Справа № 304/691/25 Провадження № 3/304/481/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2025 року м. Перечин

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Ганько І.І., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції № 1 (м. Перечин) Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , учениці першого курсу Перечинського професійного ліцею, громадянки України,

за ч. 1 ст. 175-1, ч. 1 ст. 178 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

шостого березня 2025 року близько 18.15 год неповнолітня ОСОБА_1 у приміщенні гуртожитку Перечинського професійного ліцею, що у селі Сімер по вулиці Будівельників, 8 Ужгородського району Закарпатської області, викурювала тютюнові вироби та вживала слабоалкогольні напої, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 175-1, ч. 1 ст. 178 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, про день і час слухання справи повідомлялася у встановленому законом порядку.

Відтак з огляду на те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, будучи обізнаною про складання відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення, не вжила заходів для явки до суду, не подала письмових заперечень проти протоколу, тому суддя вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП, та вважає можливим розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя прийшов до такого висновку.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Європейським Судом з прав людини неодноразово було наголошено, що суди при оцінці доказів мають керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Яременко проти України» від 12.06.2008, «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, «Кобець проти України» від 14.02.2008).

Встановлено, що вина ОСОБА_1 стверджується протоколами про адміністративне правопорушення серії ВАД № 249771 та ВАД № 249754 від 06 березня 2025 року, рапортом інспектора-чергового відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції ГУ НП в Закарпатській області Кохана І. про прийняття повідомлення зі служби «102» від 06 березня 2025 року № 1212, а також письмовими поясненнями самої ОСОБА_1 та заступника директора Перечинського професійного ліцею з науково-виховної роботи ОСОБА_2 від 06 березня 2025 року.

Наведені та досліджені в судовому засіданні докази дають підстави визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 175-1, ч. 1 ст. 178 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Стаття 23 КУпАП визначає, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності за скоєне правопорушення і застосовується не тільки з метою виховання особи, яка його вчинила, а й з метою загальної та спеціальної превенції.

При цьому положення статті 12 КУпАП визначають, що адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку.

До осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу (ч. 1 ст. 13 КУпАП).

Отже беручи до уваги, що дані правопорушення ОСОБА_1 вчинила у віці сімнадцяти років, то до неї у відповідності до ст. 24-1 КУпАП застосовуватиметься захід впливу у виді попередження.

Керуючись ст. 12, 13, 23, 24-1, 36, 283, 284, 298 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 175-1, ч. 1 ст. 178 КУпАП і на підставі ст. 24-1 цього Кодексу застосувати захід впливу у виді попередження.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Закарпатського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя:Ганько І. І.