ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/5015/25Головуючий у 1-й інстанції Холява О.І.
Провадження № 33/817/224/25 Доповідач - Тиха І.М.
Категорія - ч.1 ст.122-2 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2025 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Тиха І.М.

за участю ОСОБА_1 та його представника адвоката Недокуса В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Недокуса В.І. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 березня 2025 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А :

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605 грн. 60 коп. судового збору.

Згідно із постановою суду, 01 березня 2025 року о 21.00 год. в м. Тернополі по вул. 15 Квітня, 1Е, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки BMW428ХІ д.н.з. НОМЕР_1 , на вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, завчасно подану за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольору, не зупинився. Був затриманий шляхом переслідування на патрульному автомобілі TOYOTA НОМЕР_2 в с. Байківці по вул. Бандери, 1. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.4 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі адвокат Недокус В.І. в інтересах ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях його довірителя складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовує вимоги тим, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 у момент, коли було подано сигнал про зупинку посилаючись на те що на відеозаписі із реєстратора патрульного автомобіля не зафіксовано що транспортний засіб BMW 428X1 д.н.з. НОМЕР_3 перебував у полі зору працівників поліції, а був виявлений ними уже припаркованим.

Вважає, що за таких обставин працівники поліції не мали фактичних підстав стверджувати, що саме апелянт був водієм автомобіля або не виконав вимогу про зупинку. Також посилається на відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження факту подання поліцейськими візуального або іншого об`єктивного сигналу про зупинку автомобіля саме апелянту.

Вважає неправомірними дії інспектора поліції, який називав апелянта іншим іменем тоді як ОСОБА_1 неодноразово наголошував, що не є вказаною особою та заперечував факт керування автомобілем. Вбачає порушення у діях поліцейських в тому що вони не здійснили ідентифікації та не опитали інших осіб , які були присутні біля автомобіля та один з яких міг бути його водієм.

Зазначає, що відеозаписи, які містяться в матеріалах справи, не досліджувались у суді першої інстанції, а суддя при ухваленні рішення зіслався на достатність інших матеріалів без врахування зазначених відео, що вважає процесуальним порушенням.

Підкреслює, що апелянту не було роз`яснено право на правову допомогу, що порушує гарантії, передбачені ст. 268 КУпАП України. До адміністративного провадження не було залучено адвоката, що є істотним порушенням прав особи.

Наполягає, на тому що в матеріалах справи не міститься акту огляду транспортного засобу або візуального підтвердження коло нього відсутності інших осіб, які могли бути водієм. Вважає що рапорт працівника поліції не може бути достатнім доказом вини у справах про адміністративне правопорушення, що підтверджується практикою Верховного Суду (зокрема справа №524/4668/17) .

Звертає увагу на те що власник автомобіля в письмових поясненнях підтвердив, що передав транспортний засіб іншій особі ОСОБА_2 , який повинен був доставити ОСОБА_1 додому.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження посилаючись на те, що апелянт не мав повного тексту оскаржуваної постанови суду першої інстанції, а отримав її лише 02.04.2025 року, як зазначено працівниками канцелярії на самій заяві про отримання копії рішення від 18.03.2025 року.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню виходячи з того, що апелянт отримав повний текст оскаржуваної постанови місцевого суду лише 02.04.2025 року, що є поважною причиною його пропуску і підтверджуються наявними в матеріалах справи відомостями, зокрема відміткою в заяві про отримання копії рішення від 18.03.2025 року.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ч. 1 ст. 122-2 КУпАП відповідальність за вказаною частиною даної статті настає у випадку невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Відповідно до п. 2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

Пунктом 8.9 (б) ПДР України передбачено, що вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою зокрема увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу.

Свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП суд першої інстанції, обґрунтував даними, які містяться у: протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №259935 від 01 березня 2025 року, з якого вбачається, що 01 березня 2025 року о 21.00 год. в м. Тернополі по вул. 15 Квітня, 1Е, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки BMW428ХІ д.н.з. НОМЕР_1 , на вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, завчасно подану за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольору, не зупинився. Був затриманий шляхом переслідування на патрульному автомобілі TOYOTA НОМЕР_2 в с. Байківці по вул. Бандери, 1. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.4 Правил дорожнього руху, копії протоколу серії ЕПР1 №259903 від 01 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, довідці старшого інспектора ВАП УПП в Тернопільській області ДПП капітана поліції Вихованець І. від 03 березня 2025 року, з якої вбачається, що по даних Інформаційного порталу Національної поліції України, громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримував посвідчення водія серії НОМЕР_4 ; рапорті інспектора взводу №2 роти №2 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП старшого лейтенанта поліції Токарської Д.Б. від 02.03.2025, з якого вбачається, що 01.03.2025 року патрулюючи по вулиці 15 квітня 1Е було виявлено ТЗ, а саме ВМW д.н.з. НОМЕР_1 , яким здійснював рух з порушенням ПДР: не вмикав покажчик повороту під час зміни напрямку руху, неодноразові спроби за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольору не зупинявся, дане ТЗ було зупинено за допомогою переслідування на службовому автомобілі, 119907, зупинено в с. Байківці по вул. Степана Бандери 1.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , який пояснив що він не керував автомобілем марки BMW428ХІ д.н.з. НОМЕР_1 01 березня 2025 року о 21.00 год. в м. Тернополі по вул. 15 Квітня, 1Е, а його водієм був ОСОБА_2 та його представника адвоката Недокуса В.І., який підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній доводів, показання свідка ОСОБА_2 , який повідомив про те що саме він керував автомобілем марки BMW428ХІ д.н.з. НОМЕР_1 01 березня 2025 року о 21.00 год. в м. Тернополі по вул. 15 Квітня, 1Е, а ОСОБА_1 був його пасажиром, коли працівники поліції включили проблискові маячки та почали переслідувати транспортний засіб за порушення вимог ПДР України він злякався оскільки не знайшов документів, які підтверджують право керування транспортним засобом та почав тікати, коли він зупинив транспортний засіб з автомобіля вийшов ОСОБА_1 , який сидів на правому пасажирському сидінні, з метою викликати у поліцейських хибне враження про те що він був водієм, а він закрився в транспортному засобі зсередини та пересів на заднє сидіння з метою невстановлення його особи працівниками поліції оскільки вікна в транспортному засобі були затемнені та останні не могли його побачити так як не хотів бути притягнутим до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом без відповідних документів та порушення вимог ПДР України, після чого поліцейські до автомобіля не підходили та не перевіряли його на наявність інших осіб, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню виходячи з того, що він отримав повний текст оскаржуваної постанови місцевого суду лише 02.04.2025 року, що є поважною причиною його пропуску і підтверджуються наявними в матеріалах справи відомостями, зокрема, відміткою в заяві про отримання копії рішення від 18.03.2025 року та лише з цього часу зміг ознайомитись з мотивами прийнятого рішення та подати апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП суддя обгрунтував даними що містяться у: протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП ; протоколі серії АЗ №139729 від 01 березня 2025 року про адміністративне затримання ОСОБА_1 ; копії постанови серії ЕНА №4178023 від 01 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП за те що ОСОБА_1 01.03.2025 року о 21:00:41 год. в м. Тернопіль по вул. 15 Квітня, 1-Е, в порушення п. 9.2.б ПДР керував транспортним засобом марки BMW428ХІ д.н.з. НОМЕР_1 , не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті; рапорті інспектора взводу №2 роти №2 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП старшого лейтенанта поліції Токарика Д.Б. від 02 березня 2025 року; довідці старшого інспектора ВАП УПП в Тернопільській області ДПП капітана поліції Вихованець І. від 03 березня 2025 року, з якої вбачається, що по даних Інформаційного порталу Національної поліції України, громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримував посвідчення водія серії НОМЕР_4 .

Однак, вважаю що вказані докази за критерієм поза розумним сумнівом не підтверджують вину ОСОБА_1 у скоєнні вказаного адміністративного правопорушення.

