Справа № 944/4495/24 Головуючий у 1 інстанції: Швед Н. П.
Провадження № 33/811/762/25 Доповідач: Березюк О. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року. Львівський апеляційний суд у складі: судді судової палати у кримінальних справах Березюка О.Г., за участі захисника Степаняка І.В., розглянувши у місті Львові апеляційну скаргу захисника Степаняка І.В. на постанову Яворівського районного суду Львівської області від 09 травня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 09.05.2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень та позбавлено права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 гривні.

Згідно постанови суду ОСОБА_1 о 18 год. 57 хв. 05 серпня 2024 року по вулиці Центральній у с.Новий Яр Яворівського району Львівської області, керував транспортним засобом марки «ЗАЗ FORZA» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей не реагували на світло, почервоніння очей, блідність шкіри обличчя), однак, від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Захисник Степаняк І.В. в апеляційній скарзі просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підтримання своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що судом першої інстанції розгляд справи відбувся неповно та необ`єктивно, вважає постанову суду незаконною та необґрунтовано, при цьому зазначає, що в працівників поліції не було жодних підстав проводити огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння. Крім цього, захисник зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази керування транспортним засобом за обставин та місця, вказаного в протоколі про адміністративне правопорушення. Також захисник вважає, що ОСОБА_1 працівники поліції мали б направити не до Яворівської ЦРЛ, а до Новояворівської РЛ, яка була найближчим медичним закладом до місця події.

Розглянувши матеріали справи № 944/4495/24, дослідивши доводи апеляційної скарги, пояснення захисника, який підтримав подану апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується доказами у справі, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення ААД №751013 від 05.08.2024 року, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП (а.с.2), відеозаписами, що містяться в матеріалах справи, якими зафіксовано всі необхідні обставини, зокрема зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції, озвучення ними виявлених в ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння (зіниці очей не реагують на світло, почервоніння очей, блідість обличчя), пропозицію пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, яка озвучувалася кілька разів в медичному закладі, на що ОСОБА_2 категорично відмовився (а.с.4-1), направленням ОСОБА_1 до медичного закладу від 05.08.2024 року для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, яким зафіксовано факт відмови останнього від проходження медичного огляду (а.с.3).

Апеляційний суд вважає надуманими мотиви відмови водія ОСОБА_1 (відсутність часу на проходження огляду) від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки останньому з боку працівників поліції була висловлена законна вимога, за невиконання якої законом передбачено адміністративну відповідальність.

Апеляційний суд досліджуючи матеріали справи, приходить до обґрунтованого переконання про те, що висновки суду першої інстанції з приводу заперечень поданих в суді першої інстанції та викладені доводи в апеляційній скарзі, які є аналогічними запереченням, є обґрунтованими належним чином та апеляційний суд не вбачає жодних підстав не погоджуватися із зазначеними висновками.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 місцевий суд в повній мірі врахував характер і спосіб вчиненого, особу правопорушника, ступінь її вини, інші обставини справи, що впливають на вид стягнення, і обґрунтовано наклав стягнення згідно санкції статті.

Отже, постанова місцевого суду є законна і обґрунтована, винесена законним складом суду, підстав для її скасування чи зміни з мотивів, наведених в апеляційній скарзі захисника Степаняка І.В., апеляційний суд не знаходить.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

постановив:

Постанову Яворівського районного суду Львівської області від 09 травня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Степаняка І.В. без задоволення.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду Березюк О.Г.