ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1219/25 Справа № 208/9978/24 Суддя у 1-й інстанції - Похваліта С. М. Суддя у 2-й інстанції - Гришин Г. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за участю:

секретаря судового засідання Сербіної І.В.,

захисника особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності адвоката Левшакової О.І.,

апеляційну скаргу адвоката Левшакової О.І., яка діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 лютого 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; стягнуто судовий збір на користь держави в розмірі 605,60 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 лютого 2025 року встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1№ 118258 від 26.08.2024 року, 10.03.2024 р. о 21:00 годин водій ОСОБА_1 за адресою: м. Покровськ, мкр. Південний керував ТЗ Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода) від проходження газоаналізатора алкотестер Drager або проходження медичного огляду в установленому законом порядку також відмовився. Від керування відсторонений. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі захисник Левшакова О.І., яка діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 лютого 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування клопотання зазначає, що строк на апеляційне оскарження постанови суду 1-ї інстанції був пропущений з поважних причин, оскільки оскаржена постанова фактично виготовлена та отримана лише 14.03.2025 року, про що в матеріалах справи є відповідна розписка. Даний факт також підтверджується відсутністю оскаржуваної постанови та відмітки про результати розгляду справи в Єдиному реєстрі судових рішень станом на день подання апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі просить постанову суду 1-ї інстанції відносно ОСОБА_1 скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що постанова суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, є незаконною та необґрунтованою.

Звертає увагу, що матеріали справи не мстять доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Відсутність в справі доказів факту керування транспортним засобом особою, яка відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, виключає можливість притягнення її до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки не містить необхідної для цього складової доведення факту керування транспортним засобом.

Не містить відеозапис і вказівки про місце вчинення адміністративного правопорушення, яке становить об`єктивну сторону інкримінованого правопорушення. Вказані обставини також не можуть бути підтверджені показаннями свідків, враховуючи їх відсутність.

Зазначає, що в даній справі наявний факт незаконної зупинки транспортного засобу, за умови відсутності задокументованого порушення ПДР та подальшим притягненням до відповідальності, що може поставити під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення нетверезого водія.

Вважає, що в протоколі про адміністративне правопорушення виявлені ознаки сп`яніння у ОСОБА_1 зазначені формально, оскільки працівником поліції не надано доказів, які підтверджують наявність цих ознак, зокрема, вказівку на наявність цих ознак свідками, їх поясненнями або фіксацією їх за допомогою відеозапису.

Звертає увагу, що відеозапис не містить ані факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, ані факту зупинки вказаного автомобіля, та є лише фрагментом роз`яснення прав та відмови від проходження медичного огляду. Відсутні свідки вказаних обставин.

Зазначає, що всупереч чинному законодавству про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, про що свідчить відсутність в матеріалах справи відповідного документу встановленої форми, а саме акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, що викликає сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів. Його дії не узгоджуються з формулюванням правопорушення, викладеним у протоколі.

Позиції сторін в суді :

Захисник Левшакова О.І., яка діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , в судовому засіданні просила її апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити з підстав, наведених в ній. Не заперечував проти розгляду справи за відсутності належним чином повідомленого ОСОБА_1 , клопотань про відкладення від якого не надійшло.

Висновки суду:

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги з клопотанням про поновлення строку для звернення до суду з апеляційною скаргою, вислухавши пояснення захисника, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 11 лютого 2025 року. З матеріалів справи вбачається, що апеляційна скарга була подана через суд першої інстанції через підсистему «Електронний суд» 17 березня 2025 року та зареєстрована судом 18 березня 2025 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Разом з тим, в матеріалах справи міститься розписка адвоката Левшакової О.І. про отримання нею копії оскарженої постанови суду 14 березня 2025 року. Тож, ураховуючи вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання захисника Левшакової О.І. та поновлення строку на апеляційне оскарження, як такого, що пропущений не з вини апелянта, і розцінює обставини, на які він посилається, як поважні.

На підставі ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він керував транспортним засобом з явниким ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Аналіз диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вказує на те, що до відповідальності може бути притягнуто водія транспортного засобу у якого виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, і який відмовився від проходження огляду на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Відповідно до п. 2 р. 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»,затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р. огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно зі п.п. 3, 4 р. 1 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. А ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд 1-ї інстанції при її розгляді дотримався зазначених вимог закону та вірно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги про необхідність закриття провадження за відсутності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними, а його вина у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується дослідженими судом 1-ї інстанції доказами, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 118258 від 26.08.2024 року, в якому зафіксовано, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду за допомогою газоаналізатора алкотестер Drager на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі, тобто в установленому законом порядку;

-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направленням на огляд водія на стан алкогольного сп`яніння в Покровський міський наркодиспансер, складених відносно ОСОБА_1 на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі від 26.08.2024 р., відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження даного огляду;

-

-DVD диск з відеозаписом, на якому зафіксовано події, що відбувались 26.08.2024 року за участі ОСОБА_1 , а саме того, що водій не заперечував, що керував транспортним засобом «Volkswagen Passat». Під час спілкування з ОСОБА_1 працівник поліції виявив ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на встановлення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора алкотестера Drager, але він відмовився. Також поліцейським запропоновано ОСОБА_1 пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я в установленому законом порядку, але той теж відмовився.

Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, які доповнюють одне одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Беручи до уваги факт допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення, акту та відеозапису подій, що мали місце 26 серпня 2024 року за участю ОСОБА_1 , здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19.

В обґрунтування оскарженої постанови, суд першої інстанції в сукупності з іншими доказами у справі, надав їм належну та повну оцінку, що не суперечить висновкам Верховного Суду, викладених у постанові від 08.07.2020 року у справі №463/1352/16-а (провадження №К/9901/21241/18).

Апеляційний суд вважає недоведеними доводи сторони захисту про те, що матеріали адміністративної справи не містять доказів на підтвердження факту керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , оскільки такі спростовуються дослідженим відеозаписом з бодікамер працівників поліції.

Так, відповідно до відеозапису, долученому до матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_1 сам називає свої анкетні дані, а також марку автомобіля та його номерні знаки, яким він керував, не заперечує протягом всього часу спілкування з працівниками поліції, що саме він керував транспортним засобом «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 . Будь-яких доказів на спростування вказаним обставинам, стороною захисту під час апеляційного розгляду надано не було.

Разом з тим, апеляційний суд погоджується з доводами сторони захисту, що матеріали справи не містять фіксації факту зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Проте такий факт не може свідчити про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Апеляційний суд звертає увагу, що закон вимагає відеофіксації обставин проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння або відмови від проходження такого огляду, а не фіксування факту керування особою транспортним засобом, що може бути встановлено за допомогою інших доказів.

Будь-яких доказів оскарження дій співробітників поліції відносно ОСОБА_1 при складанні адміністративного матеріалу за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суду надано не було. На відеозаписі ОСОБА_1 претензій співробітникам поліції, а також усних чи письмових зауважень до протоколу не надавав. В установленому порядку водій ОСОБА_1 або його захисник дії працівників поліції не оскаржували. Під час апеляційного розгляду апелянтом доказів на підтвердження оскарження дій чи рішень працівників поліції за вказаних вище обставин також не надано.

Крім того, доводи сторони захисту, що працівниками поліції було порушено порядок проведення огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , оскільки не було залучено двох свідків для встановлення виявлених ознак сп`яніння та його відмови від проходження такого огляду, є необґрунтованими.

Так, ч. 2 ст. 166 КУпАП не вимагає залучення свідків, якщо під час проведення огляду особи поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису. Проте, в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Як вбачається з матеріалів даної справи, до протоколу про адміністративне правопорушення долучено відеозапис, який було досліджено як судом 1-ї інстанції, так і під час апеляційного розгляду.

Як встановлено з дослідженого відеозапису, долученого до матеріалів справи, ОСОБА_1 , було роз`яснено працівником поліції, що його відсторонено від подальшого керування транспортним засобом (відеозапис, починаючи з 0:02:37), тож доводи сторони захисту з цього факту є необґрунтованими.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає такими, що не підтверджуються матеріалами справи апеляційні доводи про визнання недопустимими, недостовірними та неналежними доказів у даній справі.

Отже, законність вимоги працівників поліції до ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку обумовлена виявленням у цього водія транспортного засобу ознак алкогольного сп`яніння, що прямо передбачено ст. 266 КУпАП та вимогами п. 2.5 ПДР, які було оголошено ОСОБА_1 .

Таким чином, під час судового розгляду достовірно встановлено, що поліцейський виконав всі вимоги чинного законодавства і вжив всі можливі дії в межах закону, порушень з його боку встановлено не було, у свою чергу водій ОСОБА_1 не виконав свій обов`язок, передбачений п. 2.5 ПДР не пройшов на вимогу поліцейського в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Враховуючи вищенаведені докази у їх сукупності, судом встановлено, що дослідженні під час судового розгляду докази повністю підтверджують ті обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, які викладені в адміністративному протоколі, складеному стосовно нього, і є безсумнівними доказами порушення ним п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Отже, місцевим судом зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн., що є еквівалентом однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним вчиненому і відповідає особі правопорушника.

Постанова суду 1-ї інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог захисника та скасування постанови суду 1-ї інстанції, немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику Левшаковій О.І., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 лютого 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційну скаргу адвоката Левшакової О.І. залишити без задоволення.

Постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 лютого 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. Гришин