П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.05.2025 Справа №607/8104/25 Провадження №3/607/3499/2025

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Базан Л.Т., розглянувши матеріали, що надійшли від Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, Генерального директора (головного лікаря) голови комісії з припинення Комунального некомерційного підприємства «Тернопільський обласний лікарсько-фізкультурний диспансер» Тернопільської обласної ради, жителя АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , будучи Генеральним директором (головним лікарем) головою комісії з припинення Комунального некомерційного підприємства «Тернопільський обласний лікарсько-фізкультурний диспансер» Тернопільської обласної ради, який використовує найману працю, за період з січня по 14 квітня 2025 року вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 41 КУпАП, на підставі наступного. Ч.1 ст. 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (далі - ЗУ № 2136) передбачено, що заробітна плата виплачується працівнику на умовах, визначених трудовим договором. Так, колективним договором між адміністрацією та профспілковим комітетом Підприємства на 2017-2020 роки (зареєстрований Управлінням економіки, промисловості та праці Тернопільської міської ради 04.04.2018, №20) встановлено, що колективний договір діє до прийняття нового. Статтею 9 Закону України «Про колективні договори і угоди» передбачено, що у разі ліквідації підприємства колективний договір діє протягом усього строку проведення ліквідації. Пунктом 5.6 колективного договору встановлено виплачувати заробітну плату двічі на місяць: до 14 та до 29 числа. Відповідно до наданих документів виявлено: за січень 2025 року працівникам Підприємства було нараховано заробітної плати на суму 186 900 грн., яка не була виплачена до 29.01.2025; за лютий 2025 року нарахована до виплати заробітна плата становила 177,300 грн., яка не була виплачена до 29.02.2025; за березень 2025 року нараховано до виплати заробітної плати на суму 178 200 грн. яка не була виплачена до 29.03.2025 (довідка про стан виплати заробітної плати, копія зведеної підсумкової відомості нарахування заробітної плати працівникам за січень-березень 2025 року додаються). В порушення ч.1 ст. 10 ЗУ №2136 та умов колективного договору станом на 14.04.2025 невиплачена заробітна плата 26 працівникам за період січень-березень 2025 року на загальну суму 542 400 грн., а також не нарахована та не виплачена заробітна плата за першу половину квітня, яка повинна була бути виплачена до 14.04.2025. Крім цього, в порушення ч. 2 ст. 10 ЗУ № 2136, не забезпечено реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати в терміни, передбачені ч.1 ст.10 вказаного Закону. Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні правопорушення визнав, щиро розкаявся та просив його суворо не карати, оскільки вищевказані порушення усунув.

Крім власного визнання вини, винність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП доведена матеріалами справи, дослідженими та проаналізованими в судовому засіданні, а саме: даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення №ПЗ/ТР/3921/П/ПТ від 14.04.2025, актом складеним за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сферах праці №ПЗ/ТР/3921/024412 від 14.04.2025, колективним договором №20 від 04.04.2018, зведеної підсумковою відомістю, довідкою про стан виплати заробітної плати у КНП ТОЛФД ТОР від 11.04.2025.

За даних обставин, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 містяться ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 41 КУпАП, а саме порушення встановлених термінів виплати заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, а також інші порушення вимог законодавства про працю, а тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення.

При накладенні стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, який визнав свою провину та щиро розкаявся, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а тому приходить до переконання, що до нього слід застосувати стягнення у виді штрафу.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення. Тому, у відповідності до п.5 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", з правопорушника слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі наведеного та керуючись ст. 33, 40-1, 41, 283, 284, 287, 294 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп. в дохід держави.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Штраф має бути сплачений ОСОБА_1 не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 стягується подвійний штраф в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) гривень в дохід держави.

Головуючий суддяЛ. Т. Базан