Справа № 132/797/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 травня 2025 року м. Калинівка

Суддя Калинівського районного суду Вінницької області Карнаух Н.П., розглянувши матеріали, які надійшли з батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП документально не підтверджений, за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Калинівського районного суду Вінницької області з батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, 13.03.2025 надійшли адміністративні матеріали про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 266453 від 09.03.2025, 09.03.2025 о 01 год. 26 хв. у Вінницькій області, Хмільницького району, м. Калинівка по вул. Маяковського, 2, водій ОСОБА_2 керувала транспортним засобом Peugeot 207, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився. Велась безперервна відеофіксація на портативні відеореєстратори № 476149, № 476010, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, до протоколу долучено заяву ОСОБА_2 про отримання судових повісток, повідомлень в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення від 09.03.2025, у якій вона просить повістки, повідомлення надсилати їй на номер НОМЕР_2 .

Після отримання матеріалів, розгляд справи було призначено на 08:30 год. 26.03.2025 та направлено ОСОБА_2 судову повістку за адресою її проживання, зазначеною у протоколі про адміністративне правопорушення. Також цю повістку надіслано 14.03.2025 о 09:12 год. у електронному виді на вказаний номер телефону ОСОБА_2 . Згідно із довідкою про доставку повідомлення про виклик його було доставлено о 09:22 год. 14.03.2025.

Згідно із рекомендованим повідомленням про вручення АТ «Укрпошта» судова повістка, яка відправлена поштою, про виклик до суду ОСОБА_2 на 08:30 год. 26.03.2025 була повернена з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Крім того, ОСОБА_2 була повідомлена про необхідність явки до Калинівського районного суду Вінницької області у вказаний день та час, шляхом засобів мобільного зв`язку на номер телефону, який міститься у матеріалах справи. Внаслідок чого була складена телефонограма 14.03.2025 о 09:12 год.

До Калинівського районного суду Вінницької області 25.03.2025 надійшло клопотання від ОСОБА_2 , у якому вона просить відкласти розгляд справи у зв`язку з тим, що вона перебуває на лікуванні та має підтверджене захворювання на ковід-19. До клопотання було додано направлення на лабораторне тестування матеріалу від особи яка відповідає визначеному випаду COVID-19 від 25.03.2025, експрес-тест на SARS-COV-2 позитивний №86.

У вказані день та час ОСОБА_2 до суду не з`явилася, враховуючи вищезазначене клопотання розгляд справи було відкладено на 08:30 год. 10.04.2025, про що їй 26.03.2025 було направлено судову повістку за адресою її проживання, зазначеною у протоколі про адміністративне правопорушення та у електронному виді на вказаний номер телефону ОСОБА_2 . Згідно із довідкою про доставку SMS-повідомлення про виклик його не було доставлено.

Згідно із рекомендованим повідомленням про вручення АТ «Укрпошта» судова повістка, яка відправлена поштою, про виклик до суду ОСОБА_2 на 08:30 год. 10.04.2025 була повернена з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Однак, у вказані день та час ОСОБА_2 до суду не з`явилася, у зв`язку з цим розгляд справи було відкладено на 08:30 год. 24.04.2025, про що їй 10.04.2025 була направлено судову повістку за адресою її проживання, зазначеною у протоколі про адміністративне правопорушення та у електронному виді на вказаний номер телефону ОСОБА_2 . Згідно із довідкою про доставку SMS-повідомлення про виклик його не було доставлено.

Крім того, на офіційному сайті Калинівського районного суду Вінницької області 10.04.2025 опубліковано оголошення про необхідність її явки до цього суду на 08:30 год. 24.04.2025 для участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У вказані день та час ОСОБА_2 до суду не з`явилася, відомостей про причини її неявки до суду не надходило.

До Калинівського районного суду 25.04.2025 від ОСОБА_2 надійшло клопотання у якому вона просить суд надати справу №132/797/25 для ознайомлення. Крім того, ОСОБА_2 зазначила, що в зв`язку із сімейними обставинами не мала можливості з`явитись на судове засідання, оскільки вона не отримувала повідомлень про дату розгляду на дане число. Просить суд призначити судове засідання на іншу дату з метою надання їй можливості захисту її конституційних прав.

