КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№33/824/99/2025 Постанова винесена суддею Заставенко М.О.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2025 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю потерпілого ОСОБА_1 та його представника - адвоката Марченка В.О., розглянувши апеляційну скаргу захисника Ванджурака Р.В. на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 10 травня 2024 року стосовно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 10 травня 2024 року, з урахуванням виправленої описки, ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Згідно з постановою суду, 02 квітня 2024 року о 12 год. 53 хв. по вул. Здолбунівська в м. Києві ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Мерседес», державний номерний знак НОМЕР_1 , виїхала на регульоване перехрестя з вул. Дніпровська набережна на забороняючий червоний сигнал світлофора та допустила зіткнення з автомобілем «БМВ», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався з лівої сторони, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, чим порушила п. 8.7.3 "е" ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Не погодившись з таким рішенням суду, захисник Ванджурак Р.В. подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи постанову суду незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати та ухвалити нову, якою провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що сторона захисту категорично не погоджується з висновками суду першої інстанціїстосовно того, що ОСОБА_2 здійснила рух на червоний сигнал світлофора.

Зокрема, вказує, що Управлінням патрульної поліції міста Києва, на адвокатський запит, було надано диск з відеозаписом, на якому зафіксоване дане ДТП, однак з нього не видно сигнали роботи світлофорів, проте чітко видно час початку руху водіїв й момент ДТП.

Крім того, КП «Центр організації дорожнього руху», на адвокатський запит, разом з відповіддю було надано схему пофазного роз`їзду, згідно якої на даній ділянці дороги встановлено 4 фази дорожнього руху, а до кожної фази встановлено часовий проміжок сигналів світлофорів. Зазначено, з якої години починають працювати світлофори у всіх 4-х фазах роз`їзду та встановлено, який сигнал світлофора був в ту чи іншу секунду. Відповідно, в 2-ій фазі роз`їзду встановлено 2-й часовий проміжок роботи світлофора, який триває 96 секунд, а в 3-й фазі - 3-й часовий проміжок роботи світлофора, який триває 108 секунд.

Тому стороною захисту здійснено розрахунок роботи світлофорів за часовими проміжками роботи світлофорів та з`ясовано наступне.

Так, з відеозапису місця події вбачається, що ОСОБА_1 здійснював рух у 2-й фазі роз`їзду та розпочав рух о 12:53:26, а ОСОБА_2 - у 3-й фазі та здійснювала маневр о 12:53:27.

В даному випадку, ОСОБА_2 здійснювала рух в 3-й фазі роз`їзду та часовий проміжок роботи світлофора спочатку в даній фазі розпочався о 12:53:24 і закінчився о 12:55:12. Згідно з часовою діаграмою, з 12:53:24 по 12:53:28 на цьому світлофорі горів зелений миготливий сигнал. ОСОБА_2 розпочала маневр о 12:53:27, тобто проїхала на дозволений сигнал світлофора.

В той же час, згідно з п. 8.7.3 «в» ПДР, зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух, тобто, здійснивши маневр на зелений миготливий сигнал світлофора, вона жодним чином не порушила правила дорожнього руху України, а учасниками дорожнього руху, які рухались по 2-му пофазному роз`їзді, цей маневр мав бути врахований та вони мали б зачекати його завершення.

При цьому ОСОБА_1 здійснював рух у 2-й фазі роз`їзду, часовий проміжок роботи світлофора спочатку розпочинається о 12:52:00 і закінчується о 12:53:36. Червоне світло світлофора ввімкнулось о 12:53:15 та горіло до 12:53:33. ОСОБА_1 почав рух о 12:53:26, в той час як, відповідно до

часової діаграми, на світлофорі у 2-й фазі горів червоний заборонений сигнал.

Водночас, п. 16.5 ПДР встановлює, що у разі подання сигналу регулювальником або ввімкнення сигналу світлофора, що дозволяє рух, водій зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що завершують рух через перехрестя, а також пішоходам, які закінчують перехід.

Отже, вважає, що ОСОБА_2 почала маневр на зелений миготливий сигнал світлофора та закінчувала його відповідно до Правил дорожнього руху, а ОСОБА_1 мав дати можливість їй цей маневр закінчити.

При цьому зазначає, що твердження суду в оскаржуваній постанові про те, що ОСОБА_1 почав рух одночасно з автомобілем «Укрпошти» на зелене світло світлофора, і це є доведеним, оскільки підтверджується

відеозаписом з місця події, сторона захисту вважає неспроможним, оскільки, згідно наявного відеозапису, ці два автомобіля дійсно почали рух практично одночасно, проте це ніяким чином не доводить, що вони почали рух саме на зелене світло, оскільки з відеозапису з місця події не видно, який сигнал

світлофора був саме тоді.

Крім цього, суд, перераховуючи характер пошкоджень обох автомобілів, прийшов до висновку, що саме автомобіль «Мерседес» здійснив зіткнення з автомобілем «БМВ», проте, на переконання сторони захисту, це не може свідчити про безумовну вину ОСОБА_2 , адже протокол відносно неї було складено за проїзд на червоний сигнал світлофора, а не за інше порушення ПДР, що стало причиною ДТП, і є очевидним, що якби інший учасник ДТП не почав рух раніше, то ОСОБА_2 могла б закінчити маневр й ДТП не відбулося б. До того ж механізм ДТП (хто саме здійснив зіткнення) може встановити лише експерт автотехнік, оскільки суд не володіє спеціальними знаннями.

Водночас представником ОСОБА_1 - адвокатом Марченком В.О. у судовому засіданні порушувалося питання про призначення такої експертизи, про призначення якої не заперечувалося і стороною захисту, проте суд його проігнорував та вказав, що підстав для її проведення не вбачає, оскільки встановлення даних фактів не потребує спеціальних знань та у справі зібрано достатньо доказів для повного та об`єктивного з`ясування обставин справи.

Отже, згідно з вимогами ч. 2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи.

Також апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, як пропущений з поважних причин, посилаючись на те, що 17 травня 2024 року сторона захисту через відділення поштового зв`язку подала апеляційну скаргу на вищезазначену постанову, що підтверджується відповідною квитанцією. Проте, 31 травня 2024 року з інформації на сайті Київського апеляційного суду стало відомо, що станом на 30 травня 2024 року справа повернута без розгляду, щоправда, саме судове рішення про повернення апеляційної скарги без розгляду станом на цей час в реєстрі судових рішень відсутнє й на адресу ОСОБА_2 та її захисника не надходило. Разом з цим, задля реалізації конституційного права особи на оскарження судового рішення, захистом Склярової Ю.В. подається апеляційна скарга повторно з порушенням перед судом питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, хоча первісна апеляційна скарга, яка була повернута (хоч й з незрозумілих наразі причин), була подана в передбачений законом строк.

Дана справа неодноразово призначалась до розгляду в суді апеляційної інстанції і в судовому засіданні були вислухані пояснення захисника Ванджурака Р.В., який підтримав подану апеляційну скаргу з викладених в ній мотивів, а також потерпілого ОСОБА_1 та його представника - адвоката Марченка В.О., які заперечували проти її задоволення.

Надалі, постановою Київського апеляційного суду від 05 серпня 2024 року було частково задоволено клопотання представника потерпілого ОСОБА_1 - адвоката Марченка В.О. та призначено у справі за апеляційною скаргою захисника Ванджурака Р.В. на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 10 травня 2024 року стосовно ОСОБА_2 інженерно-транспортну (автотехнічну) експертизу обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.

03 лютого 2025 року до Київського апеляційного суду надійшли матеріали з висновком експерта від 29.01.2025 №СЕ-19/111-24/25/54234-ІТ за результатами проведеної інженерно-транспортної експертизи у справі про адміністративне правопорушення.

Судовий розгляд апеляційної скарги захисника Ванджурака Р.В. було призначено на 9 год. 30 хв. 21 лютого 2025 року.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду, ні ОСОБА_2 , ні її захисник Ванджурак Р.В. в призначений час до суду апеляційної інстанції не з`явилися, про поважність причин своєї неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду не подавали, при цьому захисник Ванджурак Р.В. направив клопотання, в якому висловив прохання про проведення апеляційного розгляду без участі ОСОБА_2 та її захисника - адвоката Ванджурака Р.В. Таким чином, враховуючи, що, відповідно до ст. 294 КУпАП, неявка учасників провадження не перешкоджає проведенню розгляду, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність ОСОБА_2 та її захисника Ванджурака Р.В.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення захисника Ванджурака Р.В. на підтримку доводів апеляційної скарги, а також заперечення потерпілого ОСОБА_1 та його представника - адвоката Марченка В.О. проти її задоволення, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності або її захисником, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення вважаю, що строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції пропущений з поважних причин, зважаючи на те, що оскаржувана постанова суду була винесена 10.05.2024 року, а первісну апеляційну скаргу захисником Ванджураком Р.В. було подано до суду 17.05.2024 року, згідно поштового штампу, тобто протягом 10-ти днів з дня її винесення, та її повернення апеляційним судом 30.05.2024 року відбулось з підстав ненадання захисником договору про надання правової допомоги або витягу з нього, які в повному обсязі виконані при повторному поданні ним 31.05.2024 року апеляційної скарги разом з клопотанням про поновлення пропущеного строку, а тому з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя та права на апеляційне оскарження, вказаний строк підлягає поновленню.