Як вже зазначалось вище в суді свідок ОСОБА_2 надав показання про те що саме він керував автомобілем марки BMW428ХІ д.н.з. НОМЕР_1 01 березня 2025 року о 21.00 год. в м. Тернополі по вул. 15 Квітня, 1Е, а ОСОБА_1 був його пасажиром, коли працівники поліції включили проблискові маячки та почали переслідувати транспортний засіб за порушення вимог ПДР України він злякався оскільки не знайшов документів, які підтверджують право керування транспортним засобом та почав тікати, коли він зупинив транспортний засіб з автомобіля вийшов ОСОБА_1 , який сидів на правому пасажирському сидінні, з метою викликати у поліцейських хибне враження про те що він був водієм, а він закрився в транспортному засобі зсередини та пересів на заднє сидіння з метою невстановлення його особи працівниками поліції оскільки вікна в транспортному засобі були затемнені то останні не могли його побачити так як не хотів бути притягнутим до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом без відповідних документів та порушення вимог ПДР України, після того як ОСОБА_1 залишив автомобіль та війшов від нього до поліцейських, останні до транспортного засобу не підходили та не перевіряли його на наявність інших осіб.

З долученого до матеріалів справи DVD-R диску з відеозаписами із відеореєстратора службового автомобіля та нагрудних камер поліцейських вбачається що працівники поліції рухаються за автомобілем марки BMW428ХІ д.н.з. НОМЕР_1 з увімкненим звуковим сигналом та проблискових маячків синього та червоного кольору. Однак водій т/з марки BMW428ХІ вимогу поліцейських про зупинку не виконав, продовжував рух та зупинився лише в с. Байківці по вул. Степана Бандери 1. До особи, що вийшла із пасажирських дверей автомобіля підійшли працівники поліції, на запитання останніх чому він не зупинився на вимогу поліцейських та втікав він нічого не відповів. Натомість працівники поліції зазначили, що оголосили свою законну вимогу про зупинку, оскільки водій BMW428ХІ не вмикав покажчик повороту під час зміни напрямку руху, на що вказана особа також пояснень не надала. Окрім того, працівниками поліції ОСОБА_1 було повідомлено, що у нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння. На що він заперечив факт керування ним транспортним засобом, на пропозицію працівників поліції, відмовився проходити огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки так і в медичному закладі та відмовився пред`явити документи, що посвідчують його особу у зв`язку з чим його було затримано та доставлено у Тернопільський РУП для встановлення особи. З вказаних записів вбачається що поліцейські до автомобіля після того як ОСОБА_1 залишив автомобіль не підходили та не перевіряли його на наявність інших осіб, намагались віднайти в нього ключі від транспортного засобу, яких у ОСОБА_1 не виявилось.

За змістом статі 122-2 КУпАП притягненню до адміністративної відповідальності підлягають особи, які керують транспортними засобами.

Під керуванням транспортним засобом розуміється виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора водія під час навчання учнів водів, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом або за допомогою буксирування.

Касаційний адміністративний суд в складі Верховного Суду в рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.2019 року зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспорного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає його використання за призначенням, тобто з метою керування. Проте, зазначення водія унеможливлює правозастосування вказаного визначення ст.130 КУпАП оскільки суттєво зменшує коло осіб, які можуть бути притягнуті до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

У зв`язку з вищенаведеним, вважаю що в матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази на підтвердження фактукерування автомобілем ОСОБА_1 до моменту зупинки його поліцейськими оскільки вони переслідуючи автомобіль безпосереднього не бачили водія та не з`ясовували чи перебувають в транспортному засобі інші особи після його зупинки, з врахуванням показань свідка ОСОБА_2 про те що він саме він був його водієм, які не спростовані та надавались ним під присягою про кримінальну відповідальність за відмову від надання показань та надання завідомо неправдивих показань та даних зафіксованих на відеозаписах з нагрудних камер поліцейських, застосовуючи закріплений в ст.62 Конституції України принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь, приходжу до висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, а тому справа щодо нього підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП в зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП .

З огляду на викладене, постанову місцевого суду про накладення на ОСОБА_1 стягнення за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП слід скасувати, апеляційну скаргу його представника - задовольнити.

На підставі наведеного, керуючись п.1ч.1 ст.247,ст. 294 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Недокуса В.І. задовольнити, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 березня 2025 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП - скасувати. Провадження в справі щодо ОСОБА_1 закрити в зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя