Справа № 346/1653/25
Провадження № 3/346/823/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року м. Коломия

Суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області Третьякова І.В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Бежука С.М.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, яка надійшла від Коломийського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області, складену відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, приватного підприємця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

У С Т А Н О В И Л А :

І. Опис обставин

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 281768, 25.03.2025р. близько 22:45 год. в м. Коломия по вул. Бандери, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mitsubishi Outlender» д.н.з НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер 6820» та проходження такого огляду у медичному закладі Коломийській ЦРЛ відмовився.

Констатовано, що такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1ст. 130 КУпАП.

30.04.2025р. ОСОБА_1 подав до суду письмові заперечення в яких зазначив, що 25.03.2025р. о 22:45 год. в м. Коломия по вул. Бандери він не керував автомобілем «Mitsubishi Outlender». Матеріали справи факт його керування вказаним транспортним засобом, а також факт його зупинення працівниками поліції не підтверджують. Зазначив, що працівники поліції під`їхали до припаркованого автомобіля в якому він перебував, але рух на ньому не здійснював. Того вечора він разом з дружиною повертався додому з м. Коломия в с. Рунгури. За кермом перебувала його дружина. В дорозі у них виникла суперечка і дружина залишила його в автомобілі на вул. Бандери, а сама пішла в напрямку центру міста. Оскільки в автомобілі стало прохолодно, він пересів з пасажирського сидіння на водійське аби завести т/з та ввімкнути пічку і погрітися. Стверджує, що наміру їхати не мав, так як перед цим вживав алкогольні напої, а тому вирішив зателефонувати до товаришів аби хтось із них його відвіз. Через деякий час до нього під`їхали працівники поліції і сказали перепаркувати автомобіль ближче до обочини, що він і виконав. Наполягає на тому, що на керування автомобілем його спровокували саме поліцейські і без їхньої вказівки він би нікуди не їхав. При цьому, вважає, що його проїзд декількох метрів не може свідчити про повноцінне керування ним транспортним засобом. Відтак, вказуючи на відсутність факту керування, посилається на те, що працівники поліції безпідставно стали вимагати в нього пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та в подальшому склали адміністративні матеріали за ст. 130 КУпАП. Також зазначає, що поліцейськими було допущено ряд істотних порушень: зокрема долучений до справи відеозапис вівся з перервами і є неповним, що суперечить п. 5 розділу ІІ Інструкції № 1026 від 18.12.2018р.; права належним чином йому роз`яснені не були, реальної можливості скористатися ними не забезпечено, копію протоколу не вручено. Вказуючи на те, що всі сумніви щодо доведення його вини повинні тлумачитися на його користь, просив провадження у даній справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

ІІ. Пояснення учасників справи

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні даного правопорушення не визнав та пояснив, що 25.03.3025р. разом з дружиною перебував в гостях в м. Коломиї, де вживав алкогольні напої. Близько 22:00 год. на його автомобілі, за кермом якого перебувала дружина ОСОБА_2 , вони поверталися додому в с. Рунгури. Між ним та дружиною виникла суперечка і остання залишила його в автомобілі, а саме пішла пішки в напрямку центру міста. Він пересів за кермо, завів автомобіль та ввімкнув обігрів. До нього під`їхали працівники поліції та стали казати, що він стоїть посеред дороги і треба з`їхати на узбіччя. Він виконав дану вимогу та проїхав декілька метрів вперед і став на обочині. Після цього, поліцейські повідомили, що в нього є ознаки алкогольного сп`яніння і стали пропонувати йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою «Драгера». Він не заперечував пройти огляд в медичному закладі. Не заперечує, що перебував в стані сп`яніння, в автомобілі ймовірно заснув, працівники поліції його розбудили, а тому був розгублений та не зовсім пам`ятає всіх обставин спілкування з інспекторами. Наполягав на тому, що транспортним засобом не керував, а автомобіль переставив на прохання поліцейських.

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвокат Бежук С.М. в судовому засіданні просив провадження у справі закрити з підстав недоведеності факту керування ОСОБА_1 автомобілем і як наслідок відсутності всіх елементів об`єктивної сторони інкримінованого йому правопорушення, оскільки адміністративній відповідальності за ст. 130 КУпАП підлягають саме водії транспортних засобів.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 пояснила, що дійсно 25.03.2025р. зі своїм чоловіком перебувала в гостях у їхнього кума в м.Коломия та близько 22:00 год. поверталася додому в с.Рунгури. В гостях чоловік вживав спиртне, а тому автомобілем керувала вона. В дорозі в них виник конфлікт, вона розізлилася на чоловіка та залишила його в автомобілі на вул..Бандери, а сама зателефонувала до сестри, яка мешкає в м. Коломия та пішла в напрямку її місця проживання. По дорозі сестра її підібрала та відвезла до себе додому. Через деякий час чоловік зателефонував та повідомив, що приїхала поліція, а тому треба їй повернутися, аби не забрали машину на штраф майданчик. Вона так і вчинила, але на момент її повернення поліції вже не було, а автомобіль був припаркований в тому ж місц,і де вона його і залишала тільки ближче до обочини. Після цього вони поїхали додому.

ІІІ. Застосоване судом законодавство

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Згідно статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Як зазначено в ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

У ст. 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, у відповідності до ст.252КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 35 Закону України «Про Національну Поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Диспозиція ч. 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року (далі Порядок), та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція).

Згідно з п. 2 Загальних положень Інструкції № 1452/735: огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 3 Розділу І Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

В силу приписів ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном можливість керування цим транспортним засобом, річковим або маломірним судном надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія (судноводія) відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном.

Згідно п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 року), судам слід ураховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли остання почала рухатись.

Як вказувалося вище, право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд у відповідності до п.2.5 ПДР кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин. У разі невиконання вимог п.2.5 ПДР передбачена адміністративна відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а також безпеки на річковому транспорті та маломірних суднах.

Об`єктивна сторона зазначеного правопорушення виражається, зокрема у формі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб`єкт адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП спеціальний - водій транспортного засобу, або інша особа, яка керувала транспортним засобом.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. Суд неодноразово наголошував на тому, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху. Керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків.

ІV. Оцінка суду щодо фактичних обставин справи та висновки

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП працівниками поліції надано докази, які були досліджені у судовому засіданні:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 281768 від 25.03.2025 року, в якому викладені обставини і суть правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- рапорт поліцейського СРПП Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області від 25.03.2025 року Мельника І. про те, що працівниками поліції в м. Коломия по вул. Бандери було зупинено автомобіль «Mitsubishi Outlender» д.н.з НОМЕР_1 згідно п.3 ч.1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію».

- акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів згідно з яким ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер 6820»;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, згідно з яким ОСОБА_1 25.03.2025 року о 23:03 год. направлено на огляд до КНП «Коломийська центральна районна лікарня», однак такий не проводився через відмову ОСОБА_1 від огляду;

- DVD-R диски із відеозаписами з місця події, яка відбулася 25.03.2024 року в м. Коломия по вул. Бандери.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника та свідка, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані у справі докази, суд дійшов наступного висновку.

Положеннями ст. 280 КУпАП регламентовано, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінюючи зазначені докази, суд бере до уваги, що протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Однак, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовними та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, і являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Щодо факту керування і підстав для зупинки транспортного засобу:

Заперечуючи свою вину, ОСОБА_1 стверджував, що не керував транспортним засобом.

З даного приводу, суд бере до уваги, що під керуванням транспортним засобом розуміється технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, тобто зрушення його з місця і як наслідок переміщення його в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зрушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Згідно п.4 ч.1 ст.31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи: зупинення транспортного засобу.

В рапорті поліцейського СРПП Коломийського РВП Мельника І. зазначено, що 25.03.2025р. о 22:45 год. в м. Коломия по вул. Бандери було зупинено автомобіль «Mitsubishi Outlender» д.н.з НОМЕР_1 згідно ст. 35 ч.1 п.3 ЗУ «Про національну поліцію», на проблисковий маячок синього та червоного кольору та звуковий сигнал не зупинився, в подальшому водія вказаного т/з було зупинено. Під час зупинки було встановлено, що водієм виявився ОСОБА_1 в якого були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, почервоніння обличчя.

Зазначені в рапорті відомості не узгоджуються з матеріалами відеозапису, який розпочинається з того, як службовий автомобіль поліції ззаду під`їздить до припаркованого автомобіля чорного кольору, двигун в якому працює, що помітно по ввімкненим приладам освітлення. Працівники поліції відразу підходять до транспортного засобу та у чоловіка, який перебуває на місці водія і, з огляду на його стан, спить, починають запитувати, що сталося і чому він стоїть посередині дороги, намагаються з`ясувати його ім`я та повідомляють, що ведеться відеофіксація.

Суд зазначає, що підійшовши, поліцейський не представляється, причину зупинки не пояснює та не вказує, що були подані звукові та світові сигнали про зупинку на які водій не реагував, не запитує причини несвоєчасної зупинки.

Суд також констатує, що факт руху транспортного засобу та керування ним ОСОБА_1 на відеозаписі не зафіксовано.

Відтак, вказаним доказом не спростовуються твердження ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 щодо керування автомобілем саме дружиною, яка, через суперечку, залишила транспортний засіб з чоловіком на дорозі по вул. Бандери.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 35ЗУ «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Долучені до даної справи докази жодним чином не вказують на наявність у працівників Коломийського РВП підстав для зупинки автомобіля «Mitsubishi Outlender» відповідно до вищевказаного пункту Закону.

Щодо провокації керування

З матеріалів відеозапису також слідує, що в ході подальшого спілкування з інспектором, у водія наявне порушення мови та координації рухів, тобто вбачаються ознаки алкогольного сп`яніння. Не зважаючи на явні та очевидні ознаки сп`яніння, інспектор просить ОСОБА_1 від`їхати і припаркуватися поближче до краю проїзної частини. ОСОБА_1 виконує дане розпорядження та проїздить вперед на кілька метрів і зупиняється. Після цього поліцейський підходить до водія та пропонує йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою спеціального технічного засобу або в медичному закладі. Водій відмовляється проходити огляд на місці, згідний їхати до медичного закладу, але вказує, що поїде сам. Поліцейський вказує на неможливість такого розвитку подій та зазначає, що у зв`язку з відмовою від проходження огляду, відносно ОСОБА_1 будуть складені адміністративні матеріали за ст. 130 ч.1 КУпАП. В подальшому особі роз`яснюються його права та оформлюються адміністративні матеріали.

Із викладеного випливає, що працівник поліції маючи підозру про те, що ОСОБА_1 перебуває у нетверезому стані, наказав останньому змінити місце розташування автомобіля перемістивши його ближче до узбіччя дороги шляхом керування, тим самим спровокував ОСОБА_1 до вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній здійснив рух транспортного засобу на вимогу працівника поліції.

Таким чином, вищезазначена дія працівників поліції була спрямована не на усунення та припинення майбутнього адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , як того вимагають вимоги Закону України „Про Національну поліцію, а навпаки на вчинення дій з метою скоєння останнім адміністративного правопорушення та складанням відносно нього протоколу.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що відбулась провокація з боку працівників поліції стосовно вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В силу положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до сталої практики Європейського суду із прав людини, висловленої у чисельних рішення Суду («Енгель та інші про ти Нідерландів», «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Швидка проти України» та інші) провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП повинне проводитись за процедурою, передбаченою для кримінальних правопорушень. Європейський суд із прав людини виключає можливість притягнення особи до відповідальності за вчинення правопорушення, на яке особу підбурили працівники поліції. Так, у рішеннях ЄСПЛ, ухвалених у справах «Тейшейро де Кастро проти Португалії», «Раманаускас проти Литви», «Баннікова проти Російської Федерації» та інших Судом зазначено те, що підбурювання до вчинення правопорушення буде мати місце, коли працівники поліції з метою встановлення правопорушення, тобто зібрання доказів та подальшого притягнення особи до відповідальності впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення правопорушення, яке в іншому випадку не було би вчинене (зокрема п.55 рішення у справі «Раманаускас проти Литви»). Притягнення особи до відповідальності за правопорушення, вчинене внаслідок підбурювання із сторони поліцейських, буде свідчити про порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Згідно ст. 1 КУпАП завданням цього Кодексу є серед інших й запобігання правопорушенням, а не провокація громадян на їх вчинення.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону України „Про національну поліцію поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень.

З даних відеозапису було встановлено, що поліцейський мав можливість виявити ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 та відразу запропонувати йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Однак, цього зроблено не було і лише після відеофіксації руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , інспектором було запропоновано пройти такий огляд.

Вказані дії працівника поліції, за даних обставин, суд розцінює, як провокацію правопорушення, оскільки останній, підозрюючи у ОСОБА_1 стан сп`яніння не відсторонив його від керування транспортним засобом, а навпаки дав йому таку можливість.

Отже, враховуючи, що з боку працівників поліції була провокація у вигляді спонукання особи до вчинення адміністративного правопорушення, інспектор поліції діяв всупереч вищенаведених вимог Закону, суд приходить до висновку про те, що рух ОСОБА_1 на автомобілі, зафіксований на відеозаписі, не можна розцінювати як факт умисного керування.

Таким чином, суд вважає доводи ОСОБА_1 та його захисника з приводу відсутності належних доказів керування ним транспортним засобом та провокації такого керування працівниками поліції обгрунтованими, оскільки вони знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи.

Твердження особи, яка притягується до адміністративної відповідальності про інші порушення суд знаходить безпідставними так як на матеріалах відеозапису зафіксовані події від приїзду працівників поліції до завершення оформлення адміністративних матеріалів, що свідчить про повноту відеозапису. ОСОБА_1 роз`яснювалися його права та пропонувалося отримати копію протоколу про адміністративне правопорушення, але він відмовився. Отже, викладені ним письмові заперечення цих обставин були повністю спростовані матеріалами справи.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

За вказаних обставин судом установлено, що докази вини ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не є переконливими і достатніми та не відповідають фактичним обставинам справи.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу

З цих підстав суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та необхідність закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 247 п. 1, 283, 284 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и л а:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На постанову суду протягом десяти днів з дня її винесення може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд.

Суддя: Третьякова І. В.