справа № 631/372/25
провадження № 3/631/309/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2025 року селище Нова Водолага

Суддя Нововодолазького районного суду Харківської області Мащенко С. В., розглянувши у приміщенні суду матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця міста Суми, громадянина України (ID паспорт з безконтактним електронним носієм № НОМЕР_1 , виданий 05.05.2017 року органом 5910), одруженого, без утриманців,

реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ,

який має військове звання капітан, є військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації та обіймає посаду начальника групи по роботі з учасниками бойових дій штабу військової частини НОМЕР_3 ,

зареєстрований та проживає за адресом:

АДРЕСА_1 ;

за вчинення військового адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення -

в с т а н о в и в:

26.05.2025 року начальником логістики - заступником командира військової частини НОМЕР_3 підполковником ОСОБА_2 , керуючись положеннями статей 254 - 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення № 8073-Х від 07.12.1984 року (із змінами та доповненнями), складено протокол про військове адміністративне правопорушення (серії А1476 № 4), що надійшов до Нововодолазького районного суду Харківської області 26.05.2025 року (вхідний № 2931/25-вх), був зареєстрований під єдиним унікальним № 631/372/25 (провадження № 3/631/309/25) й згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, обліково-статистичною карткою справи та Контрольним журналом судових справ і матеріалів, переданих для розгляду судді, переданий на розгляд головуючого судді Мащенко С. В.

Зі змісту зазначеного протоколу убачається, що начальник логістики - заступник командира військової частини НОМЕР_3 підполковник ОСОБА_2 склав протокол про військове адміністративне правопорушення (серії А1476 № 4) відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є капітаном й 11.04.2025 року о 19 годині 00 хвилин був виявлений на території тилового командного пункту військової частини НОМЕР_3 , поблизу населеного пункту АДРЕСА_2 , командуванням військової частини НОМЕР_3 з підозрою на перебування в стані алкогольного сп`яніння, а саме: характерний запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, порушення координації рухів, затруджене мовлення. У зв`язку з тим, що у військовій частині НОМЕР_3 відсутній спеціальний технічний засіб, який використовується під час огляду на стан алкогольного сп`яніння, 11.04.2025 року капітану ОСОБА_1 було запропоновано військовослужбовцями військової частини НОМЕР_3 проїхати до КНП «НОВОВОДОЛАЗЬКА ЦЕНТРАЛЬНА ЛІКАРНЯ» Нововодолазької селищної ради для проходження медичного огляду з метою виявлення факту вживання алкогольних напоїв, психоактивної речовини або перебуванням під впливом лікарських препаратів. У присутності трьох свідків капітан ОСОБА_1 категорично відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, про що був складений акт фіксації відмови. Отже, ОСОБА_1 виконував обов`язки військової служби з ознаками алкогольного сп`яніння в особливий період та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто вчинив військове адміністративне правопорушення - діяння, за яке передбачена відповідальність частиною 3 статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а. с. 2 - 3).

Доводячи наявність підстав задля притягнення правопорушника до відповідальності начальником логістики - заступником командира військової частини НОМЕР_3 підполковником ОСОБА_2 як докази факту вчинення військового адміністративного діяння наведено:

¦витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройові частині) № 88 від 21.03.2023 року, виданий тимчасовим виконувачем обов`язків командира військової частини НОМЕР_3 підполковником ОСОБА_3 , згідно з яким старшого лейтенанта ОСОБА_1 з 21 березня 2023 року зараховано до списків особового складу цієї частини (а. с. 9);

¦витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройові частині) № 119 від 24.04.2024 року, виданий командиром військової частини НОМЕР_3 полковником ОСОБА_4 , згідно з яким старшого лейтенанта ОСОБА_1 з 24 квітня 2024 року призначено на посаду начальника групи по роботі з учасниками бойових дій штабу до списків особового складу цієї частини (а. с. 11);

¦службова характеристика капітана ОСОБА_1 від 12.04.2025 року, в якому він характеризується посередньо (а. с. 7);

¦медичну характеристику капітана ОСОБА_1 , в якій зазначено, що він проходить військову службу з 21.03.2023 року по теперішній час. За період проходження служби за медичною допомогою не звертався. На стаціонарне лікування не направлявся. На обліку у психіатра та нарколога не перебував (а. с. 8);

¦бланк отримання пояснень старшого офіцера відділення психологічної підтримки персоналу ОСОБА_5 від 11.04.2025 року, в якому зазначено, що 11.14.2025 року начальник групи по роботі з учасниками бойових дій капітан ОСОБА_1 був виявлений командуванням військової частини НОМЕР_3 з підозрою на перебування в стані алкогольного чи іншого сп`яніння, а саме: запах з порожнини рота, хитка хода, порушення координації рухів. Близько 19 години 00 хвилин начальником логістики - заступником командира військової частини НОМЕР_3 підполковником ОСОБА_2 в присутності його, як свідка, було запропоновано капітану ОСОБА_1 проїхати для проходження медичного огляду з метою виявлення факту вживання алкогольних напоїв, на що останній відмовився. Після чого в його присутності було складено протокол та акт фіксації відмови від добровільного проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння (а. с. 12);

¦бланк отримання пояснень офіцера юридичної служби ОСОБА_6 від 11.04.2025 року, в якому зазначено, що 11.14.2025 року начальник групи по роботі з учасниками бойових дій капітан ОСОБА_1 був виявлений командуванням військової частини НОМЕР_3 з підозрою на перебування в стані алкогольного чи іншого сп`яніння, а саме: запах з порожнини рота, хитка хода, порушення координації рухів. Близько 19 години 00 хвилин начальником логістики - заступником командира військової частини НОМЕР_3 підполковником ОСОБА_2 в присутності його, як свідка, було запропоновано капітану ОСОБА_1 проїхати для проходження медичного огляду з метою виявлення факту вживання алкогольних напоїв, на що останній відмовився. Після чого в його присутності було складено протокол та акт фіксації відмови від добровільного проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння (а. с. 13);

¦бланк отримання пояснень фельдшеру медичного пункту ОСОБА_7 від 11.04.2025 року, в якому зазначено, що 11.14.2025 року начальник групи по роботі з учасниками бойових дій капітан ОСОБА_1 був виявлений командуванням військової частини НОМЕР_3 з підозрою на перебування в стані алкогольного чи іншого сп`яніння, а саме: запах з порожнини рота, хитка хода, порушення координації рухів. Близько 19 години 00 хвилин начальником логістики - заступником командира військової частини НОМЕР_3 підполковником ОСОБА_2 в присутності його, як свідка, було запропоновано капітану ОСОБА_1 проїхати для проходження медичного огляду з метою виявлення факту вживання алкогольних напоїв, на що останній відмовився. Після чого в його присутності було складено протокол та акт фіксації відмови від добровільного проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння (а. с. 14);

¦акт фіксації відмови від добровільного проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння (а. с. 15);

¦копію постанови судді Нововодолазького районного суду Харківської області Пархоменко І. О., прийнятої 21.03.2025 року в межах справи з єдиним унікальним № 631/268/25 (провадження № 3/631/179/25), щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення проступку, передбаченого частиною 3 статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а. с. 16 19);

¦копію посвідчення офіцера (серії НОМЕР_4 ), виданого 10 березня 2023 року Національною академією сухопутних військ на ім`я ОСОБА_1 (а. с. 5 - 6);

¦витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройові частині) № 30 від 29.01.2024 року, виданий тимчасовим виконувачем обов`язків командира військової частини НОМЕР_3 полковником ОСОБА_8 , згідно з яким підполковника ОСОБА_2 з 29 січня 2024 року призначено на посаду начальника логістики - заступника командира військової частини (а. с. 10);

¦довідку, видану командиром військової частини НОМЕР_3 полковником ОСОБА_9 та зареєстровану за вихідним № 41/10 від 26.05.2025 року, відповідно до якої станом на 11.04.2025 року відповідно до бойових розпоряджень Головнокомандувача Збройних Сил № 11433 від 18.07.2024 року та № 11550 від 19.07.2024 року, ІНФОРМАЦІЯ_3 № 1/1649 від 19.07.2024 року, № 1/1169т/ОКП від 20.07.2024 року підрозділ, у якому проходив службу ОСОБА_1 виконував бойові (спеціальні) завдання у оперативному підпорядкуванні командира оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_4 » поблизу населеного пункту Павлівка Харківської області (а. с. 20);

¦довідку, видану командиром військової частини НОМЕР_3 полковником ОСОБА_9 разом із начальником медичної служби цієї частини ОСОБА_10 та зареєстровану за вихідним № 42/10 від 26.05.2025 року, про відсутність в медичній службі військової частини НОМЕР_3 приладів для вимірювання концентрації алкоголю в крові та у повітрі, що видихається (за штатом та за номенклатурою) (а. с. 21).

