного засобу із застосування технічного приладу, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, тому його дії мали би бути кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП за кваліфікуючою ознакою «відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння».

Натомість, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №320624 від 30 жовтня 2023 року дії ОСОБА_1 , кваліфіковані як керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно з положеннями «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», затвердженої наказом МВС України №1376 від 06.11.2015 р., при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому, серед іншого, зазначається суть адміністративного правопорушення, яка повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол (п. 9).

За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Протокол про адміністративне правопорушення, як процесуальний документ є актом обвинувачення, та повинен містити в собі суть адміністративного правопорушення з посиланням на відповідні нормативно-правові акти, тобто відповідати вимогам ст.256 КУпАП, оскільки невідповідність протоколу вказаним вимогам, свідчить про неконкретність пред`явленого обвинувачення.

В межах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, інкримінованого особі адміністративного правопорушення, і повинен провадитися їх розгляд.

З цього слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Конкретність пред`явленого особі обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, забезпечує можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.

Разом з тим, неконкретність обвинувачення не тільки не дозволяє особі, яка притягується до адміністративної відповідальності належним чином організувати ефективний захист своїх інтересів, а й позбавляє суд належним чином перевірити твердження органу, який склав протокол, про вчинення особою адміністративного правопорушення.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Зокрема, в рішенні у справі «Ващенко проти України» Європейський суд вказав, що «обвинувачення» для цілей п.1 ст. 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 30.05.2013 року у справі «Малофеєв проти Росії» та в рішенні від 20.09.2016 року «Карелін проти Росії» вказав, що, якщо в протоколі адміністративного правопорушення не відображено всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, або відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки діючи таким чином, суд перебирає на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Отже, суду не надано належних та допустимих доказів саме керування ОСОБА_1 , транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а саме обвинувачення за такою кваліфікуючою ознакою йому висунуте.

При цьому, самостійна зміна судом кваліфікації обвинувачення не допускається.

Щодо здійсненої поліцейським відеофіксації суд вважає необхідним зазначити наступне.

Верховний Суд у постанові від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати, зокрема відеозапис події, фотокартки.

Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

В свою чергу, об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Тобто, доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

Однак, на жодному із долучених до протоколу відеозаписів не зафіксовано факту керування ОСОБА_1 , транспортним засобом.

Крім цього, як вбачається із відеозапису №1 ОСОБА_1 , в присутності поліцейських заявив про свою незгоду із результатами проведеного огляду, однак працівниками поліції йому не було роз`яснено його права щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі у разі не згоди з результатом огляду, що є порушенням Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а також ст. 266 КУпАП.

Крім цього, долучені до протоколу відеозаписи №1 та №2 взагалі не містять факту відмови ОСОБА_1 , від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, про що зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення .

В то же час, конструкція наведених вище норм законодавства вказує на те, що у разі висловлення водієм незгоди з результатами огляду на місці, поліцейський забезпечує огляд у закладі охорони здоров`я, і лише у разі відмови водія від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків або з використанням спеціальних технічних засобів складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

З відеозапису №1 вбачається, що поліцейський, не дивлячись на неодноразове заперечення ОСОБА_1 , факту вживання спиртних напоїв, не повідомляв йому про виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння та не називав їх, а обмежився лише озвученням водію наявності у нього підстав для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, при цьому, як видно з відеозапису, ОСОБА_1 , візуально не мав ознак алкогольного сп`яніння, поводив себе спокійно, впевнено, адекватно до обстановки, мав чітку ходу, розбірливу мову.

Жодних свідчень не чіткої ходи ОСОБА_1 , та не розбірливої мови, про що зазначено в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння, матеріали справи не містять.

Крім цього, у протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 , керував автомобілем 30 жовтня 2023 року о 20 год. 29 хв., однак з долученого до протоколу відеозапису №1 вбачається, що відеозапис спілкування поліцейського з водієм розпочато 30 жовтня 2023 року о 21 год. 29 хв. При цьому, жодних доказів, що ОСОБА_1 , керував автомобілем за годину до цього, а саме о 20 год.29 хв., матеріали справи не містять.

При цьому, згідно Порядку використання технічного засобу відеозапису визначений Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 № 1026. Згідно з п. 5, 6 розділу ІІ Інструкції, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Як вбачається з матеріалів справи, при проведенні огляду ОСОБА_1 , на місці зупинки транспортного засобу поліцейським було використано технічний прилад «Драгер Алкотест 6820».

За приписами ч.2 ст.8 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» експлуатація засобів вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, здійснюється з дотриманням правил застосування таких засобів, встановлених у нормативно-правових актах, і вимог щодо їх експлуатації, встановлених в експлуатаційних документах на такі засоби.

Як прослідковується з наявного у матеріалах справи результату проведеного 30 жовтня 2023 року тестування ОСОБА_1 , огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою алкотестеру Drager 6820, останнє калібрування якого було здійснено 30 грудня 2022 року, про що зазначено у роздруківці тестування.

Вимоги до експлуатації алкотестеру Drager 6820 містяться в Інструкції до такого, що розміщена на офіційному сайті заводу-виробника цього приладу за посиланням - https://www.draeger.com/Content/Documents/Content/alcotest-6820-ifu-9033426-ru.pdf.

Підпунктом 7.1 пункту 7 («Технічне обслуговування») та пунктом 10 («Технічні дані») цієї Інструкції визначено необхідність проведення калібрування алкотестера Drager 6820 з періодичністю «кожні шість місяців».

Таким чином, оскільки, з моменту останнього калібрування алкотестера Drager 6820, за допомогою якого здійснено огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння 30 грудня 2022 року і до моменту проведення працівником поліції його огляду 30 жовтня 2023 року пройшло більше 10 місяців, то результати такого огляду не є належним доказом вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, адже цей прилад не повинен був експлуатуватись, тому роздруківка з зафіксованими результатами огляду не є допустимим доказом.

Відповідно до ч.5 ст.266 КУпАП огляд особи на стан сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до частини третьої статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Суддя не має права самостійно відшуковувати докази на користь обвинувачення, адже діючи таким чином, він неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Згідно вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Європейський Суд з прав людини в своїх судових рішеннях неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Зважаючи на встановлені вище обставини, вважаю, що в матеріалах даної справи відсутні достатньо переконливі, чіткі та узгоджені між собою докази чи неспростовані презумпції на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відповідно до редакції пред`явленого йому звинувачення, що є підставою для закриття провадження у справі згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 7, 130, 245, 247, 266, 279, 280, 283, 284, 288 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, через Кодимський районний суд Одеської області, особою щодо якої її винесено, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя

Кодимського районного суду Т.О. Калашнікова