Справа № 529/169/25
Провадження № 3/529/105/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року селище Диканька

Суддя Диканського районного суду Полтавської області Чуб К.В., при секретарі Онищенко В.М., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Піддубного Д.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з СПД №2 ВП №2 Полтавського ГУНП в Полтавській області, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, тренера-волонтера громадської організації «Полтавський шаховий центр», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

24.02.2025 близько 19 год. 12 хв. водій ОСОБА_1 , рухаючись по вул. Козацька, 11 в селищі Диканька Полтавського району Полтавської області, керував автомобілем марки ЗАЗ ДЕО, номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою газоаналізатора Drager 6810 на місці зупинки. Результат огляду показав позитивний результат і складає 0,74 проміле.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що того дня він випив пляшку пива, сів за кермо та проїхав 150 м від магазину до свого будинку, коли до будинку залишалося приблизно 20 м його зупинили працівники поліції, які запропонували пройти тест на алкогольне сп`яніння, на що він, як законослухняний громадянин, погодився. Почував себе адекватно, був впевнений, що тест нічого не покаже. ОСОБА_1 впевнений, що якби він поїхав до закладу охорони здоров`я результати тесту були б інші. Також ОСОБА_1 зазначив, що жодного разу не притягався до відповідальності, не знав, як потрібно поводися, тому не наполягав на проходженні огляду в закладі охорони здоров`я. Крім того, в судовому засіданні ОСОБА_1 просив не позбавляти його права керування транспортними засобами, оскільки автомобіль потрібен йому для його волонтерської роботи, а саме тренерської діяльності по шахам, та життя, так як він має хвору дружину, яка обмежена у пересуванні.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Піддубний Д.І. в судовому засіданні зазначив, що поліцейські зупинили автомобіль під керуванням водія ОСОБА_1 без належних на то правових підстав. Працівниками поліції були порушені процедура та порядок проходження огляду на стан сп`яніння та складання протоколу, зокрема під час проведення огляду були відсутні свідки, ОСОБА_1 не було запропоновано скористатися послугами захисника. З огляду на викладене, захисник просив закрити провадження у справі через відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника та дослідивши матеріали справи приходжу до наступного висновку.

Згідно п. 2.9а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП повністю підтверджується наступною дослідженою судом сукупністю доказів: протоколом про адміністративне правопорушення від 24.02.2025 серії ЕПР1 № 255481; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленням на огляд водія ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння; результатами спеціального технічного засобу ALKOTEST Драгер 6810, згідно якого вміст алкоголю у видихуваному повітрі ОСОБА_1 становив 0,74 проміле; поясненнями ОСОБА_1 , відповідно до яких він вжив пляшку пива та сів за кермо автомобіля; відеозаписами з бодікамер поліцейських.

Стосовно тверджень захисника щодо безпідставності зупинки транспортного засобу зазначаю наступне. Законність підстави зупинки транспортного засобу не охоплюється диспозицією ст. 130 КУпАП. Предметом доказування у справі є фактичні дані щодо керування водієм транспортного засобу у стані алкогольного сп`яніння. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 130 КУпАП суд оцінює дії працівників поліції при проведенні огляду на стан сп`яніння.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння регламентується ст. 266 КУпАП та Інструкцією Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858 (далі - Інструкція).

Щодо зауважень захисника про відсутність ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , оскільки Інструкція, якою визначені ознаки алкогольного сп`яніння, не містить таких ознак алкогольного сп`яніння як «почервоніння обличчя», слід зазначити, що в акті огляду на стан сп`яніння, направленні на огляд також вказана така ознака алкогольного сп`яніння як "запах алкоголю з порожнини рота", яка є достатньою та самостійною ознакою алкогольного сп`яніння.

Стосовно доводів захисника про те, що в порушення вимог ст. 266 КУпАП огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проведено за відсутності свідків зазначаю наступне.

Згідно ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала, зокрема, транспортним засобом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

В даному випадку поліцейськими були застосовані технічні засоби відеозапису, до матеріалів справи долучено відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, отже працівниками поліції дотримані вимоги ст. 266 КУпАП при проведенні огляду на стан сп`яніння.

Відеозапис дає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Відеозаписи є належними та допустимими доказами, оскільки згідно з приписами ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою, зокрема, попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Слід також зазначити, що відео-фіксація правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є об`єктивним доказом у справі, оскільки виключає суб`єктивне висвітлення поліцейським обставин справи й здійснюється відповідно ст.ст. 251, 266 КУпАП, ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» та надає можливість суду об`єктивно встановити всі обставини у справі.

Твердження захисника про те, що ОСОБА_1 не запропоновано скористатися послугами захисника спростовуються наданими відеозаписами, з яких вбачається, що ОСОБА_1 роз`яснювалися права, зокрема право на захист.

Зауваження сторони захисту щодо не проходження огляду у закладі здоров`я зазначаю наступне. Відповідно до п. 7 Розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 добровільно погодився пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, жодних зауважень щодо результату тесту не надавав, що вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, який останнім підписано без будь-яких застережень, та відеозапису.

Працівниками поліції дотримані вимоги ст.266 КУпАП та Інструкції.

Суддя, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю дійшов до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, повністю доведена поза розумним сумнівом.

З приводу клопотання ОСОБА_1 про незастосування до нього покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами суддя дійшов наступних висновків. Адміністративне стягнення має на меті покарання порушника, запобігання скоєнню нових правопорушень. Покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.

У відповідності з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає безальтернативну санкцію щодо водіїв у виді штрафу в розмірі 1 тис. неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Рахом з тим, відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Статтею 34 КУпАП передбачені обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, серед яких зокрема є: щире розкаяння винного; відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди; вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин; вчинення правопорушення неповнолітнім; вчинення правопорушення вагітною жінкою, яка має дитину віком до одного року.

В КУпАП відсутня стаття, яка б передбачала можливість призначення більш м`якого стягнення, ніж передбачено законом. Проте, Кримінальний кодекс України має відповідну статтю про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

За таких обставин при розгляді даних матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності слід застосувати аналогію права.

Згідно ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті). На цих же підставах суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для призначення ОСОБА_1 стягнення без призначення обов`язкового додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки судом не встановлено обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого правопорушення. У клопотанні ОСОБА_1 зазначалося, що можливість користуватися власним автомобілем йому необхідна для забезпечення життєдіяльності його родини, зокрема забезпечення пересування дружини до лікарні, водночас жодних доказів хвороби дружини не надав. Отже, суд визнає доводи клопотання необґрунтованими.

З огляду на викладене, враховуючи особу ОСОБА_1 , його характеристику та те, що винуватість водія ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення повністю підтверджується доказами по справі в їх сукупності, вказане правопорушення являється грубим порушенням водієм Правил дорожнього руху, є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, приходжу до висновку, що за вчинене ОСОБА_1 необхідно призначити адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17 000,00 грн в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до Закону України Про судовий збір з ОСОБА_1 також підлягає стягненню судовий збір в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33, 40-1, ч.1 ст.130, 280, 283 КУпАП, -

постановив:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі несплати добровільно штрафу протягом 15 днів з дня вручення копії постанови, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, при примусовому виконанні постанови суду згідно ч. 2 ст. 308 КУпАП штраф підлягає стягненню у подвійному розмірі.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Диканський районний суд Полтавської області.

Суддя К.В. Чуб