Правопорушник ОСОБА_1 до судді не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи сповіщений своєчасно та належним чином, про причини своєї неявки не повідомив, заяви про відкладання розгляду справи не надавав.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі статті 6 Конвенції, оскільки здійснення прав, гарантованих статтею 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року (заява № 28249/95), в якому зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року (заява №3236/03) вказує, що сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Положеннями статті 277 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено п`ятнадцятиденний строк розгляду справ про адміністративні правопорушення, при цьому частина 6 статті 38 вищевказаного нормативно-правового акту визначає кінцевий строк притягнення до адміністративної відповідальності, який становить один рік з дня вчинення правопорушення.

Таким чином, суддя вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки затягування розгляду справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Тим більше, що стаття 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення не містить імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 173-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Натомість під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 за вчинення військового адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, до розгляду та вирішуючи питання, перелічені у статті 278 вказаного кодифікованого закону України, суддею встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення (серії А1476 № 4), складений 11.04.2025 року начальником логістики - заступником командира військової частини НОМЕР_3 підполковником ОСОБА_2 , разом із усіма доданими до нього документами слід повторно повернути особі, яка його склала, для належного дооформлення з наступних підстав.

Дослідивши матеріали справи та наявні у ній письмові докази, суддя дійшов наступного.

Так, шляхом безпосереднього дослідження системи документообігу суду «Д-3» суддею встановлено, що складений 29.04.2025 року начальником логістики - заступником командира військової частини НОМЕР_3 підполковником ОСОБА_2 протокол про військове адміністративне правопорушення (серії А1476 № 4) надходив до Нововодолазького районного суду Харківської області за вхідним № 2100/25-вх від 16.04.2025 року, був зареєстрований під єдиним унікальним № 631/372/25 (провадження № 3/631/227/25) й за наслідками його розгляду 29.04.2025 року суддею винесено постанову про повернення протоколу про військове адміністративне правопорушення (серії А1476 № 4), разом із доданими до нього документами особі, яка його склала, для належного оформлення.

При цьому, суддею було встановлені такі суттєві недоліки протоколу як:

1)неналежно оформлення граф протоколу, що не заповнені;

2)не зазначено про наявність чи відсутність обставин, які обтяжують чи пом`якшують відповідальність правопорушника;

3)не доведено у процесуальний спосіб відсутність технічного засобу, який використовується під час огляду на стан алкогольного сп`яніння;

4)суть військового адміністративного правопорушення, що закидається у провину ОСОБА_1 , буда викладена не у відповідності із чинним законодавством України та із наявними протиріччями: зазначення двох, що виключають одна одну диспозицій (фабул) проступку;

5)відсутність матеріалів відеозапису, тобто фактичного підтвердження застосування чи неможливості застосування спеціальних технічних засобів відеозапису або їх відсутності у посадової особи, що документує вчинення цього проступку;

6)не доведення у законний спосіб наявність у начальника логістики заступника командира військової частини НОМЕР_3 підполковника ОСОБА_2 права на складання протоколів про адміністративне правопорушення.

Копію вказаної постанови отримано відповідальним представником військової частини НОМЕР_3 , доопрацьовано та протокол про військове адміністративне правопорушення (серії А1476 № 4) після дооформлення надіслано до Нововодолазького районного суду Харківської області повторно.

Отже, вивчаючи протокол про військове адміністративне правопорушення (серії А1476 № 4) відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та додані до нього документи після дооформлення, суддя вбачає, що виявлені 29.04.2025 року недоліки усунуті не у повній мірі, хоча вказане не вимагало надмірних зусиль з боку повноважної особи.

