П О С Т А Н О В А

іменем України

03.06.2025 смт. Оржиця

Суддя Оржицького районного суду Полтавської області Смілянський Євгеній Анатолійович, при секретарі Гапон Т.В., за участі адвоката Коби М.Г., розглянувши справу про адміністративне правопорушення № 543/523/25 про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер невідомий, жителя АДРЕСА_1

за статтею 130 частина 1 кодексу України про адміністративні правопорушення

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу ОСОБА_1 03.05.2025 року о 22 год 58 хв в селі Плехів по вулиці Шевченка, 17 Лубенського району, Полтавської області керував транспортним засобом автомобілем OPEL ZAFIRA номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння ( запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, млява мова ) та від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху.

На розгляд справи ОСОБА_1 не з`явився, будучи належним чином повідомленим про її розгляд. Суд ухвалив розглянути справу без участі ОСОБА_1 .

Адвокат пояснив, що ОСОБА_1 не керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, підстав для зупинки автомобіля та проведення огляду на стан сп`яніння не було, що підтверджує і поліцейський, права ОСОБА_1 не роз`яснювалися, тому були відсутні підстави виконувати вимоги працівників поліції щодо проходження медичного огляду.

Дослідивши докази по справі та давши їм належну оцінку суд приходить до висновку, що вони зібрані з істотними порушеннями норм кодексу України про адміністративні правопорушення.

Судом з відеозапису доданого до протоколу DVD-диску вбачається, що в матеріалах справи не зазначено ким проводився відеозапис та не вказано місце відеозйомки. З відеозапису вбачається, що зупинка автомобіля під керуванням ОСОБА_1 була безпідставною, оскільки Правил дорожнього руху він не порушував. Навіть сам поліцейський визнає ( дорожка відеозапису № 4; час 23 год 49 хв. ), що підстави для складення постанови про порушення водієм Правил дорожнього руху відсутні.

Отже, стороною обвинувачення не надано жодних належних та допустимих доказів законних підстав для зупинки автомобіля.

Таким чином, суд вважає, що доказами по справі не доводиться, що водій допустив будь-які порушення Правил дорожнього руху за які його слід було зупинити, у зв`язку з чим всі наступні вимоги працівників поліції водій не зобов`язаний був виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні адміністративного правопорушення. Зазначені висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду викладеною в постанові від 15.03.2019 року по справі № 686/11314/17 та з практикою Полтавського апеляційного суду ( постанова від 08.08.2023 року по справі № 543/255/23 ).

Також з відеозапису вбачається, що працівники поліції прав водію не роз`яснили. Не знаючи своїх прав, ОСОБА_1 не міг належним чином здійснювати свій захист, зокрема залучити адвоката, заявляти клопотання, надавати докази тощо. З поведінки водія автомобіля не вбачається ознак алкогольного сп`яніння, оскільки його мова є чіткою, хода стійка.

Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 визначає, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій у статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовій позиції Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 року визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації NoR (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати свої права.

Згідно статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, відеозапис та інші докази свідчать про численні істотні порушення прав на захист, та взагалі не містять жодного доказу керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, зібрані по справі докази є неналежними і недопустимими та не свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Відповідно рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України", суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

За таких обставин вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 частина 1 кодексу України про адміністративні правопорушення.

Керуючись статтями 254, 266, 283, 284 частиною 1 пункту 3 кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Справу про адміністративне правопорушення передбачене частиною 1 статті 130 кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , провадженням закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти діб з дня її ухвалення до Полтавського апеляційного суду через Оржицький районний суд Полтавської області.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі оскарження з моменту ухвалення постанови судом апеляційної інстанції.

Суддя : Є.А.Смілянський