Справа № 461/2657/25 Головуючий у 1 інстанції: Мироненко Л. Д.
Провадження № 33/811/706/25 Доповідач в 2-й інстанції: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 15 кітня 2025 року про притягнення останньої до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП,

в с т а н о в и в:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ДСА України судовий збір у розмірі 605, 60 грн.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , не сплачує аліменти стягувачу ОСОБА_2 на на дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі по 1200,00 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.10.2019 і до досягнення кожною дитиною повноліття, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 20.03.2025 року за період з 17.10.2019 по 20.03.2025 рік становить 172437,8 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Не погоджуючись із рішенням судді суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить не накладати на неї стягнення у виді суспільно корисних робіт.

В обгрунтування апеляційних вимог покликається на те, що її не повідомляли про стягнення аліментів на користь дітей, повідомили про наявність боргу по сплаті аліментів, і з цього часу вона сплатила за три місяці. На даний час працює і буде сплачувати борг.

ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції підтримала подану апеляційну скаргу, просила задоволити.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Стаття 280КУпАП зазначає, що суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст.252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі змістом статті 251КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та іншими доказами.

Приймаючи рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.183-1 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що її вина є доведеною.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частина 1 статті 183-1 КУпАПвстановлює адміністративну відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

З об`єктивної сторони даний адміністративний проступок характеризується бездіяльністю, яка полягає у невиконанні особою свого обов`язку по сплаті аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї. При цьому, для утворення складу правопорушення є обов`язковим настання суспільно шкідливих наслідків у виді виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Адміністративна відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ст.183-1 КУпАП запроваджена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів»та доповненнястаттею 183-1 глави КУпАП, Закон України №2234-VІІІ від 07.12.2017 року набрав чинності 06.02.2018.

Як встановлено судом та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, на примусовому виконанні у Шевченківському відділі державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження №62252985 відкрите на підставі виконавчого листа №442/7294/19 від 24.02.2020, виданного Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про стягнення на користь ОСОБА_2 на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі по 1200,00 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.10.2019 і до досягнення кожною дитиною повноліття

Внаслідок невиконання ОСОБА_1 вказаного виконавчого документа станом на 20.03.2025 утворилася заборгованість, сукупний розмір якої відповідно до розрахунку державного виконавця, становить 172 437 грн. 80 коп. (а.с. 53-55).

Таким чином, суд першої інстанції, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП.

Додови ОСОБА_1 про те, що вона почала сплачувати заборгованість по аліментах не може бути підставою для скасування постанови.

Виходячи з диспозиції ст.183-1 КУпАП, не має значення, з яких причин особа не платить аліменти і чи були вони поважними, а достатньо лише факту несплати, який призвів до виникнення заборгованості у загальній сумі платежів понад шість місяців.

Тобто, можливість чи не можливість погасити заборгованість по аліментах перебуває поза межами об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною частиною ст.183-1 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення, суддя місцевого суду врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також ч.3 ст.31-1 КУпАП та наклав адміністративне стягнення в мінімальних межах санкції статті, накладене адміністративне стягнення відповідає положенням ст.33-35 КУпАП, а тому, доводи апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу.

Окрім того, накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст.183-1 КУпАП, є безальтернативним.

При розгляді справи суддею першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Ураховуючи наведене, порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час апеляційного перегляду, оскаржувана постанова судді є законною, обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 15 квітня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Урдюк Т.М.