ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 675/1701/24

Провадження № 33/820/162/25

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Барчук В.М., з участю секретаря судового засідання Яхієвої М.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому, клопотання адвоката Кальки Ярослава Зіновійовича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Ізяславського районного суду Хмельницької області від 24 грудня 2024 року, -

в с т а н о в и в :

Постановою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 24 грудня 2024 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 130 ч. 1, ст. 185 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн 60 коп. судового збору.

За постановою суду, 19 жовтня 2024 року близько 21 год. 00 хв. гр. ОСОБА_1 у с. Кунів по вул. Центральній,2А Шепетівського району Хмельницької області керував автомобілем марки «Hyundai Tucson», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку з використанням спеціальних технічних засобів та в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Також 19 жовтня 2024 року близько 21 год. 00 хв. гр. ОСОБА_1 поблизу магазину «Транзит», розташованого в с. Кунів по вул. Центральній, 2А Шепетівського району Хмельницької області, вчинив злісну непокору законному розпорядженню поліцейського сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції № 3 Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області Чайки В. Р. при виконанні ним службових обов`язків по охороні громадського порядку, а саме: без дозволу працівника поліції вийшов із транспортного засобу, намагався уникнути відповідальності, яка передбачена за вчинення адміністративного правопорушення, штовхався, шарпав за одяг поліцейського.

На обґрунтування поважності пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду сторона захисту стверджує, що апелянт пропустив строк оскарження з поважних причин, оскільки ОСОБА_1 з 03 січня 2025 року по 18 січня 2025 року (субота - вихідний день) включно був тимчасово непрацездатний та перебував на лікарняному, що підтверджується доданими до апеляційної скарги документами.

20 січня 2025 року (перший робочий день після закінчення лікарняного) ОСОБА_1 уклав договір про надання правової допомоги.

В судове засідання ОСОБА_1 та його захисник Калька Я.С. не з`явилися. 26.05.2025 від захисника на електронні адресу апеляційного суду надійшло клопотання про відкладення апеляційного розгляду у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю апелянта.

На що апеляційний суд зазначає, що апеляційна скарга захисника Кальки Я.С. надійшла в провадження 23.01.2025 та призначалася до розгляду 10.02.2025, 26.02.2025, 19.03.2025, 31.03.2025, 14.04.2025, 05.052025, 26.05.2025, але на всі судові засідання ОСОБА_1 та його захисник Калька Я.С. не з`являлися, були вчасно повідомлені про місце, день та час розгляду апеляційної скарги, захисник надсилав клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з перебуванням на лікуванні та у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю апелянта, проте на підтвердження зазначеного були надіслані електронною поштою лише копії документів, які не містили вкладення із засвідченим кваліфікованим електронним підписом автора та після цього оригінали цих документів поштою до суду не надсилалися.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 7 липня 1989 року, вказував на недопустимість зневілювання ключового принципу - верховенства права у випадках, коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом.

Враховуючи викладене, а також що клопотання захисника від 26.05.2025 про відкладення апеляційного розгляду не містить підтвердження поважних причин неявки, за наведених обставин, апеляційний суд вважає повторну неявку в судове засідання проявом зловживання процесуальними правами. Неявка ОСОБА_1 та його захисника Кальки Я.З. не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду, відповідно до вимог частини 6 статті 294 КУпАП.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи клопотаннчя, апеляційний суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання адвоката Кальки Я.З. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду слід відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП України постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Нормами КУпАП встановлено, що строк на апеляційне оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення відраховується не з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення, а з дня винесення постанови.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява №45783/05).

Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006).

У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження і перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» від 26.04.2007).

Підстави пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо такі підстави пропуску строку пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне у встановлений законом процесуальний строк подання апеляційної скарги.

Тобто, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Таким чином, поновлення судом пропущеного строку без наведення обґрунтованих причин порушує принцип правової визначеності, зокрема порушує пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення ЄСПЛ у справі «Устименко проти України» від 29.10.2010).

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 вбачається, що 24.12.2024 за участю ОСОБА_1 та його захисника Шаповала М.С., суддею ухвалено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ст.185 КУпАП ( а/с 43).

Згідно розписки про отримання постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 постанову Ізяславського районного суду Хмельницької області від 24.12.2024 отримав 24 грудня 2024 року.

Таким чином, останнім днем на апеляційне оскарження постанови суду від 24.12.2024 було 03 січня 2025 року.

Відповідно до довідок наданих до апеляційного суду, ОСОБА_1 перебував на лікуванні з 03 січня 2025 року по 18 січня 2025 року.

20 січня 2025 року захисник Калька Я.З. звернувся до апеляційного суду зі скаргою на постанову суду, тобто із пропуском строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

З урахуванням викладеного, вважаю, що зазначена адвокатом Калькою Я.З. причина пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду не є поважною.

ОСОБА_1 був обізнаний про існування адміністративного провадження щодо нього, зокрема про результати розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо останнього, отримав копію постанови суду та мав можливість оскаржити постанову суду від 24.12.2025 у строк, визначений ст. 294 КУпАП.

При цьому, доволі пасивна та байдужа поведінка ОСОБА_1 та його захисника по відношенню до адміністративного провадження, яка зокрема проявилась у їх ставленні до результату судового розгляду, призвела до суттєвого пропуску строку апеляційного оскарження, без наявності поважних причин.

З урахуванням викладеного, а також тривалості часу з дня прийняття постанови до оскарження її в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду від 24.12.2024.

Перебування Клімчука Д.О. з 03.01.2025 по 18.01.2025 на лікуванні, про що вказує сторона захисту в апеляційній скарзі, на думку апеляційного суду, не було перешкодою для оскарження постанови суду у строк встановлений КУпАП.

Керуючись вимогами статті 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Відмовити адвокату Кальці Ярославу Зіновійовичу у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Ізяславського районного суду Хмельницької області від 24 грудня 2024 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130, ст.. 185 КУпАП.

Апеляційну скаргу на постанову Ізяславського районного суду від 24 грудня 2024 року повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Володимир БАРЧУК