Справа № 467/623/25
Провадження № 3/467/307/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2025 року суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області Догарєва І.О., розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер в матеріалах справи відсутній,

до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.164 КУпАП, -

встановив:

Судом визнано доведеним, що 23.04.2025 року о 18 год 00 хв, ОСОБА_1 по а/д Н-24 «Благовіщенське-Миколаїв» 106 км, здійснював перевезення пасажирів у кількості однієї особи, а саме, ОСОБА_2 на транспортному засобі автомобілі «Фольцваген» н.з. НОМЕР_1 , без документів дозвільного характеру, а саме без державної реєстрації як суб`єкта господарювання та без одержання ліцензії на провадження такого виду господарської діяльності.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся за допомогою мобільного зв`язку за номером телефону, зазначеному в протоколі про адміністративне правопорушення. 26.05.2025 року через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, з допущеними порушеннями згоден.

За приписами ч. 2 ст.268КУпАП не передбачена обов`язкова участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 164 КУпАП.

Отже, суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

З даних протоколу про адміністративне правопорушення Серії ВАД №607320 від 23.04.2025 встановлено, що 23.04.2025 року о 18 год 00 хв, ОСОБА_1 по а/д Н-24 «Благовіщенське-Миколаїв» 106 км, здійснював перевезення пасажирів у кількості однієї особи, а саме, ОСОБА_2 на транспортному засобі автомобілі «Фольцваген» н.з. НОМЕР_1 , без документів дозвільного характеру, а саме без державної реєстрації як суб`єкта господарювання та без одержання ліцензії на провадження такого виду господарської діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Державна реєстрація суб`єктів підприємницької діяльності здійснюється відповідно до Закону «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та громадських формувань». Даний Закон поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності та підпорядкування, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців.

Відповідно до п. 24 ч. 1 ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензуванню підлягає такий вид господарської діяльності, як перевезення пасажирів.

Так, відповідно до ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт» послуга з перевезення пасажирів чи вантажів - перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату.

Водночас, ч. 3 ст.9 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що ліцензія видається на господарську діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів в тому числі на такий вид робіт як надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів на таксі.

При цьому наведеним законом передбачено надання послуг з перевезення пасажирів різних видів: для регулярних, спеціальних, не регулярних пасажирських перевезень, також перевезень на замовлення, таксі, тощо, в залежності від чого у ст. 39 цього Закону визначений перелік документів, які мають бути наявні у водія.

Відповідно до частини 1 статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», документами для регулярних пасажирських перевезень: для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково - касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду ( крім міських перевезень), інші документи передбачені законодавством України. Документи для нерегулярних пасажирських перевезень: для автомобільного перевізника - ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водіїв автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України. Цією ж законодавчою нормою встановлено, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Частиною 1 статті 164 КУпАП передбачена відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих дій, окрім обставин викладених у протоколі підтверджується також поясненнями ОСОБА_2 від 23.04.2025 року, який зазначив, що 23.04.20025 року знаходився в м.Миколаєві, близько 16.00 год. та йому необхідно було терміново приїхати до свого місця проживання, в м.Первомайськ. Тому він підійшов до найближчого транспортного засобу, на якій знаходилась шашка «Таксі» та запитав у водія, скільки буде коштувати доїхати до м.Первомайськ, на що водій повідомив, що це буде коштувати близько 3500-4000 грн. Ціна його влаштувала, тому в подальшому він сів до авто червоного кольору. В м.Південноукраїнськ на блокпосту «Експрес» автомобіль зупинили працівники поліції та йому повідомили, що водій перевозить пасажирів без відповідних дозвільних на це документів.

Суд не приймає у якості доказу клопотання ОСОБА_1 про визнання ним вини у скоєному правопорушенні, отримане електронною поштою 25.05.25 року, оскільки з наданого клопотання не вбачається підтвердження того, що воно надійшло, саме, від ОСОБА_1 , за відсутності електронного підпису особи.

Як передбачено Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронні документи, що надсилаються електронною поштою, повинні відповідати загальним вимогам до оформлення документів. Обов`язковим елементом є електронний цифровий підпис (ЕЦП).

Верховний Суд у постанові по справі № 922/788/19 від 28.12.2019 року остаточно визначився: без електронного підпису електронний документ не вважається створеним, а, отже не може розглядатися судом як доказ.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» послуга з перевезення пасажирів чи вантажів - перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 цього Закону послуги пасажирського автомобільного транспорту поділяють на послуги з перевезення пасажирів автобусами, на таксі та легковими автомобілями на замовлення.

Послуги з перевезення на таксі надаються громадянам у порядку черги на стоянках таксі та на шляху прямування, а також на замовлення (звичайне, термінове, нічне) усне, письмове чи за телефоном.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.164 КУпАП, за ознаками провадження господарської діяльності у сфері пасажирських перевезень без одержання документів дозвільного характеру на здійснення такого виду господарської діяльності (відповідних дозвільних документів на перевезення пасажирів за вказаним маршрутом, договору із замовником транспортних послуг, документів про сплату транспортних послуг тощо), оскільки судом встановлено що він здійснював перевезення пасажира за домовленістю про оплату зі стоянки таксі та його автомобіль був обладнаний відповідним розпізнавальним знаком.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 34- 35 КУпАП, судом не встановлено.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, майновий стан, відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, вважаю за необхідне притягти ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст.164 КУпАП, за якою кваліфіковано його дії, визнавши його таким, що забезпечить мету адміністративного стягнення у виді належної міри відповідальності за вчинення правопорушення, з метою виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень у виді штрафу, без конфіскації транспортного засобу та грошей, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про отримання ОСОБА_1 грошей, внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення та те, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу автомобіля «Фольцваген» н.з. НОМЕР_1 ,

Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 9, 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», ст.9, 33-35, 40-1, ч. 1 ст. 164, ст. 276-280, 283-285 КУпАП, суд,-

постановив:

ОСОБА_1 визнати винуватим у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн без конфіскації транспортного засобу та грошей.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці.

Апеляційну скаргу на постанову може бути подано до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Згідно з ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Суддя І.О.Догарєва