Провадження №33/812/213/25 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у першій інстанції Губницький Д. Г.
Доповідач апеляційного суду Ямкова О.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

в складі: головуючого- судді Ямкової О. О.

за участю: секретаря Біляєвої В. М.

захисника Петровського Л. А.

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - адвоката Петровського Л. А. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 26 серпня 2024 року, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1

- якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн та позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови судді, 15 квітня 2024 року о 18 годині 10 хвилині на вулиці Електронній, 34, у місті Миколаєві водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 2109», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі відмовився в порушення вимог пункту 2.5 ПДР України, що зафіксовано за допомогою відеозапису.

ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, на підставі постанови судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 26 серпня 2024 року.

Не погодившись із зазначеною постановою, 12 травня 2025 року захисник ОСОБА_1 адвокат Петровський Л. А. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді від 26 серпня 2024 року скасувати та провадження у справі закрити.

Разом з тим клопотав про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивуючи тим, що був позбавлений можливості своєчасно подати апеляційну скаргу, так як ОСОБА_1 не був повідомлений про розгляду справи, не знав про результати її розгляду та копію постанови судді отримав через портал «ДІЯ» 6 травня 2025 року, після чого захисник звернувся до суду та отримавши інші матеріали подав апеляційну скаргу. За таких обставин, вважав, що пропустив строк з поважних причин.

Слухання справи у суді апеляційної інстанції відбулося за відсутності особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , повідомленого належним чином про дату та час слухання справи, у присутності його захисника відповідно до вимог, передбачених статтею 294 КУпАП.

Перевіривши доводи, викладені в клопотанні, заслухавши захисника адвоката Петровського Л. А. на підтримку клопотання про поновлення строку, вивчивши матеріали справи приходжу до висновку, що строк на подачу апеляційної скарги не підлягає поновленню з наступних підстав.

Згідно до положень частини 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Чинні норми КУпАП в частині права на оскарження постанови судді місцевого суду є гарантією забезпечення захисту прав і законних інтересів учасників судового розгляду і за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, визначають порядок реалізації цього права, його законну мету.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ як джерело права.

Так, ЄСПЛ у пунктах 37 та 38 рішення від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, і має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

Також у рішенні від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ указав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41).

Тому, в розумінні положень статті 294 КУпАП, строк передбачений на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, є процесуальним строком, встановленим законом, який суд може поновити, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Установлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників судочинства з розгляду справ про адміністративні правопорушення та своєчасного виконання ними передбачених КУпАП певних процесуальних дій. Інститут строків в процесі розгляду таких справ сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого учасник справи може оскаржити рішення про накладення на нього адміністративного стягнення; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду в порядку апеляційного перегляду постанови суду першої інстанції, постанова набирає чинності та пред`являється державою в особі її компетентних органів до виконання. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Отже, за практикою ЄСПЛ, застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.

Сам строк звернення до апеляційного суду - це проміжок часу з дня винесення судом першої інстанції постанови у справі про адміністративні правопорушення, протягом якого особа має право звернутися до суду з апеляційною скаргою. Початок перебігу строку звернення до суду починається з дня винесення судом першої інстанції відповідної постанови.

За таких обставин поважними причинами пропуску цього строку можуть бути визнаними лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулась з апеляційною скаргою, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до апеляційного суду зі скаргою починається від дня винесення постанови суду першої інстанції, а його пропуск з доведення цією особою обставин поважності його пропуску, тобто обставин незнання особи про складення відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення та як наслідок цих обставин, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В цьому разі порівняльний аналіз словоформ «дізналася» та «повинна була дізнатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення через неналежну реалізацію своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Розумні строки в судочинстві з розгляду справ про адміністративні правопорушення - це найкоротші за конкретних обставин строки, протягом яких правопорушник чи його захисник повинні вжити певних дій, демонструючи свою зацікавленість у їх результатах, і які об`єктивно оцінюються судом стосовно відповідності принципам добросовісності та розсудливості, а також на предмет дотримання прав інших учасників (забезпечення балансу інтересів).

Поважними причинами пропуску процесуального строку є причини, які унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з апеляційною скаргою, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне оскарження постанови суду першої інстанції, та підтверджені належними і допустимими доказами. Тому саме незнання про порушення своїх прав через пасивну поведінку скаржника щодо реалізації процесуальних прав і небажання їх реалізувати в повній мірі в цьому випадку не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Згідно матеріалів провадження судове рішення про притягнення водія ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності постановлено суддею місцевого суду 26 серпня 2024 року та оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 27 серпня 2024 року.

Копія постанови суду направлена за місцем проживання ОСОБА_1 листом від 3 вересня 2024 року (а.с.12).

Апеляційна скарга подана захисником ОСОБА_2 лише 12 травня 2025 року. Тобто, поза межами строку встановленого статтею 294 КУпАП.

За такого, оцінюючи обставини звернення адвоката ОСОБА_2 з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 26 серпня 2024 року з урахуванням наведених вище висновків ЄСПЛ, а також положень статті 294 КУпАП, апеляційний суд враховує, що вказаною нормою встановлюються строки звернення до апеляційного суду в порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, які не ставлять під сумнів саму суть права доступу до суду, а переслідують легітимну мету якнайскорішого перегляду судового рішення у справах про адміністративні правопорушення, зокрема поновлення порушених прав заявника, який повинен діяти добросовісно.

З матеріалів адміністративної справи та постанови судді вбачається, що особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судовому засіданні, у якому суддею ухвалена постанова присутній не був, але про дату та час судового слухання належним чином та завчасно повідомлений (а.с.9-10).

Повідомлений ОСОБА_1 і про складення відносно нього протоколу та наслідки такого складення, яке зафіксовано на відеозаписі на місці події, де він на роз`яснення поліцейських пояснює, що обізнаний щодо даної категорії справ, так як відносно нього вже складався протокол, але він був виправданий у суді (а.с.4).

Постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності опублікована у загальному доступі у відповідному реєстрі на наступний день 27 серпня 2024 року, внаслідок чого захисник звертаючись до суду 7 травня 2025 року з метою отримання її копії посилався на номер справи, що давало, в свою чергу, змогу усім заінтересованим особам своєчасно ознайомитися з її змістом у відповідному державному реєстрі.

Посилання захисника про обізнаність ОСОБА_1 про результати розгляду цієї справи лише 6 травня 2025 року шляхом отримання ним повідомлення у порталі «ДІЯ» не підтверджені належним способом.

Не мають підтверджень і доводи захисника про відвідування ОСОБА_1 розгляду інших справ про адміністративне правопорушення у Ленінському районному суді міста Миколаєва, яким йому не було належним чином повідомлено про результат розгляду цієї справи. Натомість, наявність на розгляді того ж суду справ про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , які розглянуті значно раніше, ще до надходження та призначення цієї справи, не є свідченням на його користь, оскільки вказують про обізнаність особи про свої процесуальні права стосовно порушених відносно нього справ. Зокрема, на пасивну поведінку, що обрана ОСОБА_1 щодо бажання дізнатися про розгляд справи та її результати, вказує і відсутність будь-яких звернень на адресу суду або судді, що розглянув його справу, протягом строку, що перевищує рік.

За наведених обставин посилання захисника Петровського Л. А. на неможливість своєчасно подати апеляційну скаргу, у зв`язку з неповідомленням про розгляд справи та не отриманням копії постанови судді, виглядає досить сумнівним.

Тому, враховуючи обізнаність ОСОБА_1 про дату судового засідання, перебування постанови судді від 26 серпня 2024 року в Єдиному реєстрі судових рішень з 27 серпня 2024 року з достеменним знанням номеру справи, у якій винесена ця постанова, наведена захисником обставина про дату обізнаності особи щодо ухваленого відносно неї судового рішення, якою на його думку є дата надходження цієї постанови через портал «ДІЯ», що заявлена без підтвердження, як 6 травня 2025 року, не може бути розцінена судом як причина, яка унеможливила або ускладнила можливість вчинення процесуальної дії на своєчасну подачу апеляційної скарги, хоча б після звернення до суду.

В той же час апеляційна скарга подана захисником лише 12 травня 2024 року, після отримання копії постанови в суді 7 травня 2025 року, яка не є початком відліку строку на апеляційне оскарження, оскільки за положенням статті 294 КУпАП датою початку такого строку є дата винесення постанови судом.

Таким чином, будучи обізнаними про розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності, особа, відносно якої складено протокол, та його захисник зволікали зі своєчасною подачею апеляційної скарги, не направили вчасно апеляційну скаргу без об`єктивних на то причин.

Отже, апелянтом пропущений десятиденний строк, передбачений на оскарження постанови в справах про адміністративні правопорушення, а наведені причини, які перешкодили йому в передбачений законом строк подати апеляційну скаргу не є поважними.

За таких обставин вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови суду апелянтом був пропущений без поважних причин, а тому поновленню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КУпАП

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити захиснику Петровському Л. А. в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 26 серпня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Апеляційну скаргу з додатками невідкладно повернути - ОСОБА_2 .

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча О. О. Ямкова