Справа № 505/2433/24
Провадження № 3/505/11/2025
ПОСТАНОВА

Іменем України

05.02.2025 року Котовський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючої судді Павловської Г.В.

при секретарі судового засідання Киларь Н.А.

за участю адвоката Івасишина. В.П.

у відсутності особи, відносно якої складено адмінпротокол ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний протокол який надійшов від Подільського РУП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

працюючого по найму, військовозобов`язаного, який мешкає за адресою:

АДРЕСА_1

-за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ :

20 травня 2024 року о 17 годині 49 хвилин, по вулиці Надії в м. Подільськ, Одеської області водій ОСОБА_1 керував т/з Opel Zefira, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився. Від керування відсторонений шляхом передачі тверезому водієві ОСОБА_2 . Своїми діями ОСОБА_1 , порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судові засіданні призначені на 26 липня 2024 року, 17 жовтня 2024 року, 22 листопада 2024 року, 16 січня 2025 року та 05 лютого 2025 року, не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Адвокат Івасишин В.П. в судовому засіданні не заперечував про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 , так як він повідомлений судом про дату і час судового засідання. Просив провадження по справі закрити на підставі ст. 247 п. 1 ч. 1 КУпАП. Вказав, що ОСОБА_1 20 травня 2024 року біля 17 години 49 хвилин не керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, за кермом був його брат ОСОБА_2 . Обставини викладені в протоколі не відповідають дійсності. Зазначив, що ОСОБА_3 була відсутня при складанні протоколу, однав в протоколі вказана як свідок.

Свідок ОСОБА_3 , суду пояснила, що є співмешканкою ОСОБА_1 і 20 травня 2024 року викликала поліцію бо вони посварились. Потім прийшов брат співмешканця ОСОБА_4 і вони на автомобілі кудись поїхали, а через хвилин 10 приїхали поліцейські і вона написала заяву та пояснення стосовно конфлікту із співмешканцем. На запитання поліцейських де ОСОБА_1 свідок пояснила, що він і ОСОБА_2 поїхали кудись і поліцейські прослідували за ними, а коли поліцейські повернулись склали протокол і вона розписалась.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що 20 травня 2024 року після 17 години йому зателефонував брат ОСОБА_1 щоб перегнати його автомобіль на сусідню вулицю Надії в м. Подільськ, Одеської області, що він і зробив. Вказав, що він був за кермом, коли їхав на машині ОСОБА_1 і залишив її біля воріт, посеред дороги.

Заслухавши думку адвоката Івасишина В.П., пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , суд приходить до наступних висновків.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд виходив з того, що в діях останнього вбачається порушення вимог п. 2.5 ПДР.

Вказані обставини підтверджені належними та допустимими доказами, а саме:

- відомостями, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 477739 від 20 травня 2024 року про те, що 20 травня 2024 року о 17 годині 49 хвилин, по вулиці Надії в м. Подільськ, Одеської області ОСОБА_1 керував т/з Opel Zefira, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки чи у лікарні відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Від пояснень ОСОБА_1 відмовився (а. с. 2);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в якому зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан алкогольного сп`яніння (а. с. 5);

- відеофіксацією, яка міститься в матеріалах справи на компакт-диску (а. с. 9).

Надавши об`єктивну правову оцінку доводам адвоката Івашина В.П. суд вважає їх безпідставними, оскільки вони спростовуються дослідженими вище доказами, не довіряти яким у суду підстав немає.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження такого огляду.

Саме з підстав відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у закладі охорони здоров`я і складено протокол про адміністративне правопорушення, з посиланням на порушення водієм п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Статус доказів, перелік джерел, правила їх допустимості визначаються виключного національним законом. Конвенційне право та його тлумачення ЄСПЛ залишає правила допустимості доказів на розсуд держав, з поправкою на вимогу загальної справедливості судового провадження.

Національний припис закону ст. 251 КУпАП встановлює абсолютний характер джерел та змісту доказової інформації по справі «будь-які фактичні дані».

Суд надає оцінку всім дослідженим у справі доказам в цілому та у їх взаємозв`язку.

Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з відеозапису, дослідженого під час судового засідання поліцейський СРПП Подільського РУП ГУНП в Одеській області запропонував ОСОБА_1 пройти медосвідоцтво на стан алкогольного сп`яніння, на місці на приладі «Драгер» або в лікарні, однак він відмовився та почав тікати від поліцейських, викрикуючи: «Не підходьте до мене. Ви наркоман, я буду телефонувати на гарячу лінію». На запитання поліцейського чи він вживав спиртне ОСОБА_1 відповів: «Я випив, я вживав алкоголь, зараз приїде брат,забере автомобіль, бо я не можу. Те що я сидів в машині, не означає що я їду». Після оголошення поліцейським йому протоколу, відмовився підписати.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпції факту.

Зокрема, у справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ відзначив таке: «Суд при оцінці доказів керується критерієм «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою, така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (п. 86 рішення ЄС від 11 липня 2013 року у справі «Вєрєнцов проти України»).

Всебічно дослідивши обставини справи, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 280 КУпАП, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини.

Обставини, що обтяжують чи пом`якшують адміністративну відповідальність за адміністративне правопорушення, не встановлені.

Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29 червня 2007 року зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов висновку, що з метою виховання правопорушника та запобігання вчинення ним нових правопорушень, суд вважає за необхідне визнати винним ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушння, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та притягнути його до відповідальності у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Крім цього, відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 130 ч. 1, 221, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 копійок.

Реквізити для сплати штрафу: отримувач коштів: ГУК в Одеській області /м.Подільськ/21081300, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37607526, банк отримувача: Казначейство України, номер рахунку (IBAN) UA0015001.

Реквізити для сплати судового збору: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача: UА0026001; Код класифікації доходів бюджету: 22030106.

У графі «призначення платежу» платником повинно бути вказано: судовий збір, його ПІБ, ідентифікаційний номер, номер справи.

Платіжні документи, що свідчать про сплату штрафу та судового збору, слід негайно подати (надіслати) до суду.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення (ч. 1 ст. 307 КУпАП).

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

- подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

- витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова може бути оскаржена в порядку, передбаченому Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Суддя Г.В. Павловська