Так, під час дооформлення начальником логістики - заступником командира військової частини НОМЕР_3 підполковником ОСОБА_2 належно оформлені графи протоколу, що не заповнені; зазначено інформацію щодо обставин, які обтяжують чи пом`якшують відповідальність правопорушника; додано письмовий документ на підтвердження відсутності у цій військовій частині технічного засобу, який використовується під час огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також викладено суть військового адміністративного правопорушення, що закидається у провину ОСОБА_1 , без наявних протирічь.

Також у повній відповідності до вимог ДСТУ 4163-2020 (Вимоги до оформлювання документів), прийнятого й затвердженого наказом Державного підприємства «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» № 144 від 01.07.2020 року, та пунктів 8 глав 10 і 11 розділу ІІ, а також абзацу 6 пункту 5 глави 4 розділу ХІІ Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених Наказом Міністерства юстиції України № 1000/5 від 18.06.2015 року (із змінами та доповненнями), оформлені копії документів, долучених у якості письмових доказів у справі.

Проте, інші виявлені суддею та зазначені у постанові, прийнятій 29.04.2025 року, недоліки проігноровані.

Так, начальником логістики - заступником командира військової частини НОМЕР_3 підполковником ОСОБА_2 :

- не додано матеріалів відеозапису, тобто фактичного підтвердження застосування чи неможливості застосування спеціальних технічних засобів відеозапису або їх відсутності у посадової особи, що документує вчинення цього проступку;

- не доведено у законний та процесуальний спосіб наявність у начальника логістики заступника командира військової частини НОМЕР_3 підполковника ОСОБА_2 права на складання протоколів про військове адміністративне правопорушення.

Наведене, як вже зазначалась у постанові судді, прийнятій 29.04.20205 року в межах справи з єдиним унікальним № 631/372/25 (провадження № 3/631/309/25), у своїй сукупності не дозволяє судді зробити однозначний висновок про те, що в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ) наявний склад інкримінованого йому військового адміністративного проступку, задокументований у процесуальний спосіб, передбачений статтею 266-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Натомість, процедура оформлення уповноваженими особами протоколів про адміністративне правопорушення визначена Кодексом України про адміністративні правопорушення, а при складанні протоколів про військові адміністративні правопорушення щодо військовослужбовців Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів (далі - військовозобов`язані) у Збройних Силах України - ще й Інструкцією зі складення протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства оборони України № 329 від 23.10.2021 року.

Так, частина 1 та 2 статті 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення обумовлює, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності, що, у разі його оформлення, робиться не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

При цьому, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього кодексу, про що робиться відмітка у протоколі (стаття 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Зазначаючи про це, суддя чітко розуміє, що протокол складається за умовним найменуванням військової частини і пункту її дислокації в умовах воєнного стану.

Аналогічні за своїм змістом норми щодо порядку складення уповноваженою особою протоколу про військове адміністративне правопорушення, містяться й в Інструкції зі складення протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення.

Зокрема, пунктом 7 розділу ІІ цієї Інструкції передбачено, що до протоколу долучаються матеріали (докази), що підтверджують факт вчинення військового адміністративного правопорушення (рапорти посадових осіб, заяви, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків правопорушення, інші документи, які стосуються правопорушення). Матеріали, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про військове адміністративне правопорушення покладається на уповноважену посадову особу, яка складає протокол.

Відтак, виходячи з наведеного, суддя зважає на те, що уповноваженою посадовою особою, яка склала протокол, не виконано вимоги наведених вище підзаконних нормативно-правових актів, обов`язкових до виконання.

При цьому суддя усвідомлює як те, що відповідно до статей 1 і 2 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України, що ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі, так і те, що приписи статей 4 і 3 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язують кожного військовослужбовця не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби й військова дисципліна досягається шляхом, зокрема, й зразкового виконання командирами військового обов`язку, їх справедливого ставлення до підлеглих (в тому числі зважаючи й на їх фізичний стан здоров`я).

Таким чином, наявність недоліків у протоколі (серії А1476 № 4) та доданих до нього документах, є юридично важливим задля визначення наявності виникнення в особи, відносно якої його складено, складу військового адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Імперативним приписом статті 19 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року (Закон України № 254к/96-ВР) визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, державні органи наділені лише тими повноваженнями і компетенцією, які визначені законом і не можуть на свій розсуд привласнювати повноваження інших державних органів.

Згідно зі змістом статті 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Із приписів абзацу 38 пункту 1 частини 1 статті 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення вбачається, що саме до повноважень органів управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України належить складення протоколів про військове адміністративне правопорушення, передбачене статтею 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якщо це правопорушення, вчинене військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів, а також працівниками Збройних Сил України під час виконання ними службових обов`язків.

Нормою права, яка міститься у статті 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, передбачено, що його завданням є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

При цьому, частини 1 і 2 статті 7 цього кодифікованого закону України регламентують, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Для забезпечення однакового і правильного застосування судами загальної юрисдикції положень Кодексу України про адміністративні правопорушення, з метою уникнення неоднозначного тлумачення норм закону в судовій практиці та запобігання помилкам при розгляді справ про окремі адміністративні правопорушення, діючи відповідно до пункту 7 розділу XII «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року, судова палата у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ звернула увагу суддів першої та апеляційної інстанції в своєму листі щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, на те, що при розгляді справ цієї категорії суди повинні забезпечувати своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне дослідження всіх обставин, передбачених статтями 247 і 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, звертаючи особливу увагу на з`ясування таких питань:

?чи мало місце правопорушення, за яке особа притягується до відповідальності;

?чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, передбаченого Кодексом України про адміністративні правопорушення;

?чи є особа винною у його вчиненні;

?чи належить вона до суб`єктів цього правопорушення;

?чи не містить правопорушення ознак злочину;

?чи не закінчилися на момент розгляду справи строки, передбачені статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення;

?чи немає інших обставин, що виключають провадження у справі.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 року у справі «Щокін проти України», що є обов`язковим до застосуванням судами України, визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Аналізуючи у цьому аспекті діюче законодавство щодо військового проступку, передбаченого статтею 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя переконується, що положення чинного законодавства України з цього приводу повністю відповідають вимогам «якості закону» в розумінні Європейського суду з прав людини, а тому підлягають застосуванню.

Доходячи такого висновку суддя враховує приписи статей 68 та 57 Конституції України, як норм прямої дії, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Кожному гарантується право знати свої права і обов`язки. Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов`язки громадян, мають бути доведені до відома населення у порядку, встановленому законом. Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов`язки громадян, не доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, є нечинними.

Отже, Кодекс України про адміністративні правопорушення був доведений до відома громадян України шляхом публікації в офіціальних джерелах масової інформації, а також на офіційному веб-порталі Верховної Ради України веб-сайті «Законодавство України».

З`ясовуючи обставини, передбачені статтями 247 і 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя враховує, що стаття 9 цього кодексу адміністративним правопорушенням (проступком) визначає протиправну, винну (умисну або необережну) дію чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Одночасно із цим, статті 10 та 11 цього ж кодифікованого закону роз`яснюють, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків, а вчиненим з необережності - коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Отже, вирішуючи питання чи мало місце правопорушення, за яке особа притягується до відповідальності, чи містить її діяння склад адміністративного правопорушення, передбаченого Кодексом України про адміністративні правопорушення, та чи є особа винною у його вчиненні, суддя не в змозі прийти до однозначних висновків внаслідок допущених повноважною особою наведених вище недоліків, які є змістовно та суто процесуальними.

Перевіряючи, чи не закінчилися на момент розгляду справи строки, передбачені статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд керується приписами частини 2 цієї норми права, яка мовить про те, що якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Ураховуючи вимоги частини 2 - 6 статті 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо термінів накладення адміністративного стягнення, а також приписи частини 2 статті 254 вказаного кодексу, які мовлять про те, що протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, то суддя доходить до обґрунтованого висновку про те, що уповноважена особа під час складення первісного протоколу про військове адміністративне правопорушення, що розглядається, цих вимог законодавства повністю дотрималась.

Відтак, виявлені суддею порушення є процесуальними, мають важливе значення і перешкоджають розгляду справи про адміністративне правопорушення, в тому числі у зв`язку із тим, що протокол, складений із порушенням процесуального закону, не може бути предметом розгляду й підлягає поверненню особі, яка його склала.

У рішеннях Європейського суду прав людини від 30 травня 2013 року у справі «Малофєєва проти Росії» (заява № 36673/(7) та від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/0/), серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Пленум Верховного Суду України у пункті 24 своєї Постанови № 14 від 23 грудня 2005 року визнав правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог статі 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

На такій же правовій позиції стоїть й Верховний суд України, який у пункту 2 своєї Постанови Пленуму № 13 від 25.05.1998 року (із змінами та доповненнями, внесеними Постановою Пленуму № 5 від 03.03.2000 року) зазначає, що у випадках складення протоколу не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог статі 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, неприєднання до нього документів, що підтверджують особу, яка притягається до відповідальності, повноважень на виконання функцій держави, чи копії постанови (при повторному притягненні особи до відповідальності на підставі Закону) суддя зобов`язаний своєю постановою повернути протокол відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

Таким чином, оцінивши матеріали справи та наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, своєчасному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, ураховуючи, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен вжити всіх передбачених законом заходів для повного, всебічного і об`єктивного дослідження доказів по справі та беручи до уваги, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, а не на суд, вважаю, що протокол про військове адміністративне правопорушення (серії А1476 № 4), складений начальником логістики - заступником командира військової частини НОМЕР_3 підполковником ОСОБА_2 26.05.2025 року в населеному пункті АДРЕСА_2 і викладений друкарським способом на звичайних аркушах паперу, із доданими до нього документами, слід повернути повноважній особі, яка їх склала, для належного оформлення.

На підставі викладеного, діючи в точній відповідності із законом, з метою зміцнення законності та правосвідомості задля всебічного, повного, своєчасного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, виховання осіб в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень, керуючись статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учиненою 04.11.1950 року та ратифікованою Україною 17.07.1997 року; рішеннями Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 року у справ «Щокін проти України», від 30.05.2013 року «Малофєєва проти Росії» та від 20.09.2016 року у справі «Карелін проти Росії»; статтями 19, 57, 68 і 129 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року (Закон України № 254к/96-ВР) (із змінами та доповненнями); частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-ІV (із змінами та доповненнями); Законом України «Про оборону України» № 1932-ХІІ від 06.12.1991 року (в редакції Закону № 2020-ІІІ від 05.10.2000 року (зі змінами та доповненнями); статтею 5 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-ХII від 20.12.1991 року (із змінами та доповненнями); Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року, затвердженим Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 року; Указом Президента України № 26/2025 від 14.01.2025 року, що затверджений Законом України № 4220-ІХ від 15.01.2025 року; Інструкцією зі складення протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затвердженою Наказом Міністерства оборони України № 329 від 23.10.2021 року; ДСТУ 4163-2020 (Вимоги до оформлювання документів), прийнятого й затвердженого наказом Державного підприємства «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» № 144 від 01.07.2020 року; Правилами організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених Наказом Міністерства юстиції України № 1000/5 від 18.06.2015 року (із змінами та доповненнями), а також статтями 1, 7, 9 11, 23, 27, частиною 2 статті 38, частинами 1 і 3 статті 172-20, статтями 245, 246, 247, 249 - 252, частинами 1 і 2 статті 254, частиною 1 статті 255, статтею 256, частиною 2 статті 268, частиною 2 статті 277, статтями 278, 280, 283 285, частиною 2 статті 287, статтями 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення № 8073-Х від 07.12.1984 року (із змінами та доповненнями),

п о с т а н о в и в:

Протокол про військове адміністративне правопорушення (серії А1476 № 4), складений начальником логістики - заступником командира військової частини НОМЕР_3 підполковником ОСОБА_2 26.05.2025 року в населеному пункті АДРЕСА_2 і викладений друкарським способом на звичайних аркушах паперу, щодо вчинення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військового правопорушення, передбаченого частиною 3 статтею 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також додані до нього документи, повернути особі, яка його склала, а саме: начальнику логістики - заступнику командира військової частини НОМЕР_3 підполковнику ОСОБА_2 ,- для належного оформлення.

Постанова оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її винесення.

Постанову винесено, оформлено шляхом комп`ютерного набору та підписано суддею в одному примірнику.

Суддя С. В. Мащенко