БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/708/25
Провадження № 3/730/314/2025
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2025 р. м. Борзна

Суддя Борзнянського районного суду Чернігівської області Ріхтер В.В., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли від ВП № 3 (м. Борзна) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130; ч. 7 ст. 121; ч. 5 ст. 126 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу серії ЕПР1 № 326954 від 11.05.2025, «11.05.2025 о 10:20:00 в м. Борзна, вул. Чернігівська (Паризької Комуни), 28 ОСОБА_1 керував мопедом Хонда Діо з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, тремтіння рук. Від обстеження в лікарні чи продуву приладу Алкофор на місці водій відмовився, чим порушив п. 2.5. Правил дорожнього руху відмова особи, яка керує ТЗ, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алк., нарк. чи ін. сп`яніння або щодо вживання лікарських, за що передбачена відповідальність згідно ст. 130 ч. 1 КУпАП».

Крім того, згідно протоколу серії ЕПР1 № 326968 від 11.05.2025, «11.05.2025 о 10:35:00 в м. Борзна, вул. Чернігівська (Паризької Комуни), 28 ОСОБА_1 керував мопедом Хонда Діо, який не зареєстрований, повторно протягом року, чим порушив п. 2.9.в ПДР керування незареєстрованим ТЗ, за що передбачена відповідальність згідно ст. 121 ч. 7 КУпАП».

Також, згідно протоколу серії ЕПР1 № 326963 від 11.05.2025, «11.05.2025 о 10:25:00 в м. Борзна, вул. Чернігівська (Паризької Комуни), 28 ОСОБА_1 керував мопедом Хонда Діо, не маючи права керувати т/з повторно протягом року, чим порушив п. 2.1.а. Правил дорожнього руху керування ТЗ особою, яка не має права керування таким ТЗ, за що передбачена відповідальність згідно ст. 126 ч. 5 КУпАП.

Оскільки дії водія ОСОБА_1 носять ознаки правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130; ч. 7 ст. 121; ч. 5 ст. 126 КУпАП, справу направлено для розгляду до суду.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

За змістом ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Диспозиція частини першої статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція частини сьомої статті 121 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною шостою цієї статті, а саме: керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку.

Диспозиція частини п`ятої статті 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, а саме: керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом; керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами; керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Згідно з п. 1.10 ПДР України, водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

У постанові від 20.02.2019 Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду в рамках справи № 404/4467/16-а зазначено, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Проте, зазначення «водія» унеможливлює правозастосування вказаного визначення в розумінні статті 130 КУпАП, оскільки суттєво зменшує коло осіб, які можуть бути притягнуті до відповідальності за керування у нетверезому стані.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Як було встановлено судом під час судового розгляду, матеріали справи не містять в собі належних, допустимих та достатніх доказів, які б поза розумним сумнівом вказували на наявність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Так, суду надано поліцією, як докази винуватості ОСОБА_1 , протоколи про адміністративне правопорушення та технічний запис.

Відтворивши вказаний запис у судовому засіданні, убачається, що він містить лише відомості щодо процедури складання протоколу відносно ОСОБА_1 .

Доказів, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 мопедом, до справи не долучено.

У такій ситуації протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою вони не є самостійними беззаперечними доказами, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумніви у Суду.

Крім того, у цій справі суд звертає увагу на таке.

З об`єктивної сторони адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, може вчинятись у виді відмови особи від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Підстави і порядок виявлення у водіїв стану алкогольного сп`яніння, а також фіксації встановлених результатів визначені ст. 266 КУпАП, «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду», затвердженого постановою КМ України від 17.12.2008 року № 1103 (в подальшому Порядок 1103), «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому Інструкція 1452/735).

Аналіз цих нормативних документів у їх сукупності та у поєднанні із диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП дає підстави стверджувати про те, що підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння виникають після встановлення поліцейським факту керування певною особою транспортним засобом, виявлення у неї ознак алкогольного сп`яніння, висунення поліцейським вимоги про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у порядку та способами, що передбачені зазначеними вище нормативними документами та після відмови особи від проходження такого огляду, яка повинна бути висловлена у формі, яка не передбачає двозначного трактування цієї відмови чи викликати сумніви у її дійсності. Суд вважає, що вимога поліцейського про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння повинна бути зрозумілою, не передбачати її неоднозначного тлумачення та ґрунтуватись на вимогах закону. Лише після висловлення такої відмови, за доведеності інших обставин, які утворюють об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у формі відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння адміністративне правопорушення вважається вчиненим і породжує у поліцейського обов`язок скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Між тим, зібрані у справі докази дають підстави стверджувати про те, що цих вимог указаних нормативних документів у ході провадження у цій справі дотримано не було.

Так, доказом, яким відтворюються обставини відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, є відеозапис, який зроблений за допомогою нагрудної камери поліцейського. Не дивлячись на те, що указаний відеозапис є надзвичайно коротким за своїм часом і не відображає усіх обставин події, суд враховує те, що цей запис наданий поліцейським у якості доказу винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, а тому при вирішенні питання про доведеність цієї винуватості суд враховує фактичні обставини, які встановлюються із цього відеозапису.

Як передбачено п. 2.5 ПДР України, водій на вимогу поліцейського повинен пройти огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку. Такий огляд, відповідно до Порядку № 1103 та Інструкції 1452/735 може бути проведений поліцейським на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічних засобів, або у закладі охорони здоров`я лікарем, або у передбачених випадках фельдшером. Наведене указує на те, що вимога про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння повинна проявлятись виключно у вимозі пройти огляді із зазначенням способу такого огляду.

Між тим, поліцейським, в порушення вимог зазначених вище нормативних документів працівник поліції не висунув вимоги пройти огляд на стан сп`яніння.

Відеозапис починається з того, що працівник поліції пропонує пройти ОСОБА_1 огляд, але така пропозиція не передбачена законодавством та не породжує за собою правових наслідків.

Також, працівник поліції не зазначив, у зв`язку з чим взагалі запропонував особі пройти особі відповідний огляд, адже, навіть вимога працівника поліції пройти огляд має ґрунтуватися на законодавчо встановлених підставах, а не по бажанню працівника поліції.

Одночасно судом враховується й те, що працівником поліції взагалі не було роз`яснено ОСОБА_1 будь-яких його прав, що є порушенням встановленої процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Недоведеність факту керування мопедом ОСОБА_2 свідчить про те, що він не повинен був надавати посвідчення водія на право керування транспортним засобом, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та проходити медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Загалом, суд звертає увагу на вкрай низький рівень оформлення та складання матеріалів у цій справі, який взагалі не корелюється з вимогами Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з статтею 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з статтею 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суддя керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку із викладеним, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу та події адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130; ч. 7 ст. 121; ч. 5 ст. 126КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, ч. 7 ст. 121, ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130, 247, 251, 252, 283-285, 307-308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130; ч. 7 ст. 121; ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Борзнянський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Ріхтер В.В.