Справа №: 306/734/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2025 року м. Тульчин

Суддя Тульчинського районного суду Вінницької області Саламаха О.В. розглянув матеріали, що надійшли з Свалявського районного суду Закарпатської області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає, за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 124 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про вчинення адміністративного правопорушення серії ЕПР1 № 309521 від 23.04.2025, о 12:00 год. 23.04.2025 по трасі М06 748 км 100 м, водій ОСОБА_1 керуючи вантажним транспортним засобом Daf державний номерний знак НОМЕР_1 причіп державний номерний знак НОМЕР_2 , не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати транспортний засіб, після чого допустив наїзд на перешкоду, а саме: на відбійник, внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження із матеріальними збитками, чим порушив п. 2.3 (б), 12.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Зазначені матеріали надійшли на адресу суду від Свалявського районного суду Закарпатської області.

Разом з тим, питання передачі справи про адміністративне правопорушення до іншого суду не врегульовано чинними нормами КУпАП.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, на справи про адміністративні правопорушення поширюються гарантії статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11.10.2011 №10-рп/2011 (2) зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у цьому рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушенням».

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Тому, з метою додержання принципу законності, виникла необхідність в застосуванні принципу аналогії закону найбільш близької галузі права - кримінального процесуального права.

Отже, в даному випадку для вирішення питання щодо належної підсудності даного адміністративного матеріалу необхідно застосувати відповідні норми Кримінального процесуального кодексу України.

Так, частиною 1 статті 34 КПК України, визначено вичерпний перелік підстав для передачі справи з одного суду до іншого, а саме кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо: 1) до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності; 2) після задоволення відводів (самовідводів) чи в інших випадках неможливо утворити склад суду для судового розгляду; 3) обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження; 4) ліквідовано суд або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який здійснював судове провадження.

Абзацом 2 частини 1статті 34 КПК України, крім того, визначено, що до початку судового розгляду у виняткових випадках кримінальне провадження з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження може бути передано на розгляд іншого суду за місцем проживання обвинуваченого, більшості потерпілих або свідків, а також у разі неможливості здійснювати відповідним судом правосуддя (зокрема, надзвичайні ситуації техногенного або природного характеру, епідемії, епізоотії, режим воєнного, надзвичайного стану, проведення антитерористичної операції).

При цьому, ч. 3 ст. 34 КПК України, визначено вичерпний перелік суб`єктів, які мають право вирішувати питання про передачу справи з одного суду до іншого, зокрема, питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів вирішується колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.

З наведеного вбачається, що а ні КУпАП, а ні КПК України, не передбачено можливості передачі справи з одного суду до іншого за рішенням суду першої інстанції.

При цьому, Свалявський районний суд Закарпатської області знаходиться на території юрисдикції Закарпатського апеляційного суду, а Тульчинський районний суд Вінницької області - Вінницького апеляційного суду, що з урахуванням положень ч. 3 ст. 34 КПК України, свідчить про те, що вирішення питання про передачу справи між цими судами входить до компетенції Верховного Суду.

З наведеного вбачається, що суддя Свалявського районного суду Закарпатської області при винесенні постанови від 16.05.2025 про передачу справи про адміністративні правопорушення до Тульчинського районного суду Вінницької області, фактично виконав функції Верховного Суду.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що даний адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ст. 124 КУпАП, передчасно передано на розгляд Тульчинського районного суду Вінницької області, оминувши суд вищої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. 276, 278 КУпАП, ст. 32, 34 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний матеріал № 306/734/25 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , щодо вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого 124 КУпАП, повернути до Свалявського районного суду Закарпатської області, для вирішення питання передачі справи до іншого суду у спосіб визначений законодавством.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: