Справа № 141/200/25
Провадження № 33/801/498/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Слісарчук О. М.
Доповідач: Голота Л. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Голота Л. О.,

за участі : особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

захисника Панасюк Наталії Антонівни,

розглянувши апеляційну скаргу захисника Панасюк Наталії Антонівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Оратівського районного суду Вінницької області від 20.03.2025 по справі № 141/200/25 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за частиною п`ятою статті 126, частиною першою статті 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Оратівського районного суду Вінницької області від 20.03.2025 по справі № 141/200/25 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 126 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800,00 грн (сорок тисяч вісімсот гривень 00 копійок), з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 (п`ять) років без оплатного вилучення транспортного засобу.

ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок) з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі статті 36 КУпАП накладено на ОСОБА_1 остаточне адміністративне стягнення в межах санкції частиною п`ятої статті 126 КУпАП, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800,00 грн (сорок тисяч вісімсот гривень 00 копійок), з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 (п`ять) років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605,60 грн в дохід Державного бюджету України.

Як зазначено в постанові, 2.03.2025 о 9 год 40 хв в с. Фронтівка водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 21099», д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортним засобом. 4.06.2024 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.1 «а» ПДР України.

Також 2.03.2025 о 9 год 40 хв в с. Фронтівка ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 21099», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився в установленому законом порядку із застосуванням спец приладу «Drager Alcotest 6810» з відеофіксацією вказаної дії. Результат огляду становить 0,22 ‰. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України.

20.03.2025 постановою об`єднано адміністративні справи № 141/200/25 та № 141/201/25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 КУпАП, ч. 1 ст. 130 КУпАП, в одне провадження. Присвоєно об`єднаній справі № 141/200/25 (провадження № 3/141/123/25) /а. с. 12/.

Не погоджуючись з постановою суду, захисником Панасюк Н. А., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу (вх. № 1226/25-вх від 25.04.2025), в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповноту з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду, викладених в постанові, фактичним обставинам справи, просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що працівниками поліції порушено порядок огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я; ОСОБА_1 заперечував результати огляду на місці зупинки та просив щоб його доставили на медичний огляд в заклад охорони здоров`я, однак працівники поліції почали погрожувати, що заберуть автомобіль на арешт майданчик; у справі не враховано допустиму похибку приладу «Драгер» Алкотест 6810, результати огляду ОСОБА_1 на місці зупинки за допомогою приладу становлять 0,22 проміле, а тому з урахуванням допустимої похибки в приладі, були відсутні підстави для складання протоколу за частиною першою статті 130 КУпАП; відеозапис наявний у справі є недопустимим доказом, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення, відсутнє посилання на зазначений відеозапис, як на доказ вини ОСОБА_1 ; ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував, отже судом першої інстанції безпідставно застосовано до нього стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 5 років. У постанові ВС по справі № 708/40/18 зазначено, що позбавлення права керування транспортними засобами суд не вправі призначати як додаткове покарання особі, яка не має права керувати транспортними засобами; рішенням Оратівського районного суду Вінницької області від 17.04.2025 по справі № 141/270/25, яке набрало законної сили, адміністративний позов задоволено, визнано протиправною та скасовано постанову серії ЕНА № 2311255 від 4.06.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП. Провадження у справі закрито.

До апеляційної скарги захисником додано копію рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 17.04.2025 по справі № 141/270/25 /а. с. 87-89/.

Одночасно з апеляційною скаргою захисником подано клопотання про поновлення строку на оскарження постанови суду з тих підстав, що постанова суду винесена 20.03.2025 у відсутності ОСОБА_1 ; зі змістом постанови його захисник Панасюк Н. А. ознайомилась 31.03.2025 та в цей же день подано вперше апеляційну скаргу, яку постановою Вінницького апеляційного суду від 14.04.2025 повернуто на підставі частини другої статті 294 КУпАП через те, що до апеляційної скарги не було дано витяг з договору на правничу допомогу, в якому зазначається повноваження адвоката або обмеження його прав на вчинення окремих дій як захисника; захисник не могла об`єктивно раніше подати апеляційну скаргу у зв`язку з триваючою її хворобою та хворобою дитини ОСОБА_2 в період з 7.04.2025 по 11.04.2025, в період з 14.04.2025 по 18.04.2025 ОСОБА_3 тимчасово втратила працездатність у зв`язку з захворюванням; копію постанови апеляційного суду від 14.04.2025 ні захисник, ні ОСОБА_1 не отримували, дізнались про неї лише 25.04.2025, апеляційну скаргу подано 25.04.2025 з виправленими недоліками; крім цього в період з 21.04.2025 по 25.04.2025 ОСОБА_3 тимчасово втратила працездатність у зв`язку з захворюванням.

28.05.2025 захисником Панасюк Н. А., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подано клопотання (вх № 6081) про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, з підстав, які є аналогічними за змістом тим, що зазначені в апеляційній скарзі. Також до клопотання додано відомості, що характеризують особу ОСОБА_1 (довідка від 20.05.2025 Балабанівського старостинського округу № 55/08.00.27-10).

28.05.2025 захисником Панасюк Н. А. також подано заяву (вх № 6087) про визнання недопустимим доказом направлення від 2.03.2025 на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки такого медичного закладу, який зазначений у направленні Оратівська КМП ЦРЛ припинено, його правонаступником є КНП «Оратівська ЛПЛ».

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Панасюк Н. А. підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважаю, що пропущений строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга задоволенню частково, з огляду на наступне.

Щодо клопотання про поновлення строку на оскарження постанови суду.

Відповідно до частини другої статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Норми КУпАП не містять вичерпного переліку поважних причин, які можна враховувати при вирішенні питання про поновлення пропущеного процесуального строку, так як вони враховуються у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Поважними визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій. При цьому КУпАП не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку, тобто у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

З матеріалів справи вбачається, що постанова суду винесена 20.03.2025 у відсутності ОСОБА_1 ; зі змістом постанови захисник Панасюк Н. А. ознайомилась 31.03.2025 та в цей же день подано вперше апеляційну скаргу, яку постановою Вінницького апеляційного суду від 14.04.2025 повернуто на підставі частини другої статті 294 КУпАП через те, що до апеляційної скарги не було дано витяг з договору на правничу допомогу, в якому зазначається повноваження адвоката або обмеження його прав на вчинення окремих дій як захисника; захисник не могла об`єктивно раніше подати апеляційну скаргу у зв`язку з триваючою її хворобою та хворобою дитини ОСОБА_2 в період з 7.04.2025 по 11.04.2025, в період з 14.04.2025 по 18.04.2025 ОСОБА_3 тимчасово втратила працездатність у зв`язку з захворюванням; копію постанови апеляційного суду від 14.04.2025 ні захисник, ні ОСОБА_1 не отримували, дізнались про неї лише 25.04.2025, апеляційну скаргу подано 25.04.2025 з виправленими недоліками; крім цього в період з 21.04.2025 по 25.04.2025 ОСОБА_3 тимчасово втратила працездатність у зв`язку з захворюванням.

З огляду на зазначене, наведені в клопотанні про поновлення строку причини пропуску ОСОБА_1 строку на оскарження постанови суду суд апеляційної інстанції вважає поважними та доходить висновку про поновлення строку на оскарження постанови суду, з метою забезпечення права особи на апеляційне оскарження.

Щодо апеляційного перегляду справи по суті.

Згідно з частиною сьомою статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 126 зроблено судом першої інстанції на підставі наступних доказів:

-протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 260170 від 2.03.2025 /а. с. 7, 15/, згідно якого 2.03.2025 о 9 год 40 хв в с. Фронтівка водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 21099», д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортним засобом. 4.06.2024 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.1 «а» ПДР України;

-копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 2311255 від 4.06.2024 /а. с. 15/, згідно якого 4.06.2024 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.1 «а» ПДР України.

-довідки старшого інспектора СПД № 1 ВП № 3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітан поліції Балинської Н., згідно якої ОСОБА_1 згідно комп`ютерного реєстру «ІПНП» посвідчення водія не отримував /а. с. 8/.

Диспозиція частини п`ятої статті 126 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Частиною другою статті 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7.11.2015 № 1395 повторність правопорушення - повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями КУпАП та визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили (крім правопорушень, відповідальність за які передбачена частиною третьою статті 130 КУпАП).

Апеляційний суд враховує те, що до апеляційної скарги захисником додано доказ, який не подавався до суду першої інстанції, однак який має значення для правильного вирішення справи, а саме копію рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 17.04.2025 по справі № 141/270/25, яке набрало законної сили, яким адміністративний позов задоволено, визнано протиправною та скасовано постанову серії ЕНА № 2311255 від 4.06.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП. Провадження у справі закрито.

Факт порушення ПДР України має бути належним чином задокументованим та доведеним належними і допустимими доказами (постанова ВС від 15.03.2019 року у справі № 686/11314/17).

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч. 2 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», - визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

З огляду на викладене, складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 126 КУпАП в діях ОСОБА_1 не доведено, оскільки у справі відсутні докази повторності вчинення протягом року ОСОБА_1 порушень, передбачених частинами другою - четвертою статті 126 КУпАП, адже судовим рішення від 17.04.2025 по справі № 141/270/25 скасовано постанову серії ЕНА № 2311255 від 4.06.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП. Провадження у справі закрито. У зазначеному рішенні суд зробив висновки про те, що наявність в діях ОСОБА_1 події і складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП не встановлено.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з частиною восьмою статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Підсумовуючи наведене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції в частині притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною п`ятою статті 126 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження у справі в цій частині - закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП апеляційний суд вважає обґрунтованим та таким, що підтверджується наступними зібраними у справі доказами :

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 260180 від 2.03.2025 /а. с. 2/, згідно якого 2.03.2025 о 9 год 40 хв в с. Фронтівка ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 21099», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився в установленому законом порядку із застосуванням спец приладу «Drager Alcotest 6810» з відеофіксацією вказаної дії. Результат огляду становить 0,22 ‰. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України /а. с. 2/;

- роздруківкою приладу Драгер Алкотест 6810, тест № 3863, результат огляду ОСОБА_1 складає 0,22 проміле /а. с. 3/;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 з результатами огляду згоден /а. с. 4/;

- направленням від 2.03.2025 на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в якому ОСОБА_1 зазначив, що в лікарню для огляду на стан сп`яніння не їде /а. с. 5/;

- відеозаписом з місця події (час з 9:38 по 10:49), з якого вбачається, що 2.03.2025 працівниками поліції зупинено автомобіль «ВАЗ 21099», д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого знаходися ОСОБА_1 , під час спілкування у нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер Алкотест, результат огляду позитивний 0,22 проміле. ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції, що випив бутилку пива. В подальшому повідомив, що на огляд в медичний заклад їхати відмовляється (час 9:38-9:41; 10:37-10:38).

-направленням на огляд водія, у якому міститься рукописний текс ОСОБА_1 про небажання його їхати на огляд в лікарню. /а.с. 5/

Згідно з частиною другою статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Диспозиція частини першої статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 1.3, 1.9, 2.5, 2.9а ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковано за частиною першою статті 130 КУпАП, а саме керування особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції порушено порядок огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я; ОСОБА_1 заперечував результати огляду на місці зупинки та просив щоб його доставили на медичний огляд в заклад охорони здоров`я, однак працівники поліції почали погрожувати, що заберуть автомобіль на арешт майданчик, апеляційний суд не вважає такими, що дають правові підстави для скасування постанови суду першої інстанції в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 не заперечував результати огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер Алкотест 6810, крім цього, зазначив, що випив пива, після чого керував транспортним засобом, в подальшому повідомив, що на огляд в медичний заклад їхати відмовляється (час 9:38-9:41; 10:37-10:38).

Відповідно до частини третьої статті 266 КУпАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Враховуючи наявну у справі згоду ОСОБА_1 з результатами огляду на місці зупинки (акт огляду), а також його запис про те, що він в лікарню для огляду на стан сп`яніння не їде (направлення на огляд), правових підстав вважати, що працівниками поліції було порушено положення статті 266 КУпАП апеляційний суд не вбачає. Дії працівників поліції ОСОБА_1 не оскаржувались.

З огляду на викладене вище, апеляційний суд відхиляє також твердження в апеляційній скарзі про те, що у справі не враховано допустиму похибку приладу «Драгер» Алкотест 6810, оскільки :

по-перше : установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові (пункт 7 розділ ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 9.11.2015 № 1452/735);

по друге : з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 був згоден (акт огляду), визнав факт вживання алкогольних напоїв (відеозапис); підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності (пункт 5 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду від 17.12.2008 № 1103);

по-третє : в лікарню їхати для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився (направлення на огляд), тобто розпорядився своїми правами на власний розсуд. Підстав не враховувати його відмову, зазначену в направленні, від проходження огляду в медичному закладі апеляційний суд не вбачає. Та обставина, що в направленні зазначено невірну назву медичного закладу Оратівське КМП ЦРЛ, яке припинено, не спростовує висновків суду першої інстанції та не ставить під сумнів його, як доказ в частині написання ОСОБА_1 відмови від огляду в лікарні.

Підстав вважати, що результати огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер Алкотест 6810 є недійсними апеляційний суд не вбачає, враховуючи й те, що останнє калібрування приладу було здійснено у 2025 році.

На аркуші справи 6 знаходиться також клопотання ОСОБА_4 про те, що вона зобов`язується за місцем проживання доставити автомобіль, яким керував ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, зобов`язується не передавати керування ОСОБА_1 ..

Аргументи апеляційної скарги про те, що відеозапис наявний у справі є недопустимим доказом, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення відсутнє посилання на зазначений відеозапис, як на доказ вини ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено технічний засіб відеозапису на який фіксувалась подія, яка інкримінується ОСОБА_1 та що до протоколу додається відео з нагрудної боді камери поліцейських /а. с. 2/.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував, отже судом першої інстанції безпідставно застосовано до ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, не врахувавши постанову ВС по справі № 708/40/18, згідно якої позбавлення права керування транспортними засобами суд не вправі призначати як додаткове покарання особі, яка не має права керувати транспортними засобами, апеляційний суд вважає безпідставними з огляду на наступне.

Частиною четвертою статті 30 КУпАП визначено вичерпний перелік осіб до яких позбавлення права керування засобами транспорту не може застосовуватись.

Законом України від 16.02.2021 № 1231-IX доповнено статтю 30 КУпАП після частини другої новою частиною наступного змісту, якщо особою, позбавленою права керування транспортним засобом, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується не відбута частина стягнення.

Тобто, за положеннями частини третьої статті 30 КУпАП, позбавлення права керування транспортними засобами може бути застосоване і до осіб, які позбавленні такого права на час вчинення правопорушення, за яке передбачено стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Суд може призначити покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами (постанова ОП ККС ВС від 4.09.2023 у справі № 702/301/20).

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (стаття 23 КУпАП).

З огляду на зазначене, правомірним є висновок суду першої інстанції про застосування до ОСОБА_1 , який є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, підтверджується відеозаписом з місця події та ним не заперечується.

Невизнання вини особою, яка притягається до адміністративної відповідальності суд розцінює, як специфічний, обраний особою, спосіб захисту, з метою уникнення відповідальності за скоєне ним адміністративне правопорушення, за яке передбачене суворе стягнення у виді значного штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильні висновки суду першої інстанції в частині притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 КУпАП та накладення на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок) з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

При вирішенні справи в частині притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 КУпАП суддею дотримано вимоги статей 245, 280 КУпАП, адміністративне стягнення накладене відповідно до правил, передбачених статтею 33 КУпАП, з урахування даних про особу правопорушника, ступеня його вини, інших обставин справи.

Керуючись статтею 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 , в інтересах якого діє захисник Панасюк Наталія Антонівна, строк на апеляційне оскарження постанови Оратівського районного суду Вінницької області від 20.03.2025 по справі № 141/200/25.

Апеляційну скаргу захисника Панасюк Наталії Антонівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Постанову Оратівського районного суду Вінницької області від 20.03.2025 по справі № 141/200/25 в частині притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за частиною п`ятою статті 126 КУпАП скасувати, а провадження у справі в цій частині закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанову Оратівського районного суду Вінницької області від 20.03.2025 змінити, виключивши з резолютивної частини абзац третій.

В іншій частині постанову Оратівського районного суду Вінницької області від 20.03.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за частиною першою статті 130 КУпАП та накладення на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок) з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік; стягнення з ОСОБА_1 судового збору в сумі 605,60 грн в дохід Державного бюджету України, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Л. О. Голота