Справа № 188/228/25
Провадження № 3/188/679/2025
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року с-ще Петропавлівка

Суддя Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області Курочкіна О.М., розглянувши матеріали відносно

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_2

у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу серії ААД №831235 від 08.01.2025 року, 08.01.2025 року 11 год 20 хв на автошляху Стрій-Ізварино 1090 км траса М-30 водій ОСОБА_1 керував автомобілем Skoda Roomster д.н.з. НОМЕР_3 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я Першотравенської МЛ водій відмовився під відеозапис на службову боді камеру, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання подав письмові заперечення на протокол в якому зазначив, що він не перебував за кермом автомобіля, який не рухався, про що зазначив працівниками поліції відразу як до нього вони підійшли, тому відмовився проходити медичний огляд.

Під час спілкування з працівниками поліції йому не було названо жодної конкретної чи об`єктивної ознаки, яка б свідчила про стан наркотичного сп`яніння. Жодна з ознак, передбачених Інструкцією про порядок виявлення у водіїв ознак наркотичного сп`яніння, таких як порушення координації, неадекватна поведінка, сповільнене мовлення чи збуджений стан не була згадана або зафіксована безпосередньо на місці. Натомість з`являлись стандартні загальні формулювання, які не озвучувались раніше. Це ставить під сумнів об`єктивність та достовірність фіксації мого стану. Такий підхід суперечить вимогам законності та порушує право на справедливу перевірку, що є підставою для визнання дій поліцейських неправомірними, а матеріалів недопустимими доказами.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення, у тому числі відеозаписи, не містять жодного об`єктивного доказу, який би спростовував наведене вище, тобто немає жодного доказу керування ним вказаним в протоколі транспортним засобом, тому просить суд закрити справу відносно нього за п.1 ч.1ст.247 КУпАП.

Вивчивши заперечення та матеріали справи: протокол про адміністративне правопорушення, рапорт ВП №3, направлення до мед.закладу від 08.01.2025 в якому зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від такого проходження, переглянувши диск з відеофіксацією правопорушення, приходжу до висновку про закриття провадження у справі з наступних підстав.

Об`єктивна сторона правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані наркотичного сп`яніння.

Порядок такого огляду визначений ст.266 КУпАП, постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі - Постанова) та «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкція).

Відповідно до вищевказаних нормативних актів, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають в стані сп`яніння, з ознаками такого стану, при цьому ознаки такого стану виписані в пункті З вищевказаної Інструкції: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Під час перегляду відео фіксації правопорушення працівники поліції не зазначили водію які ознаки наркотичного сп`яніння у водія, фо є грубим порушенням «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Більш того, у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні докази відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, що обґрунтовує обставини, викладені ним вище.

Відповідно де ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». Згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

При оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України»). Приймаючи до уваги дане рішення, суд керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Також суд враховує правову позицію висловлену ВС у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 15 травня 2019 року № 537/2088/17 про те, що сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності. З`ясування обставин, за яких вчинено адміністративне правопорушення, яке порушнику поставлено за провину, буде неповним і поверховим, якщо не дослідити його в усіх тих аспектах, про які зазначено вище.

Враховуючи вищезазначене, вважаю, що склад правопорушення та факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не знайшов правового підтвердження при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, враховуючи зазначене, провадження у справі підлягає закриттю.

Відповідно до ст. 252 КУпАП докази оцінюються за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Керуючись ст.ст. 247, 284, 287 КУпАП суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено Дніпровським апеляційним судом.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Скарга на постанову подається до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя О. М. Курочкіна