МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2025 р. Справа № 370/1139/25

Провадження № 3/370/562/25

Суддя Макарівського районного суду Київської області Сініцина О.С., розглянувши матеріали, які надійшли від Батальйону патрульної поліції в с. Чайки в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

у с т а н о в и л а:

У Протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 306212, що 20 квітня 2025 року о 12 год 27 хв в с. Юрів, вул. Вишнева, водій керував транспортним засобом Volkswagen 14 номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, різка зміна забарвлення шкіряного покрову обличчя, поведінка не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер алкотест 7510 та проведення такого огляду у медичному закладі у лікаря-нарколога відмовився, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, вчинив адміністративне правопорушення за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, оскільки у матеріалах справи відсутні докази керування ним транспортного засобу, у стані алкогольного сп`яніння не перебував, а тому просив провадження у справі закрити за відсутністю події та складу правопорушення.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Згідно із статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (стаття 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є в тому числі всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю (стаття 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Відповідно до вимог статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією частини першої статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з цим, суд враховує, що об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

Суд зважає при цьому, що протокол про адміністративного правопорушення, хоча і є джерелом доказів, однак за своєю процесуальною суттю є фіксацією правопорушення, та інформація, яка в нього вноситься повинна ґрунтуватися на первинних доказах, зокрема на візуальних спостереженнях, фото- та відео- фіксації, поясненнях свідків тощо.

З відеозапису, що долучений до протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що він не містить доказів руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та зупинки транспортного засобу під його керуванням. Під час дослідження долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що поліцейські побачили здалеку транспортний засіб, який рухався у протилежному напрямку, який звернув праворуч і зупинився. Коли поліцейські підійшли до цього транспортного засобу, ОСОБА_1 стояв біля автомобіля.

Без підтвердження тієї обставини, що водій керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції, не тягне за собою адміністративну відповідальності за статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу, а при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачиться на користь її невинуватості. Цей принцип закріплений у статті 62 Основного Закону України.

Крім того, процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі Інструкція).

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу та такому огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до пункту 3 Розділу І Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Однак, з відеозапису, який міститься у матеріалах справи вбачається, що поліцейські не повідомивши ОСОБА_1 конкретних у нього ознак алкогольного сп`яніння, що свідчило б про наявність у поліцейського підстав вважати, що водій перебуває у стані алкогольного сп`яніння, поставили запитання чи вживав він спиртні напої, після отримання негативної відповіді, запропонували пройти огляд. Такі дії суд розцінює як спонукання особи до свідчення проти себе, що є порушенням прав людини, гарантоване Конституцією України.

Надалі у розмові, поліцейські повідомили, що є підозра, що він вживав алкогольні напої, через наявність: запаху та тремтіння пальців. Водночас, у Протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 306212, що 20 квітня 2025 року зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з такими ознаками алкогольного сп`яніння, як запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, різка зміна забарвлення шкіряного покрову обличчя, поведінка не відповідає обстановці, докази щодо наявності їх у ОСОБА_1 відсутні та не підтвердились під час дослідження судом відеозапису з нагрудної камери поліцейських.

Частиною п`ятою статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Такі обставини свідчать про порушення поліцейськими процедури огляду на стан сп`яніння, що не відповідає зазначеним нормам законодавства та тягне за собою недійсність такої процедури.

З урахуванням викладеного, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому суд дійшов висновку, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з пунктом 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження у справі про адміністративне правопорушення закривається, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 7, 9, 130, 247, 251, 252, 256, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

у х в а л и л а:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її ухвалення через Макарівський районний суд Київської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, якщо вона не була оскаржена. В інакшому разі після її перегляду апеляційним судом.

Суддя О.С. Сініцина