ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/964/25 Справа № 199/9784/24 Суддя у 1-й інстанції - ЛИСЕНКО В. О. Суддя у 2-й інстанції - Круподеря Д. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Круподеря Д.О., за участю секретаря судового засідання Шевченко В.В., особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Ігнатова Є.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Кривий Ріг, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Амур Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Дніпропетровської області від 02.12.2024 року якою,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , який має посвідчення водія серії НОМЕР_2 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано виним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Обставини встановлені судом 1-ї інстанції:

07.11.2024 о 06:20 годині водій ОСОБА_1 у місті Добропілля, вул. Промислова 32 км а/д «Олександрівка Покровськ Костянтинопіль» керував автомобілем «Citroen C5», н.з. НОМЕР_3 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота; порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Постановою судді Амур Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Дніпропетровської області від 02.12.2024 року ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. 00 коп. в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп. в дохід держави.

Вимоги, викладені в апеляційній скарзі та узагальненні доводи особи, яка її подала:

Не погодився з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 та оскаржив в апеляційному порядку з пропуском строку на апеляційне оскарження.

В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначає, що на момент призначення судового розгляду в суді першої інстанції, проходив військову службу в структурі Збройних Сил України, про дату час та місце судового розгляду не був повідомлений належним чином, копію постанови не отримував, а тому був позбавлений можливості звернутись з апеляційною скаргою у встановлений строк.

В апеляційній скарзі просить постанову судді Амур Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Дніпропетровської області від 02.12.2024 року скасувати та провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

На обґрунтування своїх вимог вказує, оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, такою що ухвалена з порушенням норм процесуального права та не відповідає фактичним обставинам справи.

Зазначає, що суд першої інстанції розглянув дану справу в спрощеному порядку, всебічно не з`ясувавши всіх обставин події у справі про адміністративне правопорушення.

До початку розгляду справи від захисника ОСОБА_1 адвоката Ігнатова Є.Є. надійшла уточнена апеляційна скарга.

Згідно вказаних доповнень до апеляційної скарги адвокат Ігнатов Є.Є. просить постанову судді Амур Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Дніпропетровської області від 02.12.2024 року скасувати та провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Звертає увагу суду, що учасник події на якого складено протокол і який зафіксований на відео, викрав автомобіль ОСОБА_1 в якому знаходились його документи. Даний факт підтверджується тим, що особа на фото в паспорті ОСОБА_1 та особа на відеозаписі щодо якої складено протокол є абсолютно різними людьми за зовнішністю. Наголошує, що висновок суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

Наголошує, що наявні в матеріалах справи докази не можуть бути визнані належними та допустимими доказами на підтвердження вини, оскільки свідчать лише про формальність зазначених у них обставин.

Позиції сторін в суді:

Особа, щодо якої вирішується питання ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу разом з доповненнями до неї та просив її задовільнити з підстав зазначених в ній.

Адвокат Ігнатов Є.Є. в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу разом з доповненнями до неї та просив її задовільнити з підстав зазначених в ній.

Висновки суду:

Перевіривши матеріали справи, клопотання про поновлення строків на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції підлягає задоволенню.

Положеннями ст. 268 КУпАП регламентовано, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до вимог ст.285 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після розгляду справи, а копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови суду в той же строк вручається або висилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Апеляційним судом встановлено, що оскаржувану постанову винесено 02.12.2024 року. Згідно матеріалів справи апеляційна скарга подана з пропуском строку на апеляційне оскарження. Разом з тим, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні відомості про повідомлення особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності про дату, час і місце судового засідання та отримання ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови, ураховуючи вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання ОСОБА_1 та вважає необхідним поновити строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений не з вини апелянта, і розцінює обставини, на які він посилається, як поважні.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, враховуючи наступні обставини.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

В матеріалах справи міститься судова повістка про виклик до суду ОСОБА_1 , однак суд першої інстанції повинен був перевірити належність зазначеного номеру телефону особі, що до якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності або належним чином повідомити про дату час та місце розгляду справи, шляхом надіслання судової повістки за місцем проживання останнього.

Таким чином, суд першої інстанції не забезпечивши належного повідомлення про дату та час розгляду справи, розглянув справу без участі ОСОБА_1 чим порушив право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на безпосередню участь у судовому процесі, не забезпечено його право скористатися своїми процесуальними та конституційними правами на доступ до правосуддя, реалізувати в суді свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, й зокрема права давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою тощо, тобто фактично був позбавлений права на захист, а в решті й на справедливий суд, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Цих вимог закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 суддя місцевого суду дотримався не в повному обсязі, внаслідок чого прийшов до помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Судом першої інстанції ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, нестійка хода та млява вимова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі останній відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування вини ОСОБА_1 суд послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення, відеозапис з бодікамери поліцейського, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння. З огляду на зазначені докази суддя першої інстанції вважав доведеним вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

З цими висновками суд апеляційної інстанції не погоджується з огляду на таке.

Так, встановлення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, є визначальним для вирішення питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно доводів апеляційної скарги та особистих пояснень в суді апеляційної інстанції, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 категорично заперечує свою причетність до адміністративного правопорушення, у зв`язку з вчиненням якого складений протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 167927 від 07.11.2024 року, зокрема, що саме він був зупинений працівниками поліції 07 листопада 2024 року і що відносно нього складався вказаний протокол у м. Добропіллі Донецької області.

Суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 повідомив, що проходить військову службу з лавах Збройних Сил України. В листопаді місяці 2024 року їх частина дислокувалась в Донецькій області, куди останній прибув на власному автомобілі «Citroen C5», н.з. НОМЕР_3 .

Вранці 07 листопада 2024 року ОСОБА_1 виявив, викрадення автомобіля «Citroen C5», н.з. НОМЕР_3 . про що повідомив командира свого батальйону, який і допоміг віднайти його транспортний засіб через декілька днів. Про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу, ОСОБА_1 дізнався з часом від працівників патрульної поліції при перевірці в нього документів та саме тоді звернувся за юридичною допомогою до адвоката.

Під час судового розгляду в суді апеляційної інстанції особу ОСОБА_1 було встановлено на підставі військового квитка серії НОМЕР_4 та паспорта громадянина України № НОМЕР_5 , орган, що видав: 5331 від 11.06.2020 року.

В матеріалах справи наявний запис з бодікамери працівників патрульної поліції, який було досліджено в суді апеляційної інстанції та з якого вбачається, що працівникам патрульної поліції було зупинено автомобіль «Citroen C5», н.з. НОМЕР_3 під керування особи, який назвався ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння відмовся. Працівниками патрульної поліції було встановлено особу правопорушника на підставі військового квитка серії НОМЕР_4 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 від 16.06.2022 року.

З оглянутого відеозапису суд апеляційної інстанції вбачає, що особу ОСОБА_1 якого встановлено у суді апеляційної інстанції, та особа на відео, є абсолютно різними особами за зовнішніми ознаками.

Крім того, при перегляді відеозапису вбачається, що коли працівники поліції встановлювали особу правопорушника, то у них з початку виник сумнів щодо особи, яку притягають до відповідальності, але згодом вони все ж почали складати документи на особу, яка представилась ОСОБА_1 .

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що інспектором патрульної поліції в порушення вимог чинного законодавства, не встановлено належним чином особу правопорушника під час складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 167927 від 07.11.2024 року

Будь-які інші докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні.

Таким чином, апеляційним судом, незважаючи на прийняті заходи щодо встановлення та перевірки фактичних даних, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, не добуто належних та достатніх доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Аналізуючи під час апеляційного розгляду наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не підтверджуються зібраними у справі доказами.

Частина перша ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь, тому суд, приймаючи рішення, виходить з встановлених та перевірених у суді доказів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на наведене, та враховуючи положення ст.62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що належними та допустимими доказами, які наявні в матеріалах цієї справи, не доведено, що провадження у цій справі про адміністративне правопорушення було розпочато відносно особи, яка вчинила адміністративне правопорушення.

За такого, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху України , є помилковими, оскільки в суді не доведено наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП.

З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення є обґрунтованими, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Отже суд апеляційної інстанції розцінює вказані порушення судом першої інстанції, як підставу для скасування судового рішення із постановленням нового.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Амур Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Дніпропетровської області від 02.12.2024 року .

Апеляційну скаргу особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та уточнену апеляційну скаргу адвоката Ігнатова Євгена Євгеновича - задовольнити.

Постанову судді Амур Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Дніпропетровської області від 02.12.2024 року щодо ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч. 1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: