КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Справа № 369/3761/25
№ 33/824/3221/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Саліхова В.В., за участю секретаря судового засідання Алієвої Д.У.

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Александрова Дмитра Олександровича на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Гришка О.М. від 05 травня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 292320, 06 квітня 2025 року о 10 год. 18 хв. у АДРЕСА_2 водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом Renault 1, н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився, що зафіксовано на технічний засіб відеозапису, а саме на нагрудний персональний відеореєстратор № 859977, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 травня 2025 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн.

Не погоджуючись з постановою, захисник ОСОБА_2 адвокат Александров Д.О. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати постнаову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 травня 2025 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що наявні в матеріалах справи відеозаписи не відтворюють обставин події, яка трапилася 06 квітня 2025 року та не підтверджують особу, відносно якої складено протокол. Так, з відеозаписів не можливо встановити, що: автомобіль перебував у рухомому стані та під керуванням ОСОБА_2 ; працівниками поліції були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння; факт відмови від проходження огляду саме водієм ОСОБА_2 . Отже, вважає, що відеозапис не може бути належним доказом винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказує, що суд першої інстанції не надав оцінки доводам щодо вживання лікарських препаратів особою, з якою спілкуються поліцейські. Однак, працівники поліції не вчинили дій щодо направлення особи на медичний огляд у заклад охорони здоров'я для визначення фактичного стану, що є порушенням процедури проведення огляду, яке призвело до позбавлення права на доведення своєї невинуватості.

Зазначає, що усі сумніви щодо винуватості ОСОБА_2 мали б бути витлумачені на його користь, однак суд проігнорував положення ст. 62 Конституції України та ст. 9 КУпАП.

Зауважував, що суд першої інстанції не розглянув клопотання про допит свідка та про участь захисника в судовому засіданні в режимі відеоконференції, що є порушенням ст. 247 КУпАП.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Александров Д.О. підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши постанову судді та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 вказаних вимог закону в повній мірі не дотримався, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про наявність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності, виходячи з наступного.

Обґрунтовуючи висновки щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП суддя місцевого суду формально послався на фактичні дані, що містяться в матеріалах адміністративного провадження. Однак, самі по собі вказані матеріали справи не можуть бути беззаперечними доказами вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП без повного, всебічного та об`єктивного з`ясування всіх обставин даної справи.

Згідно з п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Отже, проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП до адміністративної відповідальності притягуються особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортними засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року №1103.

Згідно з ч.ч. 1-3, 5 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно з Порядком №1103 від 17 грудня 2008 року огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Пунктами 2 та 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року №1452/735 визначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п.п.6, 7 розділу І вказаної Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п.п.15, 16 Інструкції за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння), видається на підставі акта медичного огляду.

Відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я є підставою притягнення особи до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

З об`єктивної сторони адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, може проявлятись у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 292320, 06 квітня 2025 року о 10 год. 18 хв. у АДРЕСА_2 водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом Renault 1, н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився, що зафіксовано на технічний засіб відеозапису, а саме на нагрудний персональний відеореєстратор № 859977, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підтвердження викладених в протоколі обставин до протоколу додані докази, а саме: акт огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, рапорт, акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, відеозапис з бодікамери.

Як вбачається з переглянутого в ході апеляційного розгляду справи відеозапису з нагрудної камери поліцейського, то працівниками поліції автомобіль під керування ОСОБА_2 не зупинявся. Після активації нагрудної відеокамери слідує, що працівник поліції підійшов до автомобіля, який перебував у нерухомому стані, за кермом якого знаходилася особа чоловічої статі, який вийшов з автомобіля коли підійшов працівник поліції. Працівник поліції запитав чи є документи із собою, на що надано відповідь «так точно». В подальшому працівник поліції запитує « ОСОБА_2 нічого не вживали сьогодні?» (час запису 10:24:14), на що надано відповідь «Поки ні» (час запису 10:24:18). Працівник поліції каже «Якщо нічого не вживали, то пропоную вам пройти тест на стан алкогольного сп'яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер» або поїхати у медичний заклад, так як у вас вбачаються ознаки алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук та почервоніння обличчя» (час запису 10:24:19), на що надано відповідь «Вживав спрей від нежитю» (час запису 10:24:48). Поліцейський запитує чи буде особа проходити тест на стан сп'яніння (час запису 10:24:59), на що надано відповідь «Ні» (час запису 10:25:01) і поліцейський вказав, що за відмову буде складено протокол за порушення п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. В подальшому, поліцейський декілька разів запитував особу чоловічої статі чи буде він проходити огляд (час запису 10:25:33; 10:27:17), на що особою відповідь не надано, та запитав чи може він подзвонити адвокату (час запису 10:25:39, 10:27:19). Згодом, працівник поліції сказав іншому працівнику поліції, що він починає складати матеріали (час запису 10:30:44). Потім особа забажала пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння (час запису 11:39:20), однак працівник поліції сказав, що не треба, бо у протоколі вони вказували, що він відмовився від проходження огляду (час запису 11:39:27).

Наявний у матеріалах справи відеозапис не дає безаперечних підстав стверджувати, що саме ОСОБА_2 , відносно якого складено протокол, відмовився від проходження огляду, оскільки ідентифікувати особу, якої стосується відеозапис не можливо, так як він не містить відображення обличчя особи, з якою спілкується працівники поліції.

Посилання суду першої інстанції на те, що на відеозаписі об 11:44:13 чітко видно обличчя особи, з якою спілкуються працівники поліції, що дозволяє суду ідентифікувати особу як ОСОБА_2 , суд апеляційної інстанції вважає помилковими, оскільки спростовуються відеозаписом, на якому відсутнє обличчя особи, з якою спілкується працівник поліції.

Крім того, на останню пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, особа відповіді не надала, попросила надати можливість зателефонувати адвокату, що поліцейським не заборонялося. При цьому, поліцейський відразу пішов складати матеріали, не повідомивши особу, що буде складати протокол.

Також, відеозапис не містить доказів виявлення ознак сп'яніння, що давали б підстави працівникам поліції запропонувати особі проходити огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою приладу Драгер на місці зупинки чи в медичному закладі, у разі відмови останнього від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу. З відеозапису вбачається, що спочатку особі пропонують пройти огляд на стан сп`яніння, і лише потім називають ознаки сп`яніння, які вбачає працівник поліції, при цьому не були встановлені ним.

Наведене у своїй сукупності вказує на недоведеність у ході провадження у цій справі факту зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 із ознаками алкогольного сп`яніння, які були б встановлені працівниками поліції та саме його відмови від проходження огляду, а висновки суду першої інстанції грунтуються на припущеннях.

Відповідно до частини 3 статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року №1-р/2019 у справі №1-135/2018 (5846/17) зазначив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Частина 1 ст.7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки згідно з ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_2 адвоката Александрова Д.О. підлягає задоволенню, постанова судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 травня 2025 року - скасуванню, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 адвоката Александрова Дмитра Олександровича- задовольнити.

Постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 травня 2025 року - скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду В.В. Саліхов