Справа № 175/856/25
Провадження № 3/175/318/25
ПОСТАНОВА

іменем України

28 травня 2025 року селище Слобожанське Дніпровського

району Дніпропетровської області

Суддя Дніпровського районного суду Дніпропетровської області Лютая Ганна Юріївна, розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов до суду з Батальйону патрульної поліції в м. Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області ДПП, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який є військовослужбовцем НОМЕР_1 у званні солдат на посаді водія, який зареєстрований: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

В протоколі про адміністративне правопорушення АБА №010284 від 04.01.2025 зазначено, що 03 січня 2025 року о 22:25 год біля буд. 23 по вул. Білогородська в м. Краматорську Донецької області ОСОБА_1 керував автомобілем Mercedes-Benz Vito 110D н.з. НОМЕР_3 у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком медичного закладу №5 від 03.01.2025. Від керування транспортним засобом ОСОБА_1 відсторонений. Вказаними діями водій порушив п. 2.9а ПДР України.

На розгляд адміністративного матеріалу ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Захисник ОСОБА_1 Берзінь С.Л. направив до суду заперечення, в яких просив визнати неналежними та недопустимими доказами: відеозаписи, висновок щодо результатів медичного огляду №4 від 14.01.2025, рапорт поліцейського Миколи Літвяка, рапорт поліцейського Аліни Манько. Посилався на те, що в матеріалах справи відсутній медичний висновок №5 від 03.01.2025, при цьому в матеріалах справи наявний медичний висновок №4 від 14.01.2025. Тому, належним доказом не підтверджено стан сп`яніння ОСОБА_1 . Крім того, вважає недопустимим рапорт поліцейського Аліни Манько, яка просить вважати вірним номер висновку №4. Вказує, що 4 файли з відеозаписами є неналежними доказами, оскільки не є безперервними. Один з чотирьох файлів містить відеозаписи з портативних службових відеореєстраторів, інші три файли містять відеозаписи, які записані непортативними службовими відеореєстраторами. Жодними доказами не підтверджено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, а тому відсутній склад, правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши та зіставивши їх між собою, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та ОСОБА_1 винний в його скоєнні.

Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає стягнення за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За змістом ст.ст. 254, 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом у якому фіксується сутність вчиненого правопорушення і лише який є підставою для подальшого провадження справи у суді. Для протоколу про адміністративне правопорушення передбачена як спеціальна його форма, так і вимоги, які регламентують його зміст, а саме: викладення об`єктивної сторони вчиненого адміністративної правопорушення із зазначенням усіх складових, які утворюють об`єктивну сторону цього правопорушення, в тому числі часу, місця і способу вчинення адміністративного правопорушення; зазначення обставин, які дають можливість характеризувати суб`єктивну сторону правопорушення, із вказівкою на усі її складові, необхідних для розгляду справи даних, зокрема щодо особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків; фіксуються вчинені процесуальні дії, у тому числі і ті, які гарантують забезпечення процесуальних прав особи, яка притягається до відповідальності.

Наведене дає підстави стверджувати те, що підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення у відповідної службової особи виникають після вчинення адміністративного правопорушення, а також наявності даних, які указують про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення в цілому та його об`єктивної сторони зокрема.

03 січня 2025 року приблизно о 22:25 год біля буд. 23 по вул. Білогородська в м. Краматорську Донецької області ОСОБА_1 керував автомобілем Mercedes-Benz Vito 110D н.з. НОМЕР_3 у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком медичного закладу №4 від 03.01.2025. Від керування транспортним засобом ОСОБА_1 відсторонений. Вказаними діями водій порушив п. 2.9а ПДР України.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, спростовується відезаписом, на якому 03.01.2025 о 23:22 ОСОБА_1 чітко повідомляє, що керував транспортним засобом, а тому погодився на проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі.

Щодо невідповідності номеру висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, суд зазначає, що технічна помилка (описка) в тексті не змінює його змісту, а саме, що 03.01.2025 о 23:45 проведений огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння та встановлено його стан алкогольного сп`яніння, а тому не є підставою для визнання доказу неналежним та недопустимим.

Крім того, на відеозаписі 03.01.2025 о 23:47 озвучується результат продування ОСОБА_1 газоаналізатора для встановлення стану сп`яніння: 0,99 проміле.

