ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 33/818/680/25 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ч.1 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року м.Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакули Н.С.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

захисника - Кравець В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Кравець В.А. на постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 січня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130, ч.5 ст.126 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення:

- за ч.1 ст. 130 КУпАП - у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих доходів громадян, що складає 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

- за ч.5 ст.126 КУпАП - у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40 800 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років та без вилучення транспортного засобу.

Відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП, призначено ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч.5 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40 800 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років та без вилучення транспортного засобу.

На підставі ст.40-1 КУпАП, стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок.

Постановою встановлено, що 23.11.2024 о 01 годині 07 хвилин ОСОБА_1 керував у м. Харків по майдану Свободи, 5 транспортним засобом Volkswagen Passat н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на місці зупинки за допомогою газоаналізатора та у медичному закладі відмовився.

Крім того, 23.11.2024 о 01 годині 07 хвилин ОСОБА_1 керував у м. Харків по майдану Свободи, 5 транспортним засобом Volkswagen Passat н.з. НОМЕР_1 будучи позбавленим права керування такими транспортними засобами. Правопорушення вчинено протягом року повторно.

Крім того, 23.11.2024 о 02 годині 45 хвилин ОСОБА_1 керував у м. Харків по вул. Сумська, 15 транспортним засобом Volkswagen Passat н.з. НОМЕР_1 будучи позбавленим права керування такими транспортними засобами. Правопорушення вчинено протягом року повторно.

Крім того, 23.11.2024 о 02 годині 45 хвилин ОСОБА_1 керував у м. Харків по вул. Сумська 15 транспортним засобом Volkswagen Passat н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на місці зупинки за допомогою газоаналізатора та у медичному закладі відмовився.

В своїй апеляційній скарзі захисник Кравець В.А. просить скасувати постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.01.2025 та закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130, ч.5 ст.126 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Свої апеляційні вимоги, з урахуванням доповнених апеляційних доводів, захисник Кравець В.А. обґрунтовує тим, що судовий розгляд справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП проведено за відсутності останній, який не був належним чином повідомлений про місце, дату та час судового розгляду, а працівниками поліції не долучено до протоколу про адміністративне правопорушення належним чином завіреної копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, а також не надано доказів про позбавлення її підзахисного права керування транспортними засобам.

Крім того, захисник зазначає про те, що долучена до матеріалів справи копія постанови від 08.06.2024, яка роздрукована з системи «АРМОР» та не долучалася спочатку до протоколу про адміністративне правопорушення за ч.5 ст.126 КУпАП, не містить відомостей про порушення конкретного пункту Правил дорожнього руху, підписів уповноваженої особи, яка провадила розгляд цієї справи, а також відомостей про набрання цієї постанови законної сили.

Захисник Кравець В.А. також зазначає, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом 23.11.2024 о 01 год. 07 хв. та лише перебував у припаркованому автомобілі, коли до них під`їхали працівники поліції. При цьому, захисник вказує на те, що її підзахисний повідомляв поліцейським, що є військовослужбовцем, а тому огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння повинен був проведений уповноваженими особами ВСП з дотриманням вимог ст.266-1 КУпАП.

Крім цьому, апелянт зазначає, що за епізодом правопорушення від 23.11.2024 о 02 год. 45 хв. працівники поліції не роз`яснювали ОСОБА_1 про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, останній повідомляв поліцейському, що не вживав алкоголь, поводив себе спокійно та виконував усі вказівки працівника поліції, а тому у поліцейських були відсутні законні підстави вимагати від ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

В своїй апеляційній скарзі захисник Кравець В.А. також вказує на те, що справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП підлягає закриттю, оскільки сплили строки накладення адміністративного стягнення за це правопорушення, що передбачені ст.38 КУпАП.

Крім того, захисник ОСОБА_2 просила поновити їй пропущений строк апеляційного оскарження постанови судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.01.2025 щодо ОСОБА_1 , посилаючись на те, що останній не був присутнім під час розгляду справи в суді першої інстанції, а з матеріалами цієї справи вона ознайомилася лише після укладення укладання договору з її підзахисним та надання їй доступу 06.03.2025 до електронної справи в підсистемі «Електронний суд», а тому вона не мала можливості подати апеляційну скаргу на це судове рішення у строк, передбачений чинним законодавством.

Дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), апеляційний суд дійшов висновку, що клопотання захисника Кравець В.А. підлягає задоволенню, а тому належить відкрити апеляційне провадження за її апеляційною скаргою.

В судові засідання від 04.04.2025, 12.05.2025 та 19.05.2025 в суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, але судом апеляційної інстанції неодноразово здійснювалися процесуальні заходи щодо його виклику до апеляційного суду, а саме:

- 21.03.2025 шляхом надсилання йому судової повістки в електронному вигляді, що підтверджується відомостями довідки про отримання судової повістки в СМС-повідомленні на номери мобільного телефону, який міститься в матеріалах справи, що повністю відповідає Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасників судового процесу, затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2023 №28,

- 24.03.2025 шляхом направлення судової повістки засобами поштового зв`язку за адресою місця мешкання ОСОБА_1 , яка міститься в матеріалах справи та зазначена захисником в своїй апеляційні скарзі, але ця повістка повернулася до апеляційного суду через відсутність адресата за вказаною адресою;

- 12.05.2025 телефонограмою про місце, дату та час судового засідання від 19.05.2025.

При цьому, з доповідної секретаря судових засідань Гуржія І.В. від 12.05.2025 вбачається, що останній повідомив телефонограмою ОСОБА_1 про дату, місце і час апеляційного розгляду, якому також роз`яснено процесуальну можливість подати свої письмові пояснення та брати участь під час апеляційного розгляду в режимі відеоконференції в найбільш зручний для нього спосіб, а також можливість узгодити свою процесуальну позицією зі своїм захисником.

Крім того, апеляційний розгляд від 04.04.2025 та 12.05.2025 відкладався за клопотання захисника Кравець В.А. з метою надання їй достатньо часу для ознайомлення з матеріалами цієї справи та узгодження процесуальної позиції сторони захисту.

19.05.2025 на електронну пошту Харківського апеляційного суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі до закінчення проходження ним військової служби.

До початку апеляційного розгляду захисник Кравець В.А. підтримала клопотання свого підзахисного та просила зупинити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП

При цьому, апеляційний суд відмовив у задоволенні клопотання Марценюка А.А. про зупинення провадження у справі з підстав, що будуть наведені нижче у мотивувальній частині цієї постанови.

Крім того, належить врахувати, що саме захисник Кравець В.А., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , є ініціатором апеляційного перегляду постанови судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.01.2025 та вона особисто приймає участь в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції шляхом проведення відеоконференції.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

Також, згідно з усталеною практикою Суду, учасники справи в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження; процесуальна бездіяльність скаржника не може ставити під сумнів здійснення судочинства судом апеляційної інстанції відповідно до вимог процесуального закону.

У цьому контексті суд також звертає увагу, що апеляційний перегляд здійснюється за апеляційною скаргою особи, яка її подала.

За таких обставин, враховуючи вимоги ст. ст. 268, 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_3 , але з обов`язковою участю захисника Кравець В.А., виходячи з відомостей, що є наявні в матеріалах цього провадження, та доводів поданої апеляційної скарги.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та відомості, що є наявними у справі про адміністративне правопорушення, доводи захисника Кравець В.А., яка підтримала свою апеляційну скаргу, апеляційний суд дійшов висновку, що клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі не підлягає задоволенню, а апеляційну скаргу захисника належить задовольнити частково, з наступних підстав.

Вирішуючи клопотання ОСОБА_1 про необхідності зупинення судового провадження у цій справі до його звільнення з військової служби, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

При цьому, нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення не врегульовано порядок зупинення провадження у справі, за виключенням справ про адміністративні правопорушення, пов`язаних з корупцією.

Так, особи, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження у справі.

Як вбачається з положень п. 7 ч. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом. Розгляд справи протягом розумного строку гарантовано і ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ч.1 ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП України, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 126 та ст.130 КУпАП, не входять до переліку справ, розгляд яких здійснюються за обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Неявка правопорушника в судове засідання не перешкоджає апеляційному розгляду.

Також, суд звертає увагу, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не позбавлена можливості подавати свої письмові пояснення щодо обставин справи.

Крім того, ОСОБА_1 має захисника - адвоката Кравець В.А., яка представляє його інтереси під час розгляду справи, а тому він не позбавлений можливості забезпечити належним чином свій судовий захист.

Апеляційний суд також враховує, що апеляційна скарга подана захисником ОСОБА_1 - адвокатом Кравець В.А., а тому процесуальних порушень, зокрема порушення права на захист та права на доступ до правосуддя, апеляційний суд не вбачає, оскільки суд вправі розглянути справу за відсутністю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 126 та за ч.1 ст.130 КУпАП, відповідно до вимог ст. 268 КУпАП.

Отже, чинний Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить приписів про обов`язок суду зупинити провадження у справі про адміністративне правопорушення до моменту звільнення учасника провадження з лав Збройних Сил України. Застосування норм КПК при розгляді справи про адміністративні правопорушення, суперечить основним засадам законодавства про адміністративні правопорушення.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також її захисник повинні добросовісно використовувати надані їм процесуальні права, не зловживати ними та демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.

За таких підстав, враховуючи, що положеннями КУпАП не передбачено процедуру зупинення провадження за наведених ОСОБА_1 та захисником обставин, вважаю необхідним відмовити у задоволенні поданого клопотання в цій частині.

Перевіряючи оскаржувану постанову суду першої інстанції в межах апеляційної скарги захисника, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху, передбачених пунктів 2.1«а» та 2.5.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови встановлено, що апелянтом в скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130, ч.5 ст.126 КУпАП.

Переглядаючи оскаржувану судову постанову за доводами поданої апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для її задоволення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 ЄСПЛ постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху передбачена статтею 130 КУпАП.

Згідно вимог пункту 2.1«а» Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП наступає за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою четвертою цієї статті, зокрема, керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП, суд першої інстанції послався на докази, а саме на відомості, що містяться у: протоколах про адміністративне правопорушення серії ААД №602736 від 23.11.2024, серії АБА №106711 від 23.11.2024, серії АБА №106712 від 23.11.2024, серії ААД №602735 від 23.11.2024; постанові серії ЕНА №2340105 від 08.06.2024; відеозаписах з нагрудних камер поліцейських; довідці про повторність.

Зокрема, відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №602736 від 23.11.2024 (арк. 1) вбачається, що 23.11.2024 о 01 год. 07 хв. ОСОБА_1 керував у м. Харків по майдану Свободи, 5 транспортним засобом Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування такими транспортними засобами. Правопорушення вчинено протягом року повторно. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.1.а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст.126 КУпАП.

Згідно відомостей протоколу про адміністративне правопорушення серії АБА №602735 від 23.11.2024 (арк. 15), 23.11.2024 о 01 год. 07 хв. ОСОБА_1 керував у м. Харків по майдану Свободи, 5, транспортним засобом Volkswagen Passat, н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота; порушення мови; порушення координації рухів. Від проходження огляду на місці зупинки за допомогою газоаналізатора та у медичному закладі КНП ХОР ОКНЛ відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

З відомостей протоколу про адміністративне правопорушення серії АБА №106711 від 23.11.2024 (арк.9) вбачається, що 23.11.2024 о 02 год. 45 хв. ОСОБА_1 керував у м. Харків по вул. Сумська, 15, транспортним засобом Volkswagen Passat, н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови; порушення координації рухів. Від проходження огляду на місці зупинки за допомогою газоаналізатора та у медичному закладі відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до відомостей, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії АБА №106712 від 23.11.2024 (арк. 21) вбачається, що 23.11.2024 о 02 год. 45 хв. ОСОБА_1 керував у м. Харків по вул. Сумська, 15, транспортним засобом Volkswagen Passa,t н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування такими транспортними засобами. Правопорушення вчинено протягом року повторно. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.1.а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст.126 КУпАП

Аналізуючи зміст цих протоколів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 був ознайомлений з відомостями цих протоколів та будь-яких зауважень щодо дій працівників поліції, в тому числі не зазначав, що він не керував транспортним засобом та те, що у нього було наявне при собі посвідчення водія, не зазначав, про що свідчить його власноручний підпис щодо ознайомлення зі змістом цих протоколів, а також надання пояснень про те, що він поспішав по власних справах та пояснення буде надавати в суді (арк. 1, 9, 15, 21).

З відомостей направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 23.11.2024 вбачається, що 23.11.2024 о 01 год. 25 хв. у результаті огляду, проведеного уповноваженою особою патрульної поліції, у ОСОБА_1 виявлені наступні ознаки алкогольного сп`яніння: порушення мови; порушення координації рухів; запах алкоголю з порожнини роту . Відмовився від направлення до закладу охорони здоров`я - КНП ХОР «ОКНЛ» для проходження огляду (арк. 19).

Відповідно до відомостей направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 23.11.2024, у цей день о 02 год. 50 хв. у результаті огляду, проведеного уповноваженою особою патрульної поліції, у ОСОБА_1 виявлені наступні ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини роту; порушення координації рухів; порушення мови. Відмовився від направлення до закладу охорони здоров`я - КНП ХОР «ОКНЛ» для проходження огляду (арк. 13).

З актів огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого, огляд ОСОБА_1 проведений у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини роту; виражене тремтіння пальців рук; порушення мови (арк.12, 18).

Згідно відомостей довідки, що складена поліцейським УПП в Харківській області ДПП Брезгуновим Д., відповідно до облікових даних НАІС ДДАІ ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія (арк.2, 22).

Крім того, з довідки про повторність, що поліцейським УПП в Харківській області ДПП Брезгуновим Д., вбачається, що 08.06.2024 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичного режимі, ЕНА №2340105 щодо ОСОБА_1 за порушення ч.2 ст.126 КУпАП із накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн. (арк.5, 25).

Згідно витягу з ІПНП, що засвідчений поліцейським УПП в Харківській області ДПП Брезгуновим Д., постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №2340105 від 08.06.2024 на ОСОБА_1 накладено стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, у виді штрафу у розмірі 3400 грн. (арк.6, 26).

При цьому, постановою судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.07.2024 у справі №185/6951/24 (провадження №3/185/2641/24) визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40 800 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років та без вилучення транспортного засобу (арк.7, 27).

До матеріалів цієї справи також долучені DVD-диски (арк. 4, 17) з відеозаписами (відеофайли «602735», «export-evxy2.mp4», «export-y5roa.mp4»), з яких вбачається, 23.11.2024 о 01 год. 07 хв. рух та зупинка транспортного засобу Volkswagen Passat, після чого працівник поліції підійшов до цього автомобіля і на водійському сидінні сидів ОСОБА_1 . Під час спілкування поліцейського з ОСОБА_1 , останній не заперечував, що керував транспортним засобом, та запитує у працівника поліції, за порушення яких вимог Правил дорожнього руху його було зупинено, що було йому роз`яснено (відеофайл «export-evxy2.mp4», починаючи з 02 хв. 14 сек. відеозапису). При цьому, ОСОБА_1 також повідомив поліцейському, що вживав пиво 2-3 години тому назад (відеофайл «export-evxy2.mp4», починаючи з 01 хв. 25 сек. та з 15 хв. 28 сек. відеозапису). В подальшому працівником поліції було встановлено відсутність у ОСОБА_1 посвідчення водія та наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим поліцейськими неодноразово було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу і в закладі охорони здоров`я. Разом з цим, на ці пропозиції поліцейських ОСОБА_1 відповів відмовою (відеофайл «export-evxy2.mp4», починаючи з 09 хв. 28 сек., 14 хв. 28 сек., 19 хв. 10 сек., відеозапису), після чого працівниками поліції було прийнято рішення про необхідність складання протоколів про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 та ч.5 ст.126 КУпАП, з яким водія було ознайомлено після їх складання (відеофайл «export-evxy2.mp4», починаючи з 01 год. 28 хв. відеозапису; відеофайл «export-y5roa.mp4», починаючи з 01 год. 15 хв. відеозапису).

На інших відеозаписах (відеофайли «106711» , «export-80p3f.mp4»), що містяться на долучених до матеріалів справи DVD-диски (арк. 11, 24), зафіксовані обставини подій, що мали місце 23.11.2024 о 02 год. 45 хв. у м. Харків по вул. Сумська, 15. Зокрема, з цих відеозаписів вбачається рух та зупинка транспортного засобу Volkswagen Passat, яким керував ОСОБА_1 . При спілкуванні з ОСОБА_1 працівником поліції роз`яснено водію, що його було зупинено через порушення комендантської години, а також двічі запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у закладі охорони здоров`я. При цьому, ОСОБА_1 відмовився від проходження запропонованого йому огляду на стан алкогольного сп`яніння. Після складання протоколів про адміністративні правопорушення за ч.1 ст.130 та ч.5 ст.126 КУпАП працівником поліції було ознайомлено ОСОБА_1 з їх змістом та надано можливість надати свої пояснення.

Належить також зазначити, що матеріали цієї справи не містять відомостей про те, що стороною захисту оскаржені в установленому законом порядку постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2340105 від 08.06.2024 за вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, та постанова судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.07.2024 у справі №185/6951/24 (провадження №3/185/2641/24) за ч.5 ст.126 КУпАП, тобто такі рішення набрали законної сили.

Цих відомостей не надано стороною захисту і під час апеляційного розгляду.

За таких обставин, стороною захисту не надано суду апеляційної інстанції будь-яких відомостей про скасування постанови серії ЕНА №2340105 від 08.06.2024 за ч.2 ст.126 КУпАП чи постанови судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.07.2024 у справі №185/6951/24 (провадження №3/185/2641/24) за ч.5 ст.126 КУпАП, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 вчинив повторно протягом року правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, тобто визнав останнього винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП.

Крім того, апеляційний суд критично ставиться до доводів захисника Кравець В.А. про те, що 23.11.2024 о 01 год. 07 хв. ОСОБА_1 не керував у м. Харків по майдану Свободи, 5, транспортним засобом Volkswagen Passat, н.з. НОМЕР_1 , оскільки такі твердження апелянта повністю спростовуються відомостями долучених до матеріалів справи відеозаписів (відеофайли «602735», «export-evxy2.mp4», «export-y5roa.mp4», арк. 4, 17), на яких зафіксований рух та зупинка цього автомобіля, за кермом якого перебував ОСОБА_1 .

Належить також зазначити, що долучена копія постанови серії ЕНА № 2340105 від 08.06.2024 зроблена не з оригіналу цієї постанови, а є витягом з Інформаційного порталу Національної поліції (арк.6, 26), у зв`язку з чим в ній відсутні підпис посадової особи, що складала цю постанову, та зазначення порушення ОСОБА_1 конкретного пункту Правил дорожнього руху, а тому апеляційна скарга в частині неможливості врахування судом відомостей цього витягу з постанови, на переконання апеляційного суду, є безпідставною.

Також апеляційний суд зазначає, що працівники поліції не мають фізичної можливості на місці подій отримати копії рішень, за які особу вже було притягнуто до адміністративної відповідальності, а тому остаточні матеріали формуються вже після складання протоколу про адміністративне правопорушення у Відділі адміністративної практики Управління патрульної поліції, а тому посилання захисника на те, що витяг з постанови серії ЕНА № 2340105 від 08.06.2024 зроблено тільки 25.11.2025, тобто після складання протоколів про адміністративне правопорушення від 23.11.2025 за ч.5 ст.126 КУпАП, на думку апеляційного суду, не є підставою для неможливості врахування відомостей цього доказу.

Що стосується доводів захисника Кравець В.А., зазначених в її апеляційній скарзі та під час апеляційного розгляду, з приводу допущених працівників поліції порушень вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), щодо виявлення у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, з наступних підстав.

Відповідно до п.3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ознаками алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, (далі Інструкція) є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Зазначеними нормами закону встановлено, що поліцейський уповноваженого підрозділу Національної поліції України, керуючись вищенаведеним переліком ознак алкогольного сп`яніння, самостійно визначає наявність чи відсутність підстав у особи для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Тобто, виявлення працівником поліції у водія ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння є його дискреційними повноваженнями, але суд може їх врахувати, якщо вони підтверджуються іншими доказами у справі.

Поліцейськими в протоколі про адміністративне правопорушення серії АБА № 106711 від 23.11.2024, в акті та у направленні на огляд водія від 23.11.2024, було зазначено, що у ОСОБА_1 були наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота; порушення мови; порушення координації рухів.

Отже, в даному конкретному випадку, працівник поліції, виявивши вищезазначені ознаки алкогольного сп`яніння, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у закладі охорони здоров`я, від проходження якого останній відмовився, що об`єктивно підтверджується наявними доказами у цій справі, а тому апеляційна скарга в цій частині також є суб`єктивною та безпідставною.

Більш того, матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 та його захисник Кравець В.А. скористалися своїм процесуальним правом та вони подавали заяву до правоохоронних органів щодо фальсифікації цих матеріалів справи або про перевищення працівниками поліції своїх повноважень при виконанні ними своїх службових обов`язків при складанні адміністративних матеріалів щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП у порядку, передбаченому чинним КПК України.

Також, належить взяти до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженими державними особами, дії яких не оскаржувалися до керівництва патрульної поліції в порядку ст.267 КУпАП, з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності цих працівників поліції.

Також стороною захисту не надано відомостей про, що останні зверталися до суду в порядку КАСУ на дії керівництва патрульної поліції, пов`язаних із перевіркою скарг щодо незаконних дій працівників поліції, при складанні ними адміністративного матеріалу у цій справі.

Цих відомостей не надано суду і під час апеляційного розгляду.

Отже, враховуючи відсутність будь-яких скарг та заяв сторони захисту щодо дій працівників поліції, в тому числі, пов`язаних із зупинкою транспортного засобу і встановлення у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, а також складення ними протоколів та інших процесуальних документів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в письмових доказах та на відеозаписах, що долучені до матеріалів справи, відповідають дійсності, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції.

Апеляційний суд також ставиться критично до апеляційних доводів захисника про те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, у зв`язку з чим огляд на стан алкогольного сп`яніння повинен був відбуватися за правилами ст.266-1 КУпАП, з наступних підстав.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, є суспільні відносини у сфері військової дисципліни. Об`єктивна сторона цього правопорушення полягає у виконанні військової служби в нетверезому стані в умовах особливого періоду. Суб`єкт вказаного правопорушення є спеціальним, а саме військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів.

Натомість об`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Об`єктивною стороною правопорушення, є керування транспортними засобами в стані сп`яніння або відмова від проходження огляду на стан сп`яніння. Суб`єктом правопорушення є водії транспортних засобів.

Належить врахувати, що порядок проведення огляду водіїв на стан сп`яніння закріплений законодавцем саме в ст. 266 КУпАП, чим і користувались працівники поліції у цій справі.

Враховуючи наведене суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що працівники поліції обґрунтовано керувались вимогами ст. 266 КУпАП під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та склали протокол про адміністративне правопорушення саме за ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому такі твердження апелянта є необґрунтованими та розцінюються як обраний спосіб захисту для уникнення відповідальності.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006 року).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Крім того, суд зазначає, що законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч.5 ст.126 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом».

Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Отже, доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Посилання захисника Кравець В.А. на те, що судом першої інстанції було розглянуто справу за відсутності ОСОБА_1 , що об`єктивно унеможливило всебічний та повний розгляд справи, та є порушенням прав на доступ до правосуддя, на думку апеляційного інстанції, є суб`єктивними та безпідставними, оскільки з матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції заздалегідь направив електронні судові повістки на номер мобільного телефону (арк.38, 39, 40, 41), який ОСОБА_1 зазначив під час складання протоколів про адміністративного правопорушення. Зазначені електронні судові повістки про виклик в судове засідання від 20.01.2025 ОСОБА_1 отримав о 09.12.2024 у мобільному додатку «Viber» (арк. 38, 39, 40, 41), що відповідає вимогам Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасника судового процесу, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України №28 від 23.01.2023.

Належить також зазначити, що матеріали цієї справи не містять будь-яких клопотань від ОСОБА_1 про відкладення судового засідання від 20.01.2025.

Крім того, судом апеляційної інстанції поновлено захиснику Кравець В.А., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.01.2025 та надано процесуальну можливість надати свої докази на підтвердження версії сторони захисту щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч.5 ст. 126 КУпАП.

Більш того, апеляційним судом неодноразово відкладався апеляційний розгляд та здійснювалися усі можливі процесуальні заходи, що були направлені на виклик в судове засідання в суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 , в тому числі, шляхом роз`яснення йому процесуальної можливості приймати участь при апеляційному перегляді оскаржуваної постанови в режимі відеоконференції.

Апеляційним судом також роз`яснена ОСОБА_1 процесуальна можливість надати свої письмові пояснення на електронну пошту суду, що не було зроблено останнім.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що у рішенні ЄСПЛ у справі "Тойшлер проти Германії" від 04.10.2001 наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

У цьому контексті суд також звертає увагу, що ОСОБА_1 був обізнаний про складання стосовно нього протоколів про адміністративне правопорушення серії ААД №602736 від 23.11.2024, серії АБА №106711 від 23.11.2024, серії АБА №106712 від 23.11.2024 та серії ААД №602735 від 23.11.2024, а також щодо місця розгляду справи, а саме у Дзержинському районному суді м.Харкова та у Харківському апеляційному суді, а тому він в першу чергу мав б цікавитися питаннями призначення судових засідань у справі та скорішим вирішенням його справи.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.)

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами щодо порушення права ОСОБА_1 на захист, викладеними в апеляційній скарзі захисника, не підлягає.

Крім того, захисник Кравець В.А. вважає, що на час судового розгляду справи за ч.5 ст.126 КУпАП закінчились строки, передбачені ст. 38 КУпАП.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Приписами ст. ст. 221, 280 та 284 КУпАП у їх сукупному зв`язку встановлено, що судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема і ч. 5 ст. 126 цього Кодексу. За наслідками розгляду таких справ суди першої інстанції, зокрема у разі визнання винуватості особи у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП, вирішують питання щодо накладення стягнення в порядку, визначеному цим Кодексом.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП встановлено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови, зокрема, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником.

Таким чином, у разі оскарження постанови суду першої інстанції справа не розглядається спочатку, а переглядається судом апеляційної інстанції в межах поданої апеляційної скарги та відомостей, наявних у матеріалах справи.

Отже, КУпАП чітко визначає, що після прийняття постанови компетентним органом, справа про адміністративне правопорушення вважається розглянутою, а перебіг строків, передбачених ст. 38 КУпАП припиняється. Однак, положення цієї статті можуть бути застосовані компетентним органом вищого рівня у разі встановлення за наслідками апеляційного перегляду порушення вимог ст. 280 КУпАП у рішенні компетентного органу, що виніс оскаржувану постанову.

З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції дотримано всіх вимог, передбачених ст. 280 КУпАП в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП, та встановлені всі обставини, що мали значення на час розгляду цієї справи компетентним органом Дзержинським районним судом м. Харкова. Сама справа розглянута судом першої інстанції 20.01.2025 з винесенням постанови, якою визнано ОСОБА_1 винним та накладено на нього стягнення, передбачене ч.5 ст. 126 КУпАП, тобто у визначений ч. 2 ст. 38 КУпАП строк з моменту події адміністративного правопорушення, яка мала місце 23.11.2024.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необґрунтованість тверджень захисника Кравець В.А. про закриття провадження у справі за ч.5 ст.126 КУпАП у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Враховуючи вищезазначене, всупереч доводам апеляційної скарги захисника Кравець В.А., апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення в частині визнання ОСОБА_1 винними у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП, - є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому не вбачає підстав для його скасування, у зв`язку з чим подану апеляційну скаргу в частині скасування оскаржуваної постанови належить залишити без задоволення.

Натомість, відповідно до п.12 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», військовослужбовці звільняються від сплати судового збору, при розгляді справи, пов`язаної з виконанням службових обов`язків.

Разом з цим, суд першої інстанції цих вимог закону не дотримався та стягнув оскаржуваною постановою з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Таким чином, належить змінити оскаржувану постанову, звільнивши ОСОБА_1 від сплати судового збору, як військовослужбовця при розгляді справи, пов`язаної з виконанням службових обов`язків, у зв`язку з чим апеляційна скарга захисника Кравець В.А. задовольняється частково.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції підлягає зміні, а саме шляхом виключення з її мотивувальної та резолютивної частини висновків і рішення суду про стягнення судового збору з ОСОБА_1 на підставі п.12 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

В решті постанову судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 20.01.2025 щодо ОСОБА_1 належить залишити без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання захисника Кравець В.А. про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 січня 2025 року щодо ОСОБА_1 - задовольнити, поновивши цей строк.

Клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу захисника Кравець В.А. задовольнити частково.

Постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 січня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП, - змінити, виключивши з її мотивувальної та резолютивної частини висновки і рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 судового збору.

В решті постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 січня 2025 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков