ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/8995/25

Провадження № 33/820/371/25

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду Преснякова А.А.

за участю секретаря судового засідання Романової А.В.

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Кеміня С.В.

прокурора Мартинюка О.Г.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Кеміня С.В. на постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 квітня 2025 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП, та

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені суддею І інстанції обставини

Постановою судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП, внаслідок чого на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень; стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 605 гривень 60 копійок.

Відповідно до зазначеної постанови, ОСОБА_1 , будучи молодшим інспектором ІІ категорії відділу режиму і охорони ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» та відповідно до підпункту «д» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб?єктом на якого поширюється дія цього Закону, всупереч вимогам ч.1 ст.45 ЗУ «Про запобігання корупції» несвоєчасно, без поважних причин подала 05.03.2025 року декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов?язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також, ОСОБА_1 , будучи молодшим інспектором ІІ категорії відділу режиму і охорони ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» та відповідно до підпункту «д» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб?єктом на якого поширюється дія цього Закону, всупереч вимогам ч. 1 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції» несвоєчасно, без поважних причин подала 05.03.2025 року декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов?язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погоджуючись із рішенням суду, захисник Кемінь С.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 квітня 2025 року, на підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням, а провадження у справі закрити.

Суд першої інстанції не взяв до уваги, що ОСОБА_1 не мала умислу вчиняти адміністративне правопорушення, а її дії фактично характеризуються необережністю.

Під час судового засідання ОСОБА_1 повідомила суд першої інстанції про те, що повністю визнає свою вину, кається у вчиненому та стверджує, що такого більше не повториться. Остання перебувала у декретній відпустці, а тому залишила поза увагою необхідність подання декларацій та вважала, що під час воєнного стану їх можна не подавати, однак суд першої інстанції не надав належної правової оцінки цим твердженням.

Також судом першої інстанції не взято до уваги, що ОСОБА_1 протягом строку виконання службових обов?язків неодноразово вчасно подавала декларації за попередні періоди. Раніше до відповідальності за корупційні правопорушення не притягувалась.

Сторона захисту зазначає, що бездіяльність ОСОБА_1 щодо вчасного подання декларації не становить великої суспільної небезпеки, а також не завдала будь-якої шкоди окремим особам, державі або суспільству.

Крім того, суд першої інстанції не надав належну правову оцінку наявності обставинам, що пом?якшують відповідальність за адміністративне правопорушення (щире розкаяння у вчиненому, засудження своєї неправомірної поведінки), а також відсутності обставин, що обтяжують відповідальність.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисник Кемінь С.В. підтримали доводи апеляційної скарги, просили скасувати оскаржувану постанову судді суду першої інстанції та закрити провадження у справі за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення з наведених в апеляційній скарзі підстав.

ОСОБА_1 показала, що перебуваючи у відпустці по догляду за дитиною проживала у Одеській області, телефонувала щодо необхідності подання декларації, у відділі кадрів казали, що реєстри закриті, потім вийшла на роботу в квітні 2024, за 2023 рік декларацію подала вчасно. 20.12.2024 року звільнилась з ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» та подала документи до поліції, де і виявили неподання декларації за 2021-2022 року.

Захисник Кемінь С.В. також додав, що ОСОБА_1 розраховувала на відділ кадрів ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор», які зазвичай повідомляли про необхідність подання декларацій, однак вони цього не зробили. Крім того, вважає, датою виявлення правопорушення є дата, коли було необхідно подати декларації, а тому на момент розгляду справи закінчились строки притягнення до адміністративної відповідальності.

Прокурор заперечив щодо задоволення апеляційних вимог сторони захисту, вважає постанову суду першої інстанції законною та обґрунтованою.

Заслухавши учасників судового засідання, перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду

Відповідно до вимог статті 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно з вимогами статей 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у статтях 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, суди зобов`язані забезпечувати своєчасний та якісний їх розгляд, точне й неухильне застосування чинного законодавства.

Вирішуючи справи цієї категорії, суди повинні керуватися Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України «Про запобігання корупції», КУпАП, іншими нормативно-правовими актами, а також практикою Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог діючого законодавства про адміністративні правопорушення, а саме статей 9 та 245 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.

Частина 1 статті 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_1 , будучи молодшим інспектором ІІ категорії відділу режиму і охорони ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» та відповідно до підпункту «д» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закону) суб?єктом на якого поширюється дія цього Закону, всупереч вимогам ч. 1 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції» несвоєчасно, без поважних причин подала 05.03.2025 року декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 рік та за 2022 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов?язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Обґрунтовуючи винуватість ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення суд послався на досліджені у судовому засіданні матеріали справи:

-протокол про адміністративне правопорушення №322 від 01.04.2025, в якому зафіксований факт несвоєчасного подання ОСОБА_2 декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік (а/с 23-28);

-протокол про адміністративне правопорушення №321 від 01.04.2025, в якому зафіксований факт несвоєчасного подання ОСОБА_2 декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 рік (а/с 1-6);

