Провадження №33/812/222/25 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у першій інстанції Федорченко А. А.
Доповідачка апеляційного суду Ямкова О. О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

в складі: головуючого - судді Ямкової О. О.

за участю: секретаря Біляєвої В. М.

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Корабельного районного суду міста Миколаєва від 10 квітня 2025 року, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн із позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови судді, 14 лютого 2025 року о 8 годині 30 хвилині у місті Миколаєві по вулиці Олександра Янати, 20 водій ОСОБА_1 , керував автомобілем «Wolkswagen», держаний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови). В порушення вимог, передбачених пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України, від проходженні огляду на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, що зафіксовано за допомогою відеозапису.

ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Не погодившись із зазначеною постановою, 12 травня 2025 року особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову судді Корабельного районного суду міста Миколаєва від 10 квітня 2025 та провадження у справі закрити.

Разом з тим клопотав про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивуючи тим, що був позбавлений можливості своєчасно подати апеляційну скаргу, у зв`язку з тим, що за його участі судом постанова в засіданні не проголошувалася, а про результат розгляду справи він дізнався із реєстру судових рішень, після його публікації, 4 травня 2025 року. За таких обставин, вважав, що пропустив строк з поважних причин.

Справа розглянута в суді апеляційної інстанції за відсутністю ОСОБА_1 , за його належним повідомленням, у відповідності статті 294 КУпАП, та відсутністю поважних причин його неявки, зазначених ним у поданій заяві про відкладення слухання справи, у зв`язку з потребою термінового виїзду, внаслідок військової агресії.

Перевіривши доводи, викладені в клопотанні про поновлення строку, вивчивши матеріали справи приходжу до висновку, що строк на подачу апеляційної скарги не підлягає поновленню з наступних підстав.

Згідно до положень частини 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Чинні норми КУпАП в частині права на оскарження постанови судді місцевого суду є гарантією забезпечення захисту прав і законних інтересів учасників судового розгляду і за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, визначають порядок реалізації цього права, його законну мету.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ як джерело права.

Так, ЄСПЛ у пунктах 37 та 38 рішення від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, і має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

Також у рішенні від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ указав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41).

Згідно матеріалів провадження судове рішення про притягнення водія ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності було постановлено 10 квітня 2025 року, в день коли відбулося судове засідання по суті за його участю (а.с.14-18).

Постанова судді від 10 квітня 2025 року надіслана судом до Єдиного державного реєстру судових рішень 25 квітня 2025 року та опублікована у загальному доступі 28 квітня 2025 року.

Заяв про видачу копії цієї постанови від ОСОБА_1 або його представників та відмову суду в її видачі в період з 10 квітня 2025 року по 4 травня 2025 року матеріали справи не містять.

Апеляційна скарга подана ОСОБА_1 12 травня 2025 року. Тобто, поза межами строку встановленого статтею 294 КУпАП.

За матеріалів адміністративної справи та постанови судді вбачається, що учасник справи належним чином повідомлявся про дати слухання справи, та брав участь у її розгляді, як особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, зокрема при її розгляді по суті 10 квітня 2025 року, надавав пояснення та знав про видалення суду до нарадчої кімнати для постановлення судового рішення, яке проголошено у той же день (а.с.14-19).

Тому посилання на неможливість своєчасного подання апеляційної скарги з причин необізнаності про результат розгляду справи або не отримання копії постанови судді, яка постановлена 10 квітня 2025 року, є безпідставними та свідчать про обізнаність правопорушника про дату ухваленої суддею постанови.

Інші твердження про дату ознайомлення зі змістом постанови, з дня її публікації у державному реєстрі 4 травня 2025 року, не є слушними, так як постанова судді від 10 квітня 2025 року опублікована у загальному доступі 28 квітня 2025 року.

Отже, така підстава для відрахування строку на апеляційне оскарження судового рішення з 4 травня 2025 року, не відповідає не лише встановленим апеляційним судом обставинам публікації, а є ще такою, що суперечить положенням статті 294 КУпАП, оскільки датою початку строку на апеляційне оскарження є дата винесення постанови суддею.

Таким чином, будучи обізнаним про розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності, та датою постановленого судом рішення у справі, особа, відносно якої складено протокол, зволікав зі своєчасною подачею апеляційної скарги, не направив вчасно апеляційну скаргу без об`єктивних на то причин.

Отже, апелянтом пропущений десятиденний строк, передбачений на оскарження постанови в справах про адміністративні правопорушення, а наведені причини, які перешкодили йому в передбачений законом строк подати апеляційну скаргу не є поважними.

За таких обставин вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови суду апелянтом був пропущений без поважних причин, а тому поновленню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КУпАП

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Корабельного районного суду міста Миколаєва від 10 квітня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частино 1 статті 130 КУпАП.

Апеляційну скаргу з додатками невідкладно повернути - ОСОБА_1 ..

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча О. О. Ямкова