Щодо посилань захисника, що відеозапис вівся з перервами, то суд зазначає, що проведений працівниками поліції відеозапис містить фіксування обставини, які узгоджуються з даними, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення. До того ж, на думку суду, інформація з відеозапису є достатньою для того, щоб зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також слід зауважити, що сам відеозапис, який приєднаний до протоколу про адміністративне правопорушення у справі, сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає.

Що стосується посилань захисника на відсутність в матеріалах справи акту медичного огляду від 03.01.2025, то слід зазначити, що згідно з п. 19 Розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, (далі - Інструкція №1452/735) акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я.

Посилання захисника на п. 9 Розділу ІV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 1376, не відноситься до даної ситуації, оскільки даний пункт Інструкції встановлює правила щодо бланку постанови.

Доводи захисника щодо відсутності чека алкотестера, результатів вимірювань, суд сприймає критично, оскільки стан сп`яніння встанолювався не в порядку Розділу ІІ Інструкції №1452/735, а відповідно до Розділу ІІІ Інструкції №1452/735. Розділом ІІІ Інструкції №1452/735 передбачено, що стан сп`яніння встановлюється саме лікарем закладу охорони здоров`я і вноситься до відповідного акту медичного огляду (п. 1-4, 15 Розділу ІІІ Інструкції №1452/735).

Доводи щодо відсутності причин зупинки транспортного засобу є такими, що не впливають на вчинення ним адміністративного правопорушення та доведеності вини за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з п. 10 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень та житла громадян при забезпеченні заходів правового режиму воєнного стану затвердженого постановою КМУ №1456 від 29.12.2021, уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби.

На підставі викладеного, вважаю, що в даному випадку дії працівників поліції були законні, вони діяли в межах Закону України «Про Національну поліцію» оскільки завданнями поліції є забезпечення публічної безпеки і порядку, охорона прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидія злочинності.

Посилання захисника, що рапорт працівника поліції є неналежним доказом, на увагу не заслуговують, оскільки рапорт є службовим документом, яким поліцейський інформує начальника про законність своїх дій, наведені у рапорті дані повністю узгоджуються з іншими матеріалами провадження щодо послідовності дій працівників поліції при оформлені ними протоколу про адміністративне правопорушення.

До інших пояснень захисника суд ставиться критично, оскільки такі пояснення носять лише формальний характер, спрямований лише на уникнення відповідальності за вчинене правопорушення свого підзахисного.

Отже, оцінюючи кожен наведений доказ за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає їх належним, допустимим та достовірним, а їх сукупність є достатньою щодо доведеності поза розумним сумнівом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, підстав для визнання неналежними та недопустимими доказами відезаписів, висновку щодо результаів медичного огляду, рапортів поліцейських судом не встановлено.

Відповідно до п. 12 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 1376 особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення та пояснення по суті адміністративного правопорушення, які додаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

ОСОБА_1 заперечень, зауважень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП не заявляв, про що свідчить його особистий підпис на протоколі. Також при складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 будь-яких клопотань не заявляв.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, відеозаписом, рапортами.

Таким чином, встановлено, що в діях ОСОБА_1 містяться ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, згідно з якою передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи ступінь суспільної небезпеки скоєного правопорушення, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, обставини вчинення правопорушення, обставини, які пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини у справі, суд вважає необхідним піддати ОСОБА_1 адміністративному стягненню у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП з особи, на яку накладено адміністративне стягнення, також підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст.ст. 33, 36, 40-1, 283, 284, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 піддати адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок на користь держави (реквізити для сплати штрафу: отримувач коштів: ГУК у Дніпропетровській області/Дн-ка об/21081300; код за ; банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.); рахунок отримувача: UА0004001; код класифікації доходів бюджету: 21081300; призначення платежу: адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок, який необхідно сплатити за реквізитами: Отримувач коштів - ГУК у Дн-кiй обл/ТГсмтСлобож/22030101; код за ; банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: UA0004457; код класифікації доходів бюджету: 22030101; призначення платежу: судовий збір, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом десяти днів з дня складення постанови.

Роз`яснити правопорушнику, що у разі несплати штрафу через п`ятнадцять днів з дня вручення йому копії постанови, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.

Суддя Г. Ю. Лютая