Що стосується доводів захисника ОСОБА_2 - адвоката Ванджурака Р.В. про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції, то вони є безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 були дотримані, а висновок суду про доведеність її винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у порушенні п. 8.7.3 "е" ПДР України, а саме - виїзді на регульоване перехрестя на забороняючий червоний сигнал світлофора, під час керування 02 квітня 2024 року приблизно о 12:53 на перехресті вул. Здолбунівська - вул. Дніпровська набережна у м. Києві транспортним засобом «Мерседес», державний номерний знак НОМЕР_3 , та спричинення зіткнення з автомобілем «БМВ», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався з лівої сторони, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, ґрунтується на протоколі про адміністративне правопорушення, який складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП; схемі дорожньо-транспортної пригоди, яка була підписана відповідною посадовою особою та учасниками пригоди, в якій відображені необхідні й достатні відомості щодо організації дорожнього руху на перехресті вул. Здолбунівська - вул. Дніпровська набережна в м. Києві, а також дані щодо напрямку руху транспортних засобів до моменту їх зіткнення, місце їх зіткнення та розташування після цього і пошкодження, які мали автомобілі в результаті дорожньо-транспортної пригоди, а також поясненнях учасників дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 та ОСОБА_1 щодо обставин подій.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_2 , наданих нею одразу після дорожньо-транспортної пригоди, 02 квітня 2024 року вона рухалась автомобілем «Mercedes-Benz» по вул. Дніпровська набережна зі сторони вул. Здолбунівська, проїхала на мигаюче зелене світло світлофора, рух був ускладнений через перекриття смуг внаслідок проведення ремонтних робіт. Перетинаючи перехрестя, зіткнулася з автомобілем «БМВ», удар був передньою частиною в бічну частину машини, з якою було зіткнення.

Захисник ОСОБА_2 - адвокат Ванджурак Р. В. в суді першої інстанції підтримав письмові пояснення, надані ОСОБА_2 в день дорожньо-транспортної пригоди, та стверджував, що вона виїхала на перехрестя на зелений миготливий сигнал світлофора, посилався на те, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження викладених в протоколі обставин. На обґрунтування позиції надав суду запис з камер відеоспостереження системи «Безпечне місце» з місця події та режим роботи світлофорного об`єкту на перехресті вул. Здолбунівська - вул. Дніпровська набережна в м. Києві, отримані на адвокатський запит. На підставі проведеного захисником аналізу циклограми посилався на те, що з 12:52:00 до 12:53:36 горів дозволяючий сигнал світлофору для ОСОБА_2 .

В суді апеляційної інстанції захисник надав аналогічні пояснення та додатково вказав, що не доведено, що ОСОБА_2 поїхала саме на червоний сигнал світлофора, оскільки на відеозаписі не видно, на який сигнал вона їхала. ОСОБА_2 здійснювала рух у фазі №3 та на момент її виїзду на перехрестя горів зелений миготливий сигнал, а ОСОБА_1 здійснював рух у фазі №2. ОСОБА_2 закінчувала маневр та ще не проїхала вул. Дніпровська набережна, і якби ОСОБА_1 не виїхав, то і не було б ДТП.

Разом з тим, наведені доводи ОСОБА_2 та її захисника Ванджурака Р.В. щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди спростовуються сукупністю наявних у справі доказів.

Потерпілий ОСОБА_1 , у наданих одразу після дорожньо-транспортної поясненнях, вказав, що 02 квітня 2024 року він рухався по вул. Дніпровська набережна, зі сторони ТРЦ Рівер Мол в сторону мосту Патона, їхав на зелений сигнал світлофору на перехресті з вул. Здолбунівська та отримав удар в правий бік автомобіля, а саме в задні праві двері та крило, від автомобіля Мерседес, який виїхав з вул. Здолбунівська на перехрестя на червоний сигнал світлофору.

В суді першої інстанції та при апеляційному розгляді ОСОБА_1 підтримав надані пояснення.

Саме такий механізм дорожньо-транспортної пригоди повністю відповідає об`єктивним даним, що зазначені у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, та підтверджений зібраними по справі доказами.

Так, з відеозапису з місця події, наданого захисником Ванджураком Р.В., вбачається, що одночасно з ОСОБА_1 о 12.53.28 почав рух і автомобіль «Укрпошти», що рухався з ним в попутному напрямку, ОСОБА_2 виїхала на перехрестя о 12.53.29, а контакт автомобілів «Мерседес» та «БМВ» відбувся о 12.53.30.

За даними циклограми роботи світлофорних об`єктів на перехресті вул. Дніпровська набережна - вул. Здолбунівська в м. Києві, що була надана захисником Ванджураком Р.В. , слідує, що по вул. Здолбунівська в бік вул. Дніпровська набережна (на циклограмі напрямок №3) для транспортних засобів зелений сигнал світлофора горить 23 секунди, після цього - 3 секунди мигаючий зелений сигнал, надалі - 3 секунди жовтий сигнал, а потім - 87 секунд світиться червоний сигнал світлофору. При цьому лише через 6 секунд після того, як по напрямку руху з вул. Здолбунівська (поворот на вул. Дніпровська набережна) загорається забороняючий (жовтий та червоний) сигнал світлофору, по напрямку руху № 2, за яким рухався водій автомобіля «БМВ» ОСОБА_1 , вмикається зелений сигнал світлофора.

Таким чином, вказане свідчить про те, що на момент, коли для напрямку руху водія ОСОБА_1 ввімкнувся зелений сигнал світлофору, то для автомобілів по напрямку руху ОСОБА_2 вже 6 секунд горів забороняючий сигнал світлофора, та відповідно те, що до зіткнення автомобіль «БМВ» з моменту початку руху проїхав 2 секунди, а автомобіль «Мерседес» з моменту виїзду на перехрестя - 1 секунду, вказує, що автомобіль «Мерседес» виїхав на перехрестя на забороняючий сигнал світлофора.

Також і, згідно висновку експерта № СЕ-19/111-24/54234-ІТ від 29.01.2025 року за результатами проведення інженерно-транспортної експертизи, було встановлено, що: з урахуванням режиму світлофорного регулювання на перехресті Дніпровська набережна - вул. Здолбунівська, роботи світлофорів на наданих відеозаписах, можна дійти висновку, що водій автомобілю «Мерседес», держаний номерний знак НОМЕР_3 , здійснював виїзд на перехрестя на червоне світло світлофора по напрямку його руху, а водій автомобіля «БМВ», держаний номерний знак НОМЕР_4 , почав рух через перехрестя через 3 секунди після увімкнення зеленого світла світлофора по напрямку його руху. В умовах даної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «Мерседес», держаний номерний знак НОМЕР_3 , повинен був діяти відповідно до вимог п.п. е) п. 8.7.3 Правил дорожнього руху України. В умовах даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, дії водія автомобіля «Мерседес», держаний номерний знак НОМЕР_1 не відповідали вимогам п.п. е) п. 8.7.3 Правил дорожнього руху України, створювали умови для настання події і знаходилися в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, доводи захисника Ванджурака Р.В. про те, що ОСОБА_2 здійснила виїзд на перехрестя на мигаючий зелений сигнал світлофора повністю спростовується висновком експерта за результатами проведення інженерно-транспортної експертизи, яким чітко встановлено, що вона здійснила проїзд на забороняючий червоний сигнал світлофору, що створювало умову для настання події та знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до п.п. е) п. 8.7.3 Правил дорожнього руху України, червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

При цьому п. 1.3 Правил дорожнього руху України встановлює, що всі учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Таким чином, висновок в протоколі про адміністративне правопорушення і в постанові суду першої інстанції про порушення ОСОБА_2 вимог правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, тобто про вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає матеріалам справи і фактичним обставинам події, а протилежні цьому доводи апеляційної скарги захисника Ванджурака Р.В., як і доводи про невинуватість ОСОБА_2 та про порушення водієм ОСОБА_1 вимог правил дорожнього руху, що призвело до зіткнення транспортних засобів, не заслуговують на увагу.

Отже, суддя районного суду при розгляді справи відносно ОСОБА_2 повно, всебічно та об`єктивно з`ясував всі обставини події, дав належну оцінку усім зібраним по справі доказам, та прийшов до обґрунтованих висновків щодо винуватості ОСОБА_2 у порушенні ПДР, що призвело до зіткнення транспортних засобів, та наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

При цьому суд, дотримавшись вимог ст.ст. 33, 34 КУпАП, наклав на ОСОБА_2 стягнення в межах санкції ст. 124 КУпАП, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, тому підстави для її скасування - відсутні, а відтак, апеляційна скарга захисника Ванджурака Р.В. задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а:

Поновити захиснику Ванджураку Р.В. строк на апеляційне оскарження постанови судді Дарницького районного суду м. Києва від 10 травня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника Ванджурака Р.В. залишити без задоволення, а постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 10 травня 2024 року, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Горб І.М.