-наказ ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» від 29.03.2019 №14/ОС-19 про прийняття ОСОБА_2 на посаду молодшого інспектора ІІ категорії відділу режиму і охорони ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» з 01 квітня 2019 року (а/с 7);

-попередження про встановлені Законом України «Про запобігання корупції» обмеження, пов`язані із прийняттям на роботу до органів Державної кримінально-виконавчої служби України», у якому у тому числі у пункті 10 зазначений зміст статті 45 Закону України Про запобігання корупції» та указаний обов`язок особам, зазначеним у п. 1, п.п. «а» і «в» п. 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію за минулий рік (у даному випадку декларацію за 2021 та 2022 рік). Зміст указаного попередження доведено ОСОБА_1 18.02.2019, про що свідчить її підпис (а/с 8-11);

-копія декларації з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (Реєстру декларацій), згідно з якою ОСОБА_1 подала декларацію за 2022 рік 05.03.2025 о 10 год. 14 хв. (а/с 37-40).

-копія декларації з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (Реєстру декларацій), згідно з якою ОСОБА_1 подала декларацію за 2021 рік 05.03.2025 о 09 год. 54 хв. (а/с 15-18).

Наведені докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи, об`єктивно узгоджуються між собою, не спростовуються апелянтом за допомогою інших доказів, і тому у своїй сукупності є достатніми для ухвалення судом рішення по справі й притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Положеннями статті 68 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та Законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» № 1700-VIIвід 14 жовтня 2014 року, з наступними змінами (далі Закон № 1700-VII) встановлено, що суб`єкти декларування це особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2, пункті 4 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Законом України від 20.09.2023 «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» внесено зміни до Закону України «Про запобігання корупції», та установлено, що особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану"( 12.10.2023), подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року (пункт 2-7 розділу XIII "Прикінцеві положення").

Відповідно до послужного списку ОСОБА_1 , наказом ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» №17/OC-19 від 12.04.2019 року присвоєно спеціальне звання молодшого сержанта внутрішньої служби (а/с 12).

За положеннями п. 2 ч. 6 ст. 14 Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу України» звання молодший сержант внутрішньої служби відноситься до посад молодшого начальницького складу.

Відповідно до підпункту «д» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», особи рядового і начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби, є суб?єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

Отже, ОСОБА_1 , будучи особою, яка відноситься до начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби, для дотримання вимог фінансового контролю зобов`язана була подати щорічну декларацію за 2021 рік та за 2022 рік до 00 год. 00 хв. 01 лютого 2024 року, проте ці дві декларації подала несвоєчасно без поважних причин лише 05.03.2025 року.

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції дослідив обставини справи разом із наданими матеріалами справи та правильно встановив той факт, що ОСОБА_1 подала декларацію особи, яка уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 та 2022 роки, несвоєчасно без поважних причин, а отже слід визнати наявність у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

Апеляційний суд вважає неспроможними доводи сторони захисту щодо відсутності в діях ОСОБА_1 суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП, що полягала в умислі не подавати декларацію.

Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення характеризується наявністю вини у формі непрямого умислу, а саме ОСОБА_1 була обізнана про вимоги фінансового контролю, зокрема необхідний алгоритм подачі щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2021 та за 2022 роки, оскільки декларація особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, нею подається не вперше. Крім того, мала можливість її виконати.

Фактично ОСОБА_1 усвідомлювала неправомірність своїх дій та знала про адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання декларації, однак не вжила усіх необхідних заходів для виконання свого обов`язку та допустила пряме порушення норм законодавства у сфері запобігання корупції.

Крім того, у матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про існування дійсно об`єктивних і непереборних для ОСОБА_1 обставин, які унеможливлювали подання своєчасно нею декларацій.

Згідно з пунктом 2 листа судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.05.2017, під поважним причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного вебсайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

Посилання захисника Кеміня С.В. на те, що ОСОБА_1 перебувала у декретній відпустці та вважала, що під час воєнного стану декларації можна не подавати, апеляційний суд не визнає поважними у розумінні частини 1 статті 172-6 КУпАП.

Вважаю, що ОСОБА_1 мала достатньо часу для подання таких декларацій, та щоб усунути будь-які обставини, що перешкоджають виконанню свого обов`язку.

Стосовно доводів, що на момент розгляду справи закінчились строки притягнення до адміністративної відповідальності, то апеляційний суд також вважає їх необґрунтованими.

За приписами частини 4 статті 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Згідно з усталеною судовою практикою для своєчасного, всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи судам необхідно звертати увагу на роз`яснення в кожній справі таких питань, зокрема, чи не закінчилися на момент розгляду справи строки, передбачені ст.38 КУпАП.

Для визначення початку перебігу строку давності притягнення особи до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язане з корупцією, важливу роль відіграють як день вчинення, так і день виявлення правопорушення. Керуючись принципом верховенства права і дотримуючись букви закону варто наголосити, що моментом виявлення порушення, пов`язаного з корупцією є момент отримання інформації про таке порушення уповноваженими (особою чи органом державної влади). При цьому складання адміністративного протоколу про вчинення порушення, пов`язаного з корупцією є лише окремою процесуальною дією, вчиненою на підставі виявленого факту порушення, пов`язаного з корупцією (факт виявлення порушення це окрема подія, яка завжди передує складанню протоколу про вчинення порушення).

Задля всебічного, об`єктивного судового розгляду, на запит суду листом від 29.05.2025 начальником Управління стратегічних розслідувань в Хмельницькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України було надіслано підтвердження підстав для складання протоколів про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 , а саме рапорт старшого оперуповноваженого 1-го сектору УСР в Хмельницькій області ДСР НП України Савіцького Р., зареєстрований 07.03.2025 року, згідно якого ним було отримано інформацію, що посадові особи ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» можливо вчиняють порушення вимог ЗУ «Про запобігання корупції» та вказані діяння можливо підпадають під ознаки адміністративних порушень, відповідальність за які, передбачена ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Таким чином, у даному випадку днем виявлення правопорушення слід вважати 07 березня 2025 року, день коли було надіслано рапорт старшого оперуповноваженого 1-го сектору УСР в Хмельницькій області ДСР НП України Савіцького Р. до УСР в Хмельницькій області ДСР НП України.

Наведене свідчить, що станом на час розгляду справи судом та накладення стягнення встановлені ч.4.ст.38 КУпАП строки не сплинули.

Стосовно доводів захисника про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальність у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Захист посилається на те, що ОСОБА_1 повністю визнає свою вину, кається у вчиненому та стверджує, що такого більше не повториться, остання перебувала у декретній відпустці, раніше до відповідальності за корупційні правопорушення не притягувалась, бездіяльність ОСОБА_1 щодо вчасного подання декларації не становить великої суспільної небезпеки, а також не завдала будь-якої шкоди окремим особам, державі або суспільству, наявні обставини, що пом?якшують відповідальність за адміністративне правопорушення (щире розкаяння у вчиненому, засудження своєї неправомірної поведінки), а також відсутні обставин, що обтяжують відповідальність.

Зазначені доводи не приймаються судом до уваги, оскільки ОСОБА_1 порушено вимоги Закону України «Про запобігання корупції», який визначає правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, здійснення фінансового контролю щодо осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та, як наслідок, вчинено протиправне, винне діяння, пов`язане з корупцією, за яке законом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП, є правопорушенням з формальним складом, яке не передбачає настання суспільно-небезпечних наслідків, як обов`язкового елемента його об`єктивної сторони, зокрема, шляхом завдання шкоди державним або суспільним інтересам, чи безпосередньо громадянам, або отримання ним особисто фінансової вигоди, а тому посилання захисту на відсутність такої шкоди внаслідок допущеного правопорушення є безпідставним.

Згідно з матеріалами справи ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушень визнала, раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася, в результаті вчинення даного правопорушення суттєвих негативних наслідків не настало, проте декларації було подано із запізненням на значний проміжок часу, при цьому раніше щорічні декларації подавались ОСОБА_1 у встановлені законодавством строки, тобто вона була обізнана про свій обов`язок.

З метою дотримання принципів запобігання та протидії корупції, відкритості та прозорості діяльності органів державної влади, апеляційний суд вважає неможливим звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення за ст. 22 КУпАП, на що вказує у мотивувальній частині скарги захисник, оскільки адміністративне правопорушення, передбачене ст.172-6 КУпАП не може визнаватись малозначним, оскільки є правопорушенням, пов`язаним з корупцією, тяжкість якого обумовлена ступенем недовіри суспільства до осіб, уповноважених на виконання функцій місцевого самоврядування, особи уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування мають виконувати передбачені законом вимоги щодо фінансового контролю, а тому відповідні доводи апеляційної скарги про відсутність негативних наслідків від дій ОСОБА_1 не можуть прийматись до уваги, оскільки подібні дії в подальшому можуть слугувати негативним прикладом для інших суб`єктів, на яких поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», створивши в них переконаність у можливості порушувати вимоги фінансового контролю та не нести за це жодної юридичної відповідальності.

Згідно вимог ст. 22 КУпАП звільнення порушника від адміністративної відповідальності при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення є правом суду, а не обов`язком.

Зважаючи на наведене, ретельно дослідивши матеріали справи, вважаю, що в поданій апеляційній скарзі захисника не наведено достатніх і належних підстав для спростування висновків суду першої інстанції, не було здобуто таких доказів і при проведенні апеляційного розгляду. Сукупність зібраних і досліджених доказів за своїм змістом та якістю дозволяють апеляційному суду констатувати наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП. При цьому, апеляційний суд не вбачає підстав для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП.

З урахуванням наведеного, вважаю за необхідне відмовити у задоволенні апеляційної скарги захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Кеміня С.В. на постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 квітня 2025 року, оскільки відсутні підстави для скасування постанови судді суду першої інстанції та закриття провадження у справі за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, апеляційні доводи є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 285, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Кеміня С.В. залишити без задоволення.

Постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 квітня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя