Дата документу 22.05.2025
Справа № 334/3520/25
Провадження № 3/334/1375/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року м. Запоріжжя

Суддя Дніпровського районного суду м. Запоріжжя Бредіхін Ю.Ю., розглянувши адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 139 Кодексу України про адміністративні правопорушення

установив:

19.04.2025 року відносно ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №305269, згідно якого 19.04.2025 року о 09:00 год. в м. Запоріжжя на вул. Професора Толока, 13, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «ГАЗ 33021», державний номер НОМЕР_1 , при виконанні повороту ліворуч не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Skoda» державний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався у попутному напрямку, в результаті чого автомобіль «Skoda» почав некерований рух за здійснив зіткнення з електропорою №5. В результаті ДТП електроопора отримала механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Відповідальність за вказане правопорушення передбачена ч. 1 ст. 139 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі за текстом КУпАП), а саме пошкодження автомобільних доріг, вулиць, дорожніх споруд, залізничних переїздів, трамвайних колій, технічних засобів регулювання дорожнього руху, самовільне знімання, закриття чи встановлення технічних засобів регулювання дорожнього руху, створення перешкод для дорожнього руху, в тому числі забруднення дорожнього покриття, або невжиття необхідних заходів щодо їх усунення та попередження інших учасників руху про небезпеку, що виникла, або невжиття посадовими особами, відповідальними за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, утримання автомобільних доріг та вулиць, громадянами - суб`єктами господарської діяльності заходів щодо заборони руху підвідомчих технологічних транспортних засобів, сільськогосподарської техніки і машин на гусеничному ходу автомобільними дорогами і вулицями, покриття яких може бути пошкоджене.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник, адвокат Кальній Д.С. вину в інкримінованому за ч. 1 ст. 139 КУпАП правопорушенні не визнали у повному обсязі, надали письмові пояснення, згідно яких, ОСОБА_1 у повному обсязі визнав вину у вчиненому правопорушенні, передбаченому ст.124 КУпАП, яка в свою чергу передбачає відповідальність за порушення вимог ПДР, яке спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Порушення ОСОБА_1 п. 2.3 (б), 10.1 ПДР стало причиною ДТП за участю автомобіля «Skoda», що в подальшому призвело до пошкодження дорожньої споруди (електроопори). При цьому ним не вчинялись дії, визначені диспозицією ч. 1 статті 139 КУпАП, яка передбачає вчинення умисних дій, спрямованих на пошкодження автомобільних доріг, вулиць, дорожніх споруд тощо. Тому, просять закрити провадження у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_2 адвокат Куляс О.Ф. не заперечував проти доводів ОСОБА_1 та його представника.

Відповідно до вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно приписів ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі за текстом Конвенція).

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» (Karelin v. Russia, заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) Європейського суду з прав людини розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки, вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Враховуючи викладене, суд не може самостійно збирати докази для розгляду справи про адміністративне правопорушення. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.139 КУпАП, зокрема йому закидаються вчинення умисних дій, спрямованих на пошкодження дорожньої споруди (електроопори), при цьому не пов`язують дане пошкодження з порушенням правил дорожнього руху, що його спричинило. Натомість, пошкодження електроопори (а відповідно завдано матеріальних збитків) сталося після наїзду на неї автомобілем «ШКОДА», який втратив керованість після зіткнення з автомобілем «ГАЗ», яким керував водій ОСОБА_1 . Постановою суду від 21.05.2025 року ОСОБА_1 визнаний винним у порушенні п. 2.3 (б) та 10.1 ПДР, яке спричинило пошкодження транспортних засобів, дорожніх споруд тощо, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Відповідна правова позиція викладена у п. 26 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», яким передбачено, що суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху.

При цьому, судом не встановлено фактів, які б свідчили про вчинення водієм ОСОБА_1 будь-яких інших протиправних дій, не пов`язаних з порушенням Правил дорожнього руху України, що виразилися в умисному пошкодженні дорожньої споруди (електроопори) з метою заподіяння матеріальної шкоди власнику вказаного майна.

Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративні правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставини відсутності події складу адміністративного правопорушення.

Вивчивши матеріали справи, суддя приходить до висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 139 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення відносно нього підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247, 283, 294 КУпАП, суддя

постановив:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 139 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом 10 днів.

Суддя Ю.Ю. Бредіхін