Справа № 309/1397/25
Провадження № 3/309/474/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2025 року м. Хуст

Суддя Хустського районного суду Закарпатської області Довжанин М.М., розглянувши матеріали, які надійшли з відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, за ч.2 ст. 204-1 Кодексу України про Адміністративні Правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення ЗхРУ №289402 слідує, що 28 березня 2025 року приблизно о 18 год. 50 хв. прикордонним нарядом «Контрольний пост » спільно з ІНФОРМАЦІЯ_4 (з м.д. АДРЕСА_2 ) в межах контрольованого прикордонного району на околиці н.п. Вишково (територія Вишківської сільської громади Хустського району Закарпатської області) в напрямку 207 прикордонного знаку було виявлено та затримано громадянина України ОСОБА_1 , який спільно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 здійснив спробу незаконного перетину державного кордону з України в Румунію поза пунктами пропуску через державний кордон у складі групи осіб.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги ст.ст. 9, 12 ЗУ «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року, за що передбачена відповідальність ч.2 ст. 204-1 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. На адресу суду від ОСОБА_1 надійшли письмові пояснення по справі. У своїх поясненнях ОСОБА_1 стверджує , що того дня він з товаришем ОСОБА_4 поїхав відпочивати в с.Велятино Закарпатської області. На шляху до с.Велятино перед блокпостом їх автомобіль зупинив чоловік у військовій формі та попросив пред`явити документи, що ними було зроблено. Чоловік у військовій формі взяв їхні паспорти та без пояснень пішов у напрямку блокпосту, кудись затетелефонував. Через деякий час до блокпосту прибув інший автомобіль, з якого вийшло двоє чоловіків у цивільному. Один з них підійшов до ОСОБА_1 і представився оперативним співробітником правоохоронного органу. Його імені та прізвища він не запам`ятав. Інший розмовляв окремо з його товаришем. Чоловік, який розмовляв з ОСОБА_1 ще раз переглянув його документи та, не пояснивши причин, попросив оглянути його мобільний телефон, що його здивувало. Але він без перешкод надав телефон для огляду, бо ніяких порушень не вчиняв і йому нічого приховувати від правоохоронних органів. Після огляду телефон та паспорт ОСОБА_1 не повернули. Огляд відбувався без присутності понятих. Причин огляду та затримання їм так і не повідомили. З цього моменту дана ситуація викликала у ОСОБА_1 деяке побоювання за їх безпеку. Тому, не бажаючи якихось провокацій, звинувачень в їх сторону щодо непокори правоохоронним органам із застосування фізичної сили, він вирішив дотримуватись вимог оперативних співробітників.

Потім, не повідомивши їх про причини затримання та не оголосивши ніяких звинувачень, чоловіки в цивільному наказали їм пересісти до їхнього авто та слідувати з ними "для перевіки", не пояснивши куди. Паспорт та телефон ОСОБА_1 весь цей час були вилучені. Їх затримання відбувалось без присутності понятих. Під час затримання вони не перебували поблизу державного кордону чи в прикордонній зоні та не порушували ніяких правил чи законів. Під час їх затримання вони не отримали пояснень причин затримання, їм також не роз`яснили їхні права, не надали можливості звернутись за захистом, та обмежили в спілкуванні, вилучивши телефони. Зі свого боку вони не чинили жодного спротиву вимогам оперативних співробітників, виконували всі їх вимоги, спілкувались з повагою. Далі їх доставили, як він згодом зрозумів, до приміщення прикордонного загону, де вони перебували до пізньої ночі.В приміщенні до них одразу приставили охорону. Крім того, ОСОБА_1 та його товариш були опитані по одному в окремій кімнаті чоловіками в цивільному, які їх затримали перед блокпостом. Його речі були оглянуті. Перешкод він не чинив. За весь час перебування у приміщенні ОСОБА_1 так і не було надано можливості здійснювати телефонні дзвінки, не було пояснено причини та термін їх затримання. Його товаришу кілька разів надавали телефон для здійснення дзвінків родичам, після чого телефон знову вилучали. Зрештою, біля опівночі незнайомий чоловік у військовій формі зайшов до кімнати, у якій вони перебували разом з охоронцем та надав для підпису документи, у яких вони мали визнати їхні наміри щодо порушення державного кордону із визнанням адміністративної відповідальності та накладенням штрафу. У раз підписання, їм пообіціяли повернути документи та телефони і відпустити. У разі відмови вони мали б надалі перебувати під вартою без пояснень.У ситуації, що склалась, побоюючись за своє життя та здоров`я, вони вирішили підписати документи. Після підписання зазначених документів, його товаришу ще кілька разів надавали телефон для зв`язку з родичами, які вже перебували в дорозі поблизу м.Хуст. Біля другої години ночі їх передали іншому військовослужбовцю, якого вони раніше не бачили, і той відвіз їх до заправної станції, де на них вже очікували родичі його товариша. Вже після цього їм повернули паспорта та телефони і наказали

негайно покинути територію Закарпатської області, що вони і зробили.

ОСОБА_1 просить суд врахувати, що він не мав та не має намірів та мотивів щодо перетину державного кордону ні у який спосіб. Його сім`я та родина проживає на території України. Перебуває на військовому обліку як офіцер запасу у військовій частині, у якій ніс службу тривалий час та поруч з якою проживаю зі своєю сім`єю. За першою вимогою періодично відвідує свою військову частину для актуалізації даних. Просить розглянути справу без його участі та закрити провадження за відсутністю в його діях складу правопорушення.

В судове засідання адвокат Бровді І.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав до суду письмове клопотання про закриття провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.204-1 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на наведе в клопотанні обставини. В клопотанні посилається на те, що матеріали справи не містять жодних доказів, які б підтверджували намір ОСОБА_1 здійснити спробу незаконного перетину кордону.

Дослідивши в повному обсязі встановлені на підставі поданих доказів обставини, у їх сукупності, доходжу наступного висновку.

У відповідності до положення ст. 9 КУпАП- адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна)дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозиція частини 2 статті 204-1 КУпАП передбачає відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті

Згідно вимог ст.245КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Положеннямст.280 КУпАП регламентовано, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Правопорушення передбачене ч.2 ст. 204-1 КУпАП характеризується умисною формою вини.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст.12 ЗУ «Про державний кордон України» пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.

Крім того, відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року «Про порядок перетину Державного кордону України громадянами України» перетинання громадянами України державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю, якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну: 1) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 2) дипломатичний паспорт; 3) службовий паспорт; 4) проїзний документ дитини; 5) посвідчення особи моряка; 6) посвідчення члена екіпажу.

Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про державний кордон України» Порушенням державного кордону України є також перетинання його будь-якими технічними або іншими засобами без відповідного на те дозволу чи з порушенням встановленого порядку.

Також при розгляді даної справи суд враховує наступне.

24.02.2022 року в України на підставі указу Президента України №64/2022, введено воєнний стан.

А указом Президента України №69/2022 від 24.02.2022 оголошено в Україна загальну мобілізацію.

З моменту введення в Україні воєнного стану та оголошення загальної мобілізації, спроби незаконного перетину державного кордону України з країнами ЄС в абсолютній більшості випадків здійснюються особами саме з метою уникнення такої мобілізації. При цьому мотиви можуть бути різними як то страх за своє життя, небажання воювати (пацифізм) тощо.

Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно дост.62 Конституції України обвинувачення особи, в тому числі і щодо вчинення адміністративного правопорушення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Сам обов`язок щодо збирання доказів відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: у т.ч. місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення;нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Аналіз цієї норми свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в протоколі трьох складників: фактичних обставин; правової кваліфікації; формулювання порушення.

При цьому під формулюванням порушення (суть) розуміється короткий виклад тексту диспозиції правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула звинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого діяння, а юридичне формулювання (формула та формулювання) - це правова модель діяння, вказівка на правові норми, порушення яких інкримінується особі.

У той же час, підставами застосування норми закону є скоєння діяння, фактичні обставини якого й зумовлюють її вибір. Коли фактичні обставини діяння й норма права, яка передбачає відповідальність за його скоєння, встановлені правильно, однак неправильно обрана форма закону - застосована не та частина статті закону, чи редакція статті, яка не була чинною на момент порушення, або ж не давала підстав для застосування її зворотної дії в часі, указівка на сам закон,то таке застосування закону про відповідальність є незаконним.

Адже, юридичну визначеність необхідно розуміти через такі її складові, як-то: чіткість, зрозумілість, однозначність норм права. Кожна особа відповідно до конкретних обставин має орієнтуватися в тому, яка саме норма права застосовується у певному випадку, та мати чітке розуміння щодо настання конкретних правових наслідків у відповідних правовідносинах з огляду на розумну та передбачувану стабільність норм права.

Уточнювати, відредактовувати протокол з цього питання Суд змоги не має, адже ЄСПЛ у справі «Карелін проти Росії»(«Karelin v. Russia»,заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення,усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Отже під час провадження у справах про притягнення осіб до адміністративної відповідальності, суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи.

Тим самим, такий недолік автоматично незалежно від доданих до справи матеріалів тягне за собою закриття провадження на підставі п. 1.ст. 247 КУпАП.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП працівниками відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 додано лише протокол ЗхРУ №289402, складений відносно ОСОБА_1 від 28.03.2025р., протокол про адміністративне затримання від 28.03.2025 р., протокол особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 28.03.2025 р. з якого вбачається , що нічого не вилучалося.

Проаналізувавши, у цьому провадженні наявні у ньому фактичні дані, які як докази були зібранні відділом прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 , суддя вважає, що вина особи, що притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП не є дійсною та доведеною з дотриманням стандарту доказування «поза розумним сумнівом», у розрізі такого.

Суд констатує, що сукупність зібраних у справі доказів не дозволяє з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, у справі не доведено ні події, ні складу правопорушення, про вчинення якого складено протокол у вчиненні якого звинувачено ОСОБА_1 . Припущення про те, що ОСОБА_1 , якого виявлено за декілька кілометрів від лінії державного кордону України, мав явну мету в порушення закону перетнути державний кордон поза пунктами пропуску та вчиняв з цією метою активні дії, що прямо про це свідчили, - не підтверджено достатньою сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів.

Місцем виявлення діяння, згідно протоколу, вказано місце, «Контрольний пост » на околиці н.п. Вишково (територія Вишківської сільської громади Хустського району Закарпатської області) в напрямку 207 прикордонного знаку, що знаходиться на значній відстані від лінії державного кордону України. Ця обставина зумовлює необхідність зібрання достатньої сукупності належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 за обставин, вказаних у протоколі, вчиняв активні дії, що прямо спрямовані на незаконний перетин кордону. Жодного належного та допустимого доказу, що б містив таку інформацію - до протоколу не додано, як не зазначено про такі дії і у самому протоколі.

За встановлених обставин, суд вважає, що матеріалами справи не встановлення мета та мотиви для спроби незаконного перетину державного кордону.

Разом з тим, слід зазначити, що лише перебування особи на певній відстані біля державного кордону саме по собі, без інших доказів, не може свідчити про намір особи незаконно перетнути Державний кордон. В даному випадку ОСОБА_1 був затриманий без жодних речей (закордонного паспорту громадянина України), які б свідчили про його намір незаконно перетнути Державний кордон України, що у зв`язку з відсутністю інших доказів, викликає обґрунтовані сумніви у його намірі незаконно перетнути Державний кордон.

Враховуючи наведене, суд прийшов до переконання, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП, а тому відповідно до змістуст.247 ч.1 п.1 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення слід закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1 ч.1 ст.247 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.204-1 КУпАП, - закрити відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Хустського

районного суду: Довжанин М. М.