Справа № 177/1187/25
Провадження № 3/177/409/25
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 травня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя Криворізького районного суду Дніпропетровської області Суботіна С. А.

за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли від полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ст.ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , 26.04.2025 о 17 год. 20 хв., керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_2 , на нерегульованому перехресті траси Т-0442+1км 200м та автодороги в напрямку с. Інгулець Криворізького району Дніпропетровської області, у порушення п.п. 16.11, 10.1, 2.3.б ПДР України, не був уважним, виїжджаючи з другорядної дороги не надав дороги та скоїв зіткнення з автомобілем Peugeot 301, р/н НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі, у результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків їх власникам.

Окрім того, ОСОБА_1 , після скоєння ДТП, що мало місце 26.04.2025 о 17 год. 20 хв., на нерегульованому перехресті траси Т-0442+1км 200м та автодороги в напрямку с. Інгулець Криворізького району Дніпропетровської області, залишив місце ДТП, до якої був причетний, чим порушив вимоги п. п. 2.10 а ) Правил дорожнього руху України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечував обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. Пояснив, що не помітив автомобіль Peugeot через те, що його засліпило сонце. А після ДТП перебував у стресовому стані та злякавшись, залишив місце ДТП, оскільки в подібні ситуації ніколи не потрапляв.

Потерпілий ОСОБА_2 правом на участь у судовому засіданні не скористався, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши письмові матеріали справи, відеозапис на DVD-диску, суд приходить до наступного висновку.

У розумінні ст. 280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, тобто перевірити правильність кваліфікації її дій.

Із аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до диспозиції норм ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП, із урахуванням положень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 № 14, особа підлягає адміністративній відповідальності у випадку, зокрема, порушення нею, як учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів чи іншого майна та залишення нею місця дорожньо-транспортної пригоди.

За приписами п. 1.3 ПДР України та ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно п. 2.3.б ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно з п. 10.1 ПДР України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається другорядною дорогою, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху, що визначено п. 16.11 ПДР України.

Порушення цих вимог має наслідком притягнення, зокрема, до адміністративної відповідальності.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень, суду надано: протоколи про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 № 320914 та ЕПР1 № 320972 від 05.05.2025, у яких зазначені обставини вчинення ОСОБА_1 ДТП, що мала місце 26.04.2025 на нерегульованому перехресті траси Т-0442+1км 200м та автодороги в напрямку с. Інгулець у Криворізькому районі Дніпропетровської області та залишення ним місця дорожньо-транспортної пригоди; схему місця ДТП від 26.04.2025, яка підписана водієм ОСОБА_3 , у якій зафіксовано перелік видимих пошкоджень транспортного засобу Peugeot 301, р/н НОМЕР_3 , а саме: пошкодження лівої задньої частини; письмові пояснення ОСОБА_1 , в яких він пояснює що через засліплення не помітив на перехресті автомобіль, тому не надав йому дорогу, при спілкуванні з водієм не знайшли спільної мови, а тому залишив місце ДТП; письмові пояснення ОСОБА_2 ; рапорт інспектора Полку ПП; фотозображення місця ДТП та транспортного засобу Peugeot 301, р/н НОМЕР_3 , із фіксацією видимих пошкоджень; довідку від 07.05.2025 що ОСОБА_1 посвідчення водія на право керування транспортними засобами не отримував.

На DVD-диску, наявного в матеріалах справи, міститься запис з відеореєстратора автомобіля Peugeot 301, р/н НОМЕР_3 . Дослідженням відеозапису встановлено, що автомобіль Peugeot рухається по автодорозі, на якій встановлений попереджувальний дорожній знак 1.23.2, який попереджає про прилягання другорядної дороги з лівого боку. Під`їжджаючи до перехрестя доріг, з другорядної дороги зліва виїжджає автомобіль ВАЗ-21063, який перед виїздом на трасу пригальмував, а після продовжив виїзд на перехрестя, в результаті чого відбулося зіткнення з автомобілем Peugeot.

Відповідно до п. 1.5 ПДР України, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

З урахуванням встановлених судом обставин вчинення ДТП, механізму його вчинення, характеру механічних пошкоджень, інформації на схемі місця ДТП, суд приходить до висновку, що виникнення ДТП та механічні пошкодження транспортних засобів, є прямим наслідком допущення ОСОБА_1 порушень п.п. 16.11, 10.1, 2.3.б ПДР України та в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за ознакою порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Відповідно до п. 2.10 а) ПДР України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Диспозицією ст. 122-4 КУпАП, яку інкриміновано ОСОБА_1 , передбачено адміністративну відповідальність за залишення водіями транспортних засобів на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Склад адміністративного правопорушення це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому. Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення знаходить свій прояв у дії чи бездіяльності, що заборонені адміністративним правом, та залежить від місця, часу, обставин і способу скоєння адміністративного правопорушення тощо, а також від причинного зв`язку між діянням і шкідливими наслідками цього діяння, вчинення протиправного діяння в минулому, його системності.

Аналізом об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, встановлено обов`язковість наявності двох взаємопов`язаних умов, які визначають подію: 1) дорожньо-транспортної пригоди; 2) доведеність обставин залишення водієм, причетним до її виникнення, місця ДТП.

Під час судового розгляду встановлено, що після ДТП водій ОСОБА_1 залишив місце ДТП, про що він зазначив у своїх письмових поясненнях та не заперечував у судовому засіданні.

Оскільки факт залишення ОСОБА_1 місця ДТП є доведеним, доказів на спростування відсутності у нього умислу на залишення місця ДТП не надано, суд приходить до висновку порушення ОСОБА_1 п. 2.10 а) ПДР України.

Приймаючи до уваги викладене, дослідивши зібрані в справі про адміністративне правопорушення докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП за ознаками: залишення водіями транспортних засобів на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Обираючи вид і міру стягнення, суд, відповідно до ст. 33 КУпАП, враховує особу ОСОБА_1 , визнання ним вини, суспільну небезпечність адміністративного проступку, який створює небезпеку і загрозу як його здоров`ю та життю, так і інших учасників дорожнього руху, тому вважає за необхідне піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу.

При цьому враховується, що ОСОБА_1 вчинив два взаємопов`язаних адміністративних правопорушення і їх розгляд відбувається одночасно одним і тим же місцевим судом, відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, тому стягнення на нього накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, тобто в межах санкції ст. 122-4 КУпАП.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні в справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. ст. 23, 24, 27, 33-35, 36, 40-1, 122-4, 124, 245, 280, 283, п.1 ч.1 ст.284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Об`єднати в одне провадження матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 № 177/1187/25 (провадження № 3/177/409/25) за ст. 122-4 КУпАП та № 177/1188/25 (провадження № 3/177/410/25) за ст. 124 КУпАП, присвоївши об`єднаній справі єдиний номер 177/1187/25.

ОСОБА_1 визнати винуватиму скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП та піддати адміністративному стягненню, із урахуванням вимог ст. 36 КУпАП, у виді штрафу в розмірі двохсот (200) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 (три тисячі чотириста) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку на протязі десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області.

Відповідно до ст. 305 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішується органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у вище вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Суддя: