Справа № 487/2327/25
Провадження № 3/487/801/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2025 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Притуляк І.О., за участю секретаря: Поліщук І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції у Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1

за ч. 5 ст.126 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

28.03.2025 року о 18 год. 20 хв. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «YAMAHA DT 125R» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 по вул. Садова, 40а у м.Миколаєві, повторно протягом року при цьому не маючи права керування транспортними засобами, чим порушив вимоги п. 2.1 «а» ПДР України.

До судового засідання ОСОБА_1 не з`явився повторно, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, переглянувши відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями ст.280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимогами ст.252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ч.9 ст.15 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII (далі Закон №3353-XII) право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії.

Відповідно до п.2 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року №340, особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами.

Особа має лише одне посвідчення водія, що підтверджує її право на керування транспортними засобами діючих категорій, зазначених у ньому.

Відповідно до положень п.1.1 Правил дорожнього руху, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно п.п.«а» п.2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Так, частинами 2, 4 ст. 126 КУпАП, передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, а також за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

При цьому, ч. 5 ст. 126 КУпАП, передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою четвертою статті 126 КУпАП.

В свою чергу, для встановлення наявності в діяннях особи складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, підлягає доказуванню не лише факт відсутності права на керування траснпортним засобом, а й факт керування особою транспортним засобом що вчинено нею повторно протягом року.

Згідно п.27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року №4 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Тобто, одним з основних елементів є керування особою транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ст. 126 КУпАП.

З урахуванням встановлених обставин справи, суд вважає доведеним факт порушення ОСОБА_1 п. 2.1 «а» ПДР України.

Вина ОСОБА_1 у вчинені вказаного адміністративного правопорушення підтверджується наступними матеріалами: Протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №284388 від 28.03.2025 року; Довідкою від 31.03.2025 року, відповідно якої ОСОБА_1 не отримував (не має) посвідчення водія на право керування транспортними засобами; Довідкою складеною 31.03.2025 року старшим інспектором відділу адміністративної практики УПП в Миколаївській області Савчуком А.В. з якої вбачається, що ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП; копією Постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 14.06.2024 року серії ЕНА №2386339.

Факт керування ОСОБА_1 транспорним засобом, підтверджується відеозаписом, з камер відеоспостереження та відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, які були досліджені під час судового розгляду справи, з яких зокрема вбачається що ОСОБА_1 в зазначений в протоколі час керував транспортним засобом.

Відповідно до довідки Управління патрульної поліції у Миколаївській області від 31.03.2025 року, згідно наявних облікових даних АІС МВС, транспортний засіб «YAMAHA DT 125R» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 нележить гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, з урахуванням вказаних обставин суд приходить до висновків, що ОСОБА_1 своїми діями скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 5 ст. 126 , а саме: повторне, протягом року, керування транспортним засобом без права керування таким транспортним засобом.

При визначенні виду адміністративного стягнення, суд враховує характер вчинених правопорушень, особу правопорушника, ступінь його вини та вважає що виправлення ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових правопорушень можливо шляхом призначення стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом, без оплатного вилучення транспортного засобу, в межах санкції ст. 126 ч.5 КУпАП, яке є необхідним і достатнім, та згідно ст. 23 КпАП України, відповідає меті адміністративного стягнення..

Призначення ОСОБА_1 стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, відповідає правовій позиції, висловленій Об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного суду від 04.09.2023 у справі №702/301/20.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення сплачується судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Керуючис, ст.ст. 36, 40-1, 247, 278, 280, 283, 284 КУпАП суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 126 та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 40 800 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років, без оплатного вилучення транспортного засобу. (Отримувач Миколаївське ГУК/Микол.обл./21081300; ; Банк отримувача Казначейство України (ЕАП); Рахунок UA0014001; Код класифікації доходів бюджету 21081300;),

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн. Реквізити рахунків для сплати судового збору в Заводському районному суді м.Миколаєва: Отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783; Банк отримувача Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача UA0026001; Код класифікації доходів бюджету 22030106; Призначення платежу: 101; РНОКПП; Судовий збір стягнутий з ОСОБА_1 на користь держави, за постановою №487/2327/25.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів з дня її винесення.

Строк пред`явлення до виконання три місяці з дня винесення постанови.

Суддя : І.О.Притуляк