Враховуючи вищезазначене клопотання ОСОБА_2 , розгляд справи було відкладено на 06.05.2025, про що 25.04.2025 ОСОБА_2 було повідомлено під розписку у приміщенні Калинівського районного суду. Також цю повістку надіслано 14.03.2025 о 09:12 год. у електронному виді на вказаний номер телефону ОСОБА_2 . Згідно із довідкою про доставку повідомлення про виклик його було доставлено о 19:17 год. 25.04.2025.

У призначене судове засідання ОСОБА_2 не з`явилася 25.04.2025 подала до суду письмове клопотання, у якому просила суд надати їй повторно для ознайомлення копію відеозапису з нагрудної бодікамери працівника поліції Ільченка, оскільки було встановлено, що на її пристрої він не відтворюється. Просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату.

Враховуючи надходження цього клопотання, розгляд справи було відкладено на 20.05.2025, про що 06.05.2025 ОСОБА_2 було повідомлено під розписку у приміщенні Калинівського районного суду. Також цю повістку надіслано 06.05.2025 о 11:26 год. у електронному виді на вказаний номер телефону ОСОБА_2 . Згідно із довідкою про доставку повідомлення про виклик його було доставлено о 11:26 год. 06.05.2025.

До Калинівського районного суду Вінницької області 13.05.2025 надійшли письмові заперечення ОСОБА_2 на протокол у справі про адміністративне правопорушення, у яких вона зазначила, що факт її керування транспортним засобом не зафіксований жодним із наданих доказів. Згідно із якими відеозаписи з портативних відеореєстраторів №476149 та №476010 (що є в матеріалах справи) не містять моменту керування нею транспортним засобом марки «Peugeot» д.н.з. НОМЕР_1 . Відео починається лише з моменту, коли автомобіль уже стояв припаркований на узбіччі, двигун не працював. Також до справи долучено відеофайл (формату Apple QuickTime), який демонструє, що автомобіль був припаркований та не перебував у русі до прибуття поліцейських. Щодо зауваження працівниці поліції ОСОБА_3 про увімкнені габаритні вогні, зазначає: їх наявність не підтверджує факт керування, оскільки вони можуть вмикатися від замка запалювання, а не від роботи двигуна.

ОСОБА_2 в цьому запереченні стверджує, що перебувала в салоні автомобіля з друзями, транспортним засобом не керувала. Наполягала на ознайомленні з відеозаписом, який демонструє події до складання протоколу, однак, навіть після цього поліцейська без об`єктивних доказів склала протокол, посилаючись на габаритні вогні.

Також ОСОБА_2 звертає увагу, що керування транспортним засобом передбачає його рух, як зазначено в постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі №404/4467/16-а. Згідно з п. 1.10 ПДР, водій це особа, яка керує транспортом. У її випадку ці дії зафіксовані не були.

З огляду на вищевикладене ОСОБА_2 просить закрити провадження в справі стосовно неї на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Справу розглянути за її відсутності.

У зв`язку з неявкою ОСОБА_2 до суду 20.05.2025, та неповідомлення нею про причини неявки, розгляд справи відкладено на 08:30 год. 26.05.2025, про що направлено судову повістку ОСОБА_2 . Водночас ОСОБА_2 в це судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи те, що особа була належно повідомлена про дату, місце, час розгляду справи, подала клопотання у якому зазначила, що просить суд розглянути справу за її відсутності, суддя вважає за можливе провести розгляд вказаної справи за відсутності ОСОБА_2 .

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, суддя дійшов такого висновку.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 266453 від 09.03.2025 вбачається, що 09.03.2025 о 01 год. 26 хв. у Вінницькій області, Хмільницького району, м. Калинівка по вул. Маяковського, 2, водій ОСОБА_2 керувала транспортним засобом марки (моделі) «Peugeot 207», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився. Велась безперервна відеофіксація на портативні відеореєстратори № 476149, № 476010, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно із пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Оскільки дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП і полягають у тому, що вона керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, то відповідно до положень ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суддя, серед іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене інкриміноване адміністративне правопорушення, тобто, чи керувала дана особа зазначеним в протоколі транспортним засобом на момент його виявлення працівниками поліції.

Згідно із роз`ясненнями, наведеними у п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також у справах про адміністративні правопорушення на транспорті» керування транспортними засобами слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Порушення вважається закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

У відповідності до п.п. 2, 6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Отже, відповідно до встановленої законом процедури, ініціювання проведення огляду особи на стан сп`яніння допускається у разі зупинки транспортного засобу і встановлення фактичного його керування водієм, саме працівниками патрульної поліції, із