Справа № 366/730/25
Провадження №3/366/610/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року с-ще Іванків

Суддя Іванківського районного суду Київської області Корчков А.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від відділення поліції № 1 Вишгородського РУП ГУПНП в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце роботи не зазначено, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, складеного поліцейським СРПП ВП №1 Вишгородського РУП, старшим сержантом Осіповим О.В. серії ВАД № 650286 від 14.03.2025:

14.03.2025 близько 17 год. 30 хв., за адресою, АДРЕСА_2 виражався в бік ОСОБА_2 нецензурною лайкою, чим порушив громадський порядок і спокій громадян, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП.

Відповідно до протоколу авторозподілу судової справи між суддями, головуючим суддею визначено суддю Корчкова А.А. Розгляд справи призначено на 14.04.2025.

31.03.2025 до суду, через підсистему «Електронний суд», надійшла заява захисника ОСОБА_1 , адвоката Дверницького В. Г. про ознайомлення з матеріалами справи.

14.04.2025 до суду, через підсистему «Електронний суд», надійшла заява адвоката Дверницького В. Г. про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції, яка постановою суду від 14.04.2025 задоволена.

14.04.2025 до суду, через підсистему «Електронний суд», надійшло клопотання адвоката Дверницького В. Г. про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 , яке обґрунтоване тим, що 14.03.2025, близько 17.30 год. ОСОБА_1 , виходячи з магазину «ФОРА» за адресою: вул. Ватутіна, 32, смт Іванків, Київської області, побачив, як автомобіль ГАЗ 31029 «Волга», яка не має відповідної позначки про приналежність автомобіля людині з інвалідністю, здійснює паркування на паркомісце, призначене для людей з інвалідністю. Проявивши активну громадську позицію, вирішив зробити зауваження водію вказаного транспортного засобу, проте отримав у відповідь неповажні вислови в свій бік від водія автомобіля ГАЗ 31029 «Волга», який врешті запаркував свій автомобіль за межами навіть дорожньої розмітки 1.34, заїхавши на дорожню розмітку 1.16.4. Зробивши зауваження та вказавши на порушення, ОСОБА_3 знову почув лише образливі вислови в свій бік. Також водій автомобіля ГАЗ 31029 «Волга» повідомив, що викликав Поліцію, але з якої причини не повідомив. Через деякий час, на місце прибули співробітники поліції, яким водій автомобіля ГАЗ 31029 «Волга», що представився співробітникам поліції Милашевським Петром Сергійовичем, повідомив, що ОСОБА_3 виражався нецензурною лайкою в його бік в людному місці. ОСОБА_3 в свою чергу вказав та заявив про такі порушення ОСОБА_2 .

При опитуванні співробітниками поліції, всі зазначили, що ОСОБА_3 не виражався нецензурною лайкою в бік ОСОБА_2 , навіть особа, що назвалася дружиною ОСОБА_2 , підтвердила цей факт.

Окрім цього, ОСОБА_4 , яка була свідком вказаних подій також вказала, що ОСОБА_3 не виражався нецензурною лайкою в бік ОСОБА_2 , був коректним у своєму спілкуванні з ОСОБА_2 під час того як робив зауваження, агресивність не проявляв та лише зазначив, що буде змушений викликати співробітників Поліції. Натомість, виходячи з її свідчень, саме ОСОБА_2 був агресивним у спілкуванні та використовував при спілкуванні нецензурну лексику.

Тобто, той факт, що ОСОБА_3 не висловлювався нецензурною лайкою підчас виниклої суперечки між ним та ОСОБА_2 , підтверджується показами свідків, серед яких є і дружина самого заявника, але співробітниками патрульної поліції це не було взято до уваги взагалі.

Зазначає, що у матеріалах справи не міститься жодних доказів того, що ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення, а протокол ґрунтується виключно на показах однієї людини. Зауважує, що суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП («Дрібне хуліганство»), характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Тобто, в даному випадку, відсутні такі суб`єктивні ознаки, як мотив і умисел, спрямовані на порушення громадського порядку, які є основними критеріями, що і відрізняють дрібне хуліганство від суміжних правопорушень. При цьому, сам лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації, навіть у разі наявності особистих образ (яких з боку ОСОБА_3 не було), не може свідчити про вчинення дрібного хуліганства, в розумінні вимог 173 КУпАП.

Враховуючи викладене, вважає, що в діях ОСОБА_3 відсутні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, а винність останньої у його вчиненні не знаходить свого підтвердження вказаними доказами у справі, а тому, є підстави для закриття провадження у даній справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Крім того, до вказаного клопотання, стороною захисту долучено протокол опитування свідка у даній справі: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якому зазначено, що вона є військовослужбовцем та 14.03.2025 перебувала в службових справах в смт Іванків, Київської області, де близько 17 год. вийшовши з магазину «Фора», що біля вул. Київська, побачила свого знайомого ОСОБА_1 , який стояв на парковці для автомобілів, поруч з автомобілем «Волга» світлого кольору. Поруч з автомобілем також знаходились чоловік у військовій формі. (товстий, волосся темне, коротке, на вигляд 55-60 років) та жінка (55 - 60 років, невисокого зросту, середньої тілобудови, волосся світле).

Підійшовши ближче аби привітатись з ОСОБА_5 , з яким раніше служила в одній частині свідок почула що останній робить чоловікові у військовій формі зауваження з приводу того, що той припаркував своє авто на місце для інвалідів, при цьому ставши фактично на два місця. Вказане зауваження була сказано абсолютно спокійно і у коректній формі. Жодної нецензурної лайки від нього вона не чула. На вказане зауваження, чоловік у військовій формі почав у грубій формі ображати ОСОБА_5 , зокрема звучали фрази: «Я тут 50 років живу і служу, а ти мені кажеш, де я маю паркуватись. Я сам вирішу, де машину ставити». Вказані висловлювання супроводжувались агресивною жестикуляцією і вставками слів нецензурної лексики в бік ОСОБА_5 .

Геннадій при цьому на агресивність не відповідав, лише зазначив, щоо змушений буде викликати працівників поліції.

Звертає увагу, що вона знайома з ОСОБА_5 вже близько 3 років і жодного разу не чула, щоб він висловлювався нецензурною лайкою і тим паче не бачила конфліктів за його участі. Знає його як порядну, спокійну і врівноважену людину.

Через деякий час прийшло два працівника поліції, які приїхали на службовому автомобілі і почали спілкуватися з ОСОБА_5 та чоловіком у військовій формі. Деталі спілкування свідку не відомі, оскільки вона не стала чекати закінчення конфлікту і поїхала у власних справах.

Окремо наголошує на тому, що вона особисто бачила, що автомобіль чоловіка у військовій формі, а саме автомобіль «Волга», був припаркований фактично на 2 місцях для парковки інвалідів.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про розгляд справи повідомлений вчасно, належним чином. Адвокат Дверницький В.Г., який брав участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції зазначив, що інтереси ОСОБА_1 представлятиме він, як його представник.

У судовому засіданні, адвокат Дверницький В.Г. з приводу явки ОСОБА_1 зазначив, що останній мешкає у м. Потава та, у зв`язку зі своєю зайнятістю, не може взяти участь у даному судовому засіданні, тому, враховуючи, що стороною захисту до проведення судового засідання було подано ряд клопотань, які, на його думку, суд розгляне у даному судовому засіданні, тому, просить суд судове засідання провести за відсутності ОСОБА_1 . Зазначив, що у наступне судове засідання ОСОБА_1 з`явиться.

Крім того, адвокат заначив, що на його адвокатський запит, від Відділення поліції №1 Вишгородського РУП ГУП НП в Київській області, засобами поштового зв`язку надійшла запитувана ним інформація, зокрема відеозаписи з нагрудних камер поліцейських (на диску), про витребування якої він також заявляв і в клопотанні до суду. Зазначив, що ним досліджено надісланий відеозапис та встановлено, що розміщена на ньому інформація підтверджує позицію захисту, що вказана у клопотанні про закриття провадження у справі. Враховуючи, що вказану інформацію (відеозапис) він отримав лише 11.04.2025, тому надати її на дане судове засідання фізично не мав змоги. Проте надішле її поштою до наступного судового засідання. Просив відкласти судове засідання.

Враховуючи клопотання захисника, адвоката Дверницького В.Г., судом прийнято рішення про відкладення розгляду справи до 22.04.2025.

18.04.2025 засобами поштового зв`язку на адресу суду надійшло клопотання адвоката Дверницького В.Г. за вих. №14/04/25/1 від 14.04.2025, у якому адвокат просив суд долучити до матеріалів справи:

- засвідчену копію листа ВП №1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області № 60641-2025 від 27.03.2025;

- засвідчену копію листа ВП №1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області № 60642-2025 від 27.03.2025;

- засвідчену копію поштового конверту,

- засвідчену копію першої сторінки військового квитка ОСОБА_4

- DVD-R диск, на якому містяться відеозаписи з нагрудних камер поліцейських.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про розгляд справи повідомлений вчасно, належним чином, про причини неявки до суду не повідомив.

Адвокат Дверницький В. Г. у судове засідання також не з`явився, про розгляд справи повідомлений вчасно, належним чином. 21.04.2025 через підсистему «Електронний суд» скерував до суду клопотання про відкладення судового засідання, призначеного на 22.04.2025, у зв`язку з його зайнятістю у іншому судовому засідання у кримінальній справі у Первомайському міськрайонному суді Харківської області.

Як вбачається з положень п. 7 ч. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Розгляд справи протягом розумного строку гарантовано і ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Верховним Судом в п. 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Оскільки судом вжиті всі передбачені законом заходи для повідомлення ОСОБА_1 про розгляді цієї справи, адвокатом Дверницьким В.Г. на судовому засіданні 14.04.2025 було зазначено, що ОСОБА_1 з`явиться на наступне судове засідання, проте останній на розгляд справи відносно себе не з`явився, причини неявки до суду не повідомив, із заявами та клопотаннями до суду не звертався, виходячи з норм ст.ст. 268, 277-2 КУпАП, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 на підставі доказів, які надані суду. Неявка ОСОБА_1 в судове засідання не перешкоджає розгляду справи.

У судовому засіданні досліджені наступні докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серія ВАД № 650286 від 14.03.2025, в якому викладено місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення,

- письмові пояснення ОСОБА_2 від 14.03.2025, відповідно до яких, 14.03.2025 близько 17:00 год. за адресою: вул. Ватутіна, 32 в смт Іванків, не знайомий йому громадянин виражався нецензурною лайкою в його сторону та дружини, ОСОБА_6 . Свій автомобіль він припаркував на стоянці біля магазину «Фора» на місці для інвалідів, оскільки дружина є власником автомобіля та інвалідом 2 групи;

- письмові пояснення ОСОБА_1 від 14.03.2025, відповідно до яких, 14.03.2025 він, близько 17:30 год. вийшов з магазину «Фора» та побачив як автомобіль припаркувався на місці для інвалідів.

Крім того, судом досліджено 2 відеозаписи з боді-камер працівників поліції, які містяться на диску, долученому адвокатом Дверницьким В.Г. до матеріалів справи та на яких відображено спілкування працівників поліції з двома чоловіками та жінкою на місці для паркування автомобілів біля магазину «Фора», в подальшому встановлюється, що це ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та його дружина, ОСОБА_6 . Під час спілкування вказаних осіб з поліцейськими, з`ясовується, що ОСОБА_1 вийшов з магазину «Фора» та побачив, що автомобіль, який припаркувався на місці для осіб з інвалідністю, при цьому автомобілі відсутній відповідний знак «особа з інвалідністю», крім того, звертає увагу поліцейських, що вказаний автомобіль, стоїть на розмітці, нанесеній на парковці. ОСОБА_2 та ОСОБА_6 повідомляють, що оскільки остання є особою з інвалідністю, тому мали право припаркувати свій автомобіль на цьому місці. З відео також вбачається, що ОСОБА_1 під час спілкування поводить себе спокійно, врівноважено та коректно, зазначає, що він не вживав нецензурну лайку в сторону ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 при цьому зазначає, що ОСОБА_1 виражався щодо нього та його дружини, ОСОБА_6 , нецензурною лайкою. Проте з відеозапису не вбачається, що ОСОБА_6 підтверджує зазначене твердження ОСОБА_2 .

У подальшому, працівники поліції склали протокол про адміністративне правопорушення за ст.173 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши наявні у справах докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, беручи до уваги долучений адвокатом Дверницьким В.Г. диск із відеозаписами з нагрудних камер поліцейських та протокол опитування свідка ОСОБА_4 , яка заперечує висловлювання ОСОБА_1 нецензурною лайкою в сторону ОСОБА_2 , застосовуючи при розгляді даної справи Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права, суд приходить до наступних висновків.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП України).

Як зазначено у ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення має бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення у справі.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідальність за ст. 173 КУпАП настає у разі вчинення дрібного хуліганства, тобто нецензурної лайка в громадських місцях, образливого чіпляння до громадян та інших подібних дій, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, наявність яких можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він включає в себе: а) об`єкт; б) об`єктивну сторону; в) суб`єкт; г) суб`єктивну сторону. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього. Елементом суб`єктивної сторони дрібного хуліганства є також мотив задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей. Суб`єктом правопорушення можуть бути особи, яким виповнилося 16 років.

В обґрунтування винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ст. 173 КУпАП до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №650286 від 14.03.2025 долучено лише письмові пояснення ОСОБА_2 .

Із протоколу про адміністративне правопорушення не можна зробити висновку про те, в чому саме проявляється об`єктивна сторона та яким чином конфлікт вплинув на громадський порядок і спокій громадян.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (висновки, викладені в рішенні ЄСПЛ від 18.01.1978 у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства», п. 161, заява № 25), оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21.07.2011, заява № 39598/03).

Внаслідок зазначених вище порушень, протокол виключається з числа доказів, а відповідно будь-яких інших доказів щодо вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, та яке інкримінується ОСОБА_1 , до суду не надано.

За змістом ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення вважається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер свого діяння, передбачала його шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала їх настання.

З вказаного випливає, що для кваліфікації дій ОСОБА_1 обов`язково слід встановити його умисел на порушення громадського порядку і спокою громадян, та чи були вони порушені діями особи.

В матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на те, що дії ОСОБА_1 були направлені на порушення громадського порядку та вчинені з хуліганських мотивів, які полягали у явній неповазі до моральних засад суспільства, демонстрації своєї зневаги до існуючих правил і норм поведінки при вчиненні правопорушення.

Крім того, дії ОСОБА_1 , які зафіксовані на відеозаписах долучених на диску адвокатом Дверницьким В.Г., не містять складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

За наведених обставин, суддя приходить до висновку, що провина ОСОБА_1 належними та достатніми доказами не доведена, а визнавати доказом вчинення правопорушення один лише протокол про адміністративне правопорушення суддя не в праві з наведених вище підстав.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Згідно зі статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, що встановлюються протоколом, про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, в цьому випадку відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на встановлені обставини справи, суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутня подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, оскільки судом встановлено, що в діях ОСОБА_1 відсутня подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю.

Питання судових витрат суддя вирішує у відповідності до ст. 40-1 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір стягується у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи, що провадження у даній справі слід закрити, відповідно, судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 7-9, 40-1, 173, 245, 247, 251, 252, 280, 283-285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд Київської області.

Текст постанови складено 03.06.2025.

Суддя Анатолій КОРЧКОВ