Справа №766/4767/25
П О СТ А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2025 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючої судді: Валігурської Л.В.

за участю секретаря: Натальної А.В.

прокурора: Марченка С.А.

захисника: Мієнка Р.В.

особи, що притягається до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Херсона матеріали справи про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гола Пристань Херсонської області, РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , правопорушення інкриміноване у зв`язку із зайняттям офіцерської посади в ІНФОРМАЦІЯ_4,

- за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення

(далі по тексту - КУпАП), -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , будучи офіцером ІНФОРМАЦІЯ_4, а значить суб`єктом декларування та відповідальності, згідно зі ст. 1 та п. п. «е» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон) та приміткою до ст. 172-6 КУпАП у порушення вимог, передбачених ч. 2 ст. 45 та п. 2-7 Прикінцевих положень Закону несвоєчасно, а саме: 27.12.2024, без поважних причин, маючи при цьому фізичні та технічні можливості, подав на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (щорічну після звільнення) за 2021 рік.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП як несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав повністю. Вважав відсутніми підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Захисник Мієнко Р.В., заперечивши проти протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , звернув увагу суду на ту обставину, що протокол містить посилання на те, що ОСОБА_1 допустив порушення, перебуваючи на офіцерській посаді в ІНФОРМАЦІЯ_4, що фактично не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_1 звільнений був ще у 2021 році.

Крім того неконкретизованим є твердження за неподання якої саме декларації має бути притягнутий до відповідальності ОСОБА_1 в розрізі ч. 2 ст. 45 Закону. Вважає передчасним твердження і про те, що датою виявлення інкримінованого правопорушення є дата складання протоколу про адміністративне правопорушення, тоді як за позицією Верховного Суду днем виявлення правопорушення слід вважати день, коли до уповноваженого органу надійшли будь-які відомості про можливе адміністративне правопорушення, проте матеріали справи не містять беззаперечних відомостей про отримання даних про ймовірно допущене порушення ОСОБА_1 .

Зазначив, що дія розділу VII Закону, зокрема і ч. 2 ст. 45 Закону не поширюється на учасників здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф у Донецькій та Луганській областях, тоді як ОСОБА_1 за змістом самого протоколу є офіцером ІНФОРМАЦІЯ_4.

З урахуванням вимог ч. 5 ст. 45 Закону ОСОБА_1 обґрунтовано вважав, що має право на відтермінування подачі декларації відповідно до вимог ч. 9 ст. 45 цього Закону.

Таким чином можна стверджувати, що ОСОБА_1 не є суб`єктом відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, що виключає можливість притягнення його до відповідного виду відповідальності.

Також просив врахувати, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення вперше, прямого умислу на вчинення правопорушення не мав, шкоди правопорушенням не завдано, позитивно характеризується за місцем роботи, що у своїй сукупності дозволяє застосувати ст. 22 КУпАП та обмежитись попередженням.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатні докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Просив визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією та притягнути останнього до адміністративної відповідальності, наклавши адміністративне стягнення в межах санкції інкримінованої ОСОБА_1 статті.

Так вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення підтверджена наступними дослідженими та перевіреними в судовому засіданні доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією №22/2025 від 31.03.2025, в якому викладено обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення (несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (після звільнення) за 2021 рік та положення Закону (ч. 2 ст. 45 та п. 2-7 Прикінцевих положень), порушення яких він допустив, що має своїм наслідком настання відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП;

- копією Декларації на ім`я ОСОБА_1 (військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_4) з відкритої частини Єдиного державного реєстру Декларацій, за змістом якої ОСОБА_1 подав щорічну декларацію за 2021 рік (охоплює попередній рік) 27.12.2024 о 19:44 годині;

- відповіддю ІНФОРМАЦІЯ_4 від 29.01.2025 №71/6/373-596 на запит Управління стратегічних розслідувань в Херсонській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, з якої вбачається, що старший лейтенант ОСОБА_1 проходив військову службу в Управлінні на офіцерських посадах та звільнений з військової служби з дня виключення зі списків особового складу (наказ Голови СБУ від 16.04.2021 №499-ОС/дск). Зі списків особового складу Управління виключений наказом від 14.05.2021 №170-ОС/дск. Декларація «При звільненні» ОСОБА_1 подана відповідно до вимог, встановлених статтею 52-1 ЗУ «Про запобігання корупції» у спосіб, що унеможливлює розкриття належності таких осіб до відповідних державних органів чи військових формувань, у порядку, визначеному НАЗК (шляхом направлення декларації до ГУ ВБ СБ України). Інформація про те, чи подавалась ОСОБА_1 декларація «Після звільнення» до Управління не надходила. Надати документи, запитувані у листі від 31.12.2024 №4300/55/120/01-2024, не має об`єктивної можливості, оскільки у зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації та введенням Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 воєнного стану на всій території держави, згідно мобілізаційного плану ІНФОРМАЦІЯ_4, вся службова документація, у тому числі журнали реєстрації та обліку документів, а також особові справи військовослужбовців запасу Управління, знищені;

- відповіддю Управління проведення спеціальних перевірок та контролю за своєчасністю подання декларацій Національного агентства з питань запобігання корупції від №47-06/8045-25 від 30.01.2025 на запит Управління стратегічних розслідувань в Херсонській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, з якої вбачається, що згідно даних системи електронного документообігу та перевірки повідомлень з Реєстру листи, звернення, повідомлення від ОСОБА_1 до Національного агентства не надходили. ОСОБА_1 зазначив у своєму особистому кабінеті Реєстру пошту ІНФОРМАЦІЯ_2 як особисту пошту. За результатами пошуку за параметрами « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та « ОСОБА_1 » серед запитів, які надходили на електронну поштову скриньку в період з 01.01.2021 по 31.12.2024, звернень не знайдено. За наявною інформацією, впродовж 2023-2024 років на телефонний номер Національного агентства +38044-200-06-94 надходила значна кількість дзвінків з телефонного номера НОМЕР_2 , який зазначений ОСОБА_1 у своєму особистому кабінеті Реєстру. Більшість озвучених під час дзвінків запитань стосувалась організаційних питань діяльності уповноваженого з питань запобігання корупції, яким представлявся телефонуючий. Водночас при зверненні 22.03.2024 особа цікавилась якими мають бути її дії у випадку, якщо після звільнення у 2021 році нею за 2021 рік була подана щорічна декларація з позначкою «я припинив (ла) виконувати функції держави або місцевого самоврядування (після звільнення)», яка містила інформацію лише за три місяці та не була подана декларація при звільненні.

Дослідивши наведені вище докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. п. «е» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону посадові та службові особи органів прокуратури, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України, Рахункової палати, дипломатичної служби, державної лісової охорони, державної охорони природно-заповідного фонду, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, і центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику є суб`єктами відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією. Відповідно до ст. 1 Закону суб`єктами декларування є особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в»-«ґ» пункту 2, пункті 4 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Таким чином ОСОБА_1 є суб`єктом декларування та відповідальності, оскільки на нього поширюється дія Закону.

Позиція захисника відповідних висновків суду не спростовує, оскільки правопорушення, пов`язане з «неподанням щорічної декларації після звільнення» (у випадку з ОСОБА_1 відповідна дія мала бути вчинена за загальним правилом до 01.04.2022, тобто за 2021 рік), обумовлене не зайняттям тієї чи іншої посади на час, коли відповідний обов`язок мав бути виконаний, а саме з посадою, з якої особа була звільнена, а відповідно і правопорушення пов`язують з суб`єктом в розрізі раніше займаної ним посади. Використані ж особою, уповноваженою на складання протоколу лексичні обороти, витлумачені стороною захисту як невстановлена суб`єктності ОСОБА_1 , не можуть бути підставою для констатації факту відсутності всіх необхідних елементів складу адміністративного правопорушення і як наслідок можливою підставою для закриття провадження у справі.

Встановлення наявності або відсутності в діях ОСОБА_1 складу корупційного правопорушення має відбуватись через призму оцінки норми ст. 45 Закону, відповідно до абзацу 1 ч. 2 якої в редакції, яка діяла на дату звільнення ОСОБА_1 було передбачено, що особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у пп «а» і «в» п. 2 ч. 1 ст. 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до ст. 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31.01.2024. Суб`єкти декларування, зазначені у ч. ч. 7-14 ст. 45 цього Закону, подають відповідні декларації у строки, встановлені ч. ч. 7-14 ст. 45 цього Закону, якщо відповідні декларації не було подано раніше (п. 2-7 Прикінцевих положень Закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в»-«ґ» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а», «в»-«ґ» пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік (абзац 2 ч. 2 ст. 45 Закону).

Викладені вище норми покладають на осіб, зазначених в них обов`язок подання щорічної декларації після звільнення, за несвоєчасне подання якої без поважних причин і настає відповідальність за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Отже, необхідним є встановлення в першу чергу факту несвоєчасності подання декларації, тобто поза строком визначеним законом.

З огляду на викладене ОСОБА_1 на виконання вищенаведених норм був зобов`язаний в період до 31.01.2024 включно подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 рік після звільнення, проте відповідної вимоги не дотримався, що ним фактично і не заперечувалось, оскільки відповідний обов`язок було виконано 27.12.2024.

Враховуюче викладене, неспроможним є твердження захисника і щодо невстановлена який саме вид Декларації був зобов`язаний подати ОСОБА_1 , оскільки протокол містить вичерпне твердження, яке повністю узгоджується з вимогами Закону щодо виникнення у ОСОБА_1 обов`язку подання Декларації саме на 2021 рік, враховуючи дату його звільнення із раніше займаної посади.

Оцінюючи стверджуване захисником відтермінування, як і відсутність обов`язку подання відповідної Декларації ОСОБА_1 , суд зважає на наступне.

Дія розділу VII цього Закону не поширюється на учасників антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях (абзац 1 ч. 5 ст. 45 Закону).

Суб`єкти декларування, які для здійснення службових повноважень на постійній основі перебувають на територіях, на яких ведуться активні бойові дії, перелік яких визначається в установленому законодавством порядку, зобов`язані подати визначені цією статтею декларації не пізніше 90 календарних днів з дня настання першої з таких обставин - припинення чи скасування воєнного стану, звільнення (припинення повноважень) або визначення дати завершення бойових дій для території активних бойових дій, на якій суб`єкт декларування перебуває (ч. 9 ст. 45 Закону).

На переконання суду, беручи до уваги ту обставину, що він був звільнений з лав Служби безпеки України у квітні 2021 року, а на момент необхідності виконання обов`язку, покладеного ч. 2 ст. 45 Закону України до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях об`єктивно не залучався, а для здійснення службових повноважень на постійній основі не перебував на територіях, на яких ведуться активні бойові дії, тоді як виникнення обов`язку подання Декларації мало місце, про що зазначено і вище, ще на момент звільнення з раніше займаної посади в 2021 році.

Таким чином відсутні спеціальні умови для відтермінування подачі Декларації ОСОБА_1 .

Адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених ст. 51 та ч. ч. 3-6 ст. 164-14, статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення (ч. 4 ст. 38 КУпАП).

Управлінням стратегічних розслідувань в Херсонській області ДСР НП України відповідь ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо, в тому числі дати звільнення ОСОБА_1 , було отримано 03.02.2025, а тому з огляду на позицію захисника шестимісячний строк, протягом якого ОСОБА_1 може бути притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП є 03.08.2025.

Не спростовує висновків суду і твердження про те, що ОСОБА_1 не був належно обізнаний щодо наявного у нього обов`язку, оскільки відомості щодо послідовності дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинив ОСОБА_1 свідчать про те, що останній є активним користувачем відповідного реєстру і протягом 2023-2024 року подавав ряд Декларацій, в тому числі і виправлених.

Оцінюючи наведені вище докази, суд приходить до висновку, що факти викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією відносно ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження і під час судового розгляду. Досліджені судом докази узгоджуються між собою щодо часу, місця та обставин, допущеного ОСОБА_1 правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, ставити їх під сумнів жодних підстав немає. Так останній допустив порушення вимог ч. 2 ст. 45 Закону, з урахуванням положень п. 2-7 Прикінцевих положень, не подавши відповідну декларацію у встановлені законом строки.

Оцінюючи позицію захисника щодо можливості звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, суд зауважує наступне.

При малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням (ч. 1 ст. 22 КУпАП). Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самою особою, що притягується до адміністративної відповідальності, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП). При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (ч. 2 ст. 33 КУпАП).

У законодавстві не закріплено визначення малозначного правопорушення та відсутні вказівки на його ознаки. Як зазначено у Постанові Вищого адміністративного суду України від 14.12.2016 у справі К/800/17615/16, у кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не становлять великої суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Зважаючи на ту обставину, що ОСОБА_1 свою вину не визнав, а формально його діями матеріальної шкоди заподіяно не було, судом не вбачається підстав для застосування положень ст. 22 КУпАП, оскільки за своїм змістом та правовими наслідками корупційні адміністративні правопорушення не можуть бути віднесені до малозначних з огляду на їх суспільно підвищену небезпеку та політику держави, яка проводиться з метою мінімізації проявів корупційних ризиків та діянь.

Враховуючи характер та обставини вчиненого правопорушення, суспільну небезпечність діяння, особу ОСОБА_1 , який раніше до адміністративної відповідальності за вчинення корупційного правопорушення не притягувався, суд вважає за необхідне накласти на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в мінімальному розмірі визначеному санкцією ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, що буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, у зв`язку з чим на вимогу п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

Керуючись ст. ст. 40-1, 172-6, 250-252, 280, 283, 284 КУпАП, ст. 45, п. 2-7 розділу ХІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції», суд, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

(Номер рахунку (IBAN): UA0021451, Одержувач-ГУК у Херсонській обл./Херсонській ра-он 21081100, Код отримувача(код за ЄДРПОУ) - 37959517, Банк отримувач - Казначейство України (ЕАП), Код класифікації доходів бюджету: 21081100).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

(Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача: UA0026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя: Людмила ВАЛІГУРСЬКА