ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1414/25 Справа № 199/3029/25 Суддя у 1-й інстанції - ЩЕРБИНА-ПОЧТОВИК І. В. Суддя у 2-й інстанції - Гришин Г. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Савицького А.Я., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 25 березня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, проживаючого у будинку АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір в розмірі 605,60 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 25 березня 2025 року встановлено, що 21.02.2025 року о 08:27 годині біля будинку №3 по вулиці Спартака в місті Білозерське Донецької області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Transporter» номерний знак НОМЕР_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою спеціального технічного приладу «Драгер Alcotest». Результат огляду позитивний складає 0,27‰. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з постановою суду 1-ї інстанції захисник Савицький А.Я., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення строку на звернення з апеляційною скаргою на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 25.03.2025 року. В обґрунтування вказаного клопотання зазначив, що строк на подачу апеляційної скарги не пропущений, оскільки апеляційна скарга була подана 03.04.2025 року. З невідомих причин апеляційна скарга не була отримана судом та повернута відправнику. Звертає увагу, що копію оскарженої постанови не отримував, а матеріали з суду ним отриманні 03.04.2025 року.

В апеляційній скарзі просить скасувати постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 25.03.2025 року відносно ОСОБА_1 , а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що оскаржена постанова суду винесена з невідповідністю висновків обставинам справи. Вважає, що судом було допущено порушення норм матеріального і процесуального права.

Звертає увагу, що в Україні на законодавчому рівні допустимий рівень алкоголю в крові не передбачений, тому в даному випадку підлягають застосуванню норми міжнародного права в галузі дорожнього руху. Зазначає, що мінімальна межа вмісту алкоголю для визначення стану алкогольного сп`яніння згідно норм міжнародного права повинна становити 0,25 мг на літр повітря, яка видихається, що становить згідно таблиці перерахунку одиниць виміру алкоголю в крові і повітрі, що видихається, - 0,25 проміле. Це узгоджується з показником в Україні 0,2 проміле з врахуванням похибки приладу 0,042 проміле, таким чином з показником до 0,25 проміле особа притягненню до відповідальності за ст. 130 КУпАП не підлягає.

Зазначає, що похибка при використанні приладу в температурному діапазоні від -5...40 градусів Цельсія до 0,50 мг/л складає 0,008 мг/л. Вважає, що в організмі ОСОБА_1 було виявлено алкоголь на рівні технічної похибки, яка є допустимою під час застосування зазначеного технічного засобу та не тягне за собою наслідком притягнення особи до адміністративної відповідальності. В підтвердження чого захисник привів свій розрахунок: 0,27%-0,06%-0,008%=0,2%, що не перевищує встановлену законодавчо норму наявності алкоголю в крові.

Звертає увагу, що з наданих даних метеорологічної станції середня температура повітря по регіону в момент зупинки ОСОБА_1 складала 12,6 градусів по Цельсію, відносна вологість повітря 84,5% Тому вважає, що акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та протокол про адміністративне правопорушення не можуть бути прийняті як докази винуватості особи.

Наполягає, що з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 заперечував вживання ним алкоголю, висловлював незгоду з результатом Алкотестера, а також містить переконання поліцейських у протилежному та небажання проводити повторне освідування в медичному закладі.

Вважає, що права ОСОБА_1 не були ним реалізовані, а були лише зачитані формально.

Наполягає, що диск з відеофайлом має невідоме походження, а сам відеозапис розміщений на ньому, створений на невідомий технічний пристрій, його справжність не засвідчена електронним цифровим підписом.

Звертає увагу, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутня відмітка про долучення до нього диску з відеофайлом, а також відсутнє зазначення назви та номера технічного приладу на який здійснено цей відеозапис, тому вважає його здобутим з порушенням Наказу № 1395, Наказу № 1026 та ст. 251 КУпАП, а тому його слід визнати недопустимим та неналежним доказом через невідоме походження.

Наполягає, що в матеріалах даної справи відсутні докази щодо законних підстав зупинки транспортного засобу, оскільки працівником поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факт порушення водієм положень ПДР, які б відповідно до ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього.

Звертає увагу, що протокол не може бути доказом вини правопорушення, хоча КУпАП і визначає його як доказ. Наполягає, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути доказом у справі, оскільки це лише форма викладу адміністративного звинувачення, в якому зазначається лише перелік обвинувачення правопорушника. Сам факт складання протоколу не може бути достатнім доказом вчинення правопорушення за відсутності інших належних доказів і не звільняє уповноважену на складання протоколу особу від обов`язку збирання доказів у спосіб визначений законом.

Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення було складено неуповноваженою особою, оскільки ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, для яких передбачений порядок огляду ст. 266-1 КУпАП. А проведений огляд з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Позиції сторін в суді :

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, що не перешкоджає розгляду справи за його відсутності з урахуванням положень ст. 268 КУпАП, якою не передбачено обов`язкову участь особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП.

Адвокат Савицький А.Я., який діє в інтересах ОСОБА_1 надав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі. Зазначив, що вимоги апеляційної скарги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Висновки суду:

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги з клопотанням про поновлення строку для звернення до суду з апеляційною скаргою, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 25 березня 2025 року. З матеріалів справи вбачається, що апеляційна скарга була подана та зареєстрована через суд першої інстанції 28 квітня 2025 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів про отримання ОСОБА_1 або його захисником копії оскарженої постанови суду 25 березня 2025 року. Тож, ураховуючи вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання захисника Савицького А.Я. та поновлення строку на апеляційне оскарження, як такого, що пропущений не з вини апелянта, і розцінює обставини, на які він посилається, як поважні.

На підставі ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимоги ст. ст. 252, 280 КУпАП регламентують, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскарженою постановою встановлено, що 21.02.2025 року о 08:27 годині біля будинку №3 по вулиці Спартака в місті Білозерське Донецької області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Transporter» номерний знак НОМЕР_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою спеціального технічного приладу «Драгер Alcotest». Результат огляду позитивний складає 0,27‰. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП

Відповідно до п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення пункту 2.9 а ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобомособ і, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно зі ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерствавнутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Відповідно до положень п. 2 розділу І зазначеної Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно зі п.п. 3, 4 р. 1 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. А ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Положеннями п. 6 розділу І Інструкції встановлено, що огляд на стан сп`яніння, зокрема, проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби).

Згідно зі п. 7 розділу ІІ Інструкції установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Пунктом 10 розділу ІІ Інструкції встановлено, що результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Отже, законодавством України встановлений мінімальний показник вмісту алкоголю в крові 0,2‰, при наявності якого, можна стверджувати про перебування особи в стані алкогольного сп`яніння. Разом з цим, у водія ОСОБА_1 встановлений показник на місці зупинки 0,27‰, що перевищує встановлену межу національним законодавством та свідчить про беззаперечне перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння. Отже, нормами національного законодавства врегульовано питання меж допустимості показника вмісту алкоголю в крові, тому застосування норм міжнародного законодавства в даній справі є необґрунтованим стороною захисту. Тим більше, що нормативні положення, на які посилається захисник, які передбачають, що максимальний рівень вмісту алкоголю в крові у відповідності із національним законодавством не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові чи 0,25 мг на літр повітря, що видихається (0,25 проміле), вказують на те, що саме максимально допустимий рівень вмісту алкоголю на літр повітря, що видихається, повинен дорівнювати 0,25 проміле. Тобто, мінімально допустимий рівень вмісту алкоголю на літр повітря, що видихається, встановлюється національним законодавством та не повинен бути більшим ніж 0,25 проміле. В Україні такий показник встановлено на рівні 0,2 проміле. Тому, подальші розрахунки допустимого рівня захисником в апеляційній скарзі є необґрунтованими, навіть з урахуванням наявності похибки приладу, яким здійснювалось вимірювання.

Хоча в апеляційній скарзі захисник адвокат Савицький А.Я. стверджує, що ОСОБА_1 винним себе не визнає, його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, досліджених як судом першої інстанції, так і апеляційним судом, зокрема:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії АБА № 010715, з якого вбачається, що 21.02.2025 року о 08:27 годині біля будинку №3 по вулиці Спартака в місті Білозерське Донецької області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Transporter» номерний знак НОМЕР_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою спеціального технічного приладу «Драгер Alcotest». Результат огляду позитивний складає 0,27‰. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- висновком приладу ДРАГЕР, за яким результат проходження огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння виявився позитивним 0.27‰.

- Актом огляду водія на стан алкогольного сп`яніння з застосуванням спеціального технічного пристрою, зі змісту якого встановлено, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на місці, результат якого склав 0.27‰ та погодився з його результатом, про що свідчить його особистий підпис;

- наявним в матеріалах провадження відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якого зокрема вбачаєтьсь, що будь-яких порушень прав ОСОБА_1 не було. ОСОБА_1 особисто погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці, а пройшовши огляд погодився із його результатом 0,27‰ (відеозапис «export», починаючи з 0:07:39). Про факт керування саме ОСОБА_1 транспортним засобом «Volkswagen Transporter» номерний знак НОМЕР_1 свідчить момент зупинки вищевказаного транспортного засобу (відеозапис №3, починаючи з 0:00:01 до 0:00:20).

З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, які доповнюють одне одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Беручи до уваги факт допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення, акту та відеозапису подій, що мали місце 21 лютого 2025 року за участю ОСОБА_1 , здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19.

В обґрунтування оскарженої постанови, суд першої інстанції в сукупності з іншими доказами у справі, надав їм належну та повну оцінку, що не суперечить висновкам Верховного Суду, викладених у постанові від 08.07.2020 року у справі №463/1352/16-а (провадження №К/9901/21241/18).

Доводи сторони захисту щодо визнання відеозапису недопустимим через його невідоме походження ні є слушними, оскільки про його існування зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії АБА №010715 та долучено до нього на виконання вимог ст. 256 КУпАП.

Апеляційний суд, з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 08.07.2020 року у справі №463/1352/16-а (провадження №К/9901/21241/18) не вбачає підстав для визнання такого доказу недопустимим та неналежним.

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 заперечував вживання ним алкоголю, ніяким чином не спростовують факт перебування ним в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом, що було встановлено працівниками поліції на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору Драгер, з позитивним результатом 0,27‰ проміле, з яким ОСОБА_1 спочатку не погодився та бажав проїхати до закладу охорони здоров`я. Проте, на уточнююче питання працівника поліції повідомив, що з результатом згоден (відеозапис «export», починаючи з 0:07:39). Після чого ОСОБА_1 роз`яснено, що за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння відносно нього буде складено адміністративний протокол про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП (відеозапис «export», починаючи з 0:08:33).

Крім того, під час апеляційного розгляду при дослідженні інших доказів окрім відеозапису, долученого до матеріалів даної справи, не було встановлено, що ОСОБА_1 висловлював чи заперечував результат огляду. Так, і в протоколі про адміністративне правопорушення серії АБА №010715, і в Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та в чеку-роздруківці з «Drager» ОСОБА_1 власноруч проставив свій підпис, засвідчуючи, що згоден з результатом огляду, який склав 0,27‰ проміле, тобто його перебування в стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд звертає увагу, що не лише відсутність заперечень з боку ОСОБА_1 щодо вчинення ним інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а і сукупність цієї обставини з іншими доказами у даній справі підтверджує вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Будь-яких порушень з боку працівників поліції чи їх упередженого ставлення або провокації з їх боку до особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, при перегляді відеозапису суд не встановив, відображена у відеоматеріалах інформація відповідає обставинам, викладеним у протоколі про адміністративне правопорушення та встановлених під час судового розгляду в суді апеляційної інстанції. Під час апеляційного розгляду не було надано будь-яких інших доказів, що спростовують такі фактичні обставини. Крім того, в матеріалах справи не містяться та стороною захисту не надано на час розгляду апеляційним судом доказів щодо оскарження дій працівників поліції щодо їх неправомірності.

Із дослідженого відеозапису та матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 було роз`яснено працівником поліції його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. В протоколі про адміністративне правопорушення у відповідній графі ОСОБА_1 проставив свій підпис про роз`яснення йому таких прав. Разом з тим, закон не зобов`язує надавати послуги захисника водієві під час складання матеріалів адміністративного правопорушення. Це є правом особи, стосовно якої розглядається складений адміністративний матеріал, тобто залучення спеціаліста в галузі права при розгляді в суді. Проте, самому водію не забороняється користуватися такими послугами при складані матеріалів про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу. Із дослідженого відеозапису та матеріалів даної справи не встановлено, що ОСОБА_1 заявляв будь-яких клопотань чи заперечував дії працівників поліції чи вимагав присутності захисника, або бажав надати будь-які інші клопотання, що не були розглянуті працівником поліції при складані такого матеріалу. Тому твердження захисника про те, що ОСОБА_1 не були реалізовані його права, передбачені законом, а лише зачитані працівником поліції такі права ОСОБА_1 , хоча і мають місце, проте ніяким чином не суперечать вимогам діючого закону. Крім того, як вбачається з матеріалів даної справи, під час розгляду справи в апеляційній інстанції інтереси ОСОБА_1 представляє адвокат Савицький А.А., тобто спеціаліст в галузі права.

Як вбачається із долученої до матеріалів даної справи копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №490323 від 21.02.2025 року, її було складено внаслідок порушення ОСОБА_1 п. 9.2б ПДР, чим вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, - не подання сигналу світловим покажчиком повороту відповідного напрямку. Вказане порушення норм ПДР ОСОБА_1 стало причиною зупинки транспортного засобу під керування водія ОСОБА_1 , що підтверджується і долученим відеозаписом.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу, що закон вимагає відеофіксації обставин проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння або відмови від проходження такого огляду, а не фіксування факту керування особою транспортним засобом, причин зупинки транспортого засобу, складання адміністративного матеріалу, що може бути встановлено за допомогою інших доказів.

З урахуванням вищенаведеного доводи сторони захисту про відсутність підстав законної зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 є необґрунтованими.

Доводи сторони захисту, що протокол про адміністративне правопорушення серії АБА №010715 від 21.02.2025 року, складений відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не є належним доказом вини, вважаю необґрунтованими. Як вбачається з матеріалів справи, вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою та містить всі необхідні складові, про які встановлено в ст. 256 КУпАП. При цьому, вказаною нормою КУпАП не передбачено зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення назви та номера технічного приладу на який здійснено цей відеозапис. Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії АБА №010715 від 21.02.2025 року, у відповідній графі зазначено, що до нього долучаються: відео, акт огляду, чек «Drager», копія постанови БАА 490323. Тож, доводи сторони захисту в цій частині не підкріплені відповідною нормою закону.

Водночас, не лише протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 є доказом підтвердження його вини в інкримінованому йому правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП, на чому наполягає захисник, а і сукупність інших досліджених доказів в справі, яким суд надав повну та належну оцінку.

Твердження захисника про те, що ОСОБА_1 , як військовослужбовець, ні є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що проведення його огляду на стан сп`яніння та складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо знаходження в стані сп`яніння віднесено до повноважень службових осіб Військової служби правопорядку, вважаю такими, що не ґрунтуються на приписах закону з наступних підстав:

Відповідно до ст. 15 КУпАП військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Оскільки правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, віднесено до правопорушень на транспорті, то військовослужбовець винний у його вчинені, повинен нести адміністративну відповідальність на загальних засадах. Тому і проведення огляду водія-військовослужбовця на стан алкогольного сп`яніння та складання протоколу про керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння відповідно до приписів ст.ст. 255, 266 КУпАП віднесено до повноважень органів Національної поліції.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає такими, що не підтверджуються матеріалами справи апеляційні доводи про визнання недопустимими, недостовірними та неналежними доказів у даній справі.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Отже, місцевим судом зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним вчиненому і відповідає особі правопорушника.

З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування відсутні, тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

3 врахуванням викладено, керуючись ст.294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику Савицькому А.Я., який діє в інтересах ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 25 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційну скаргу захисника Савицького А.Я., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 25 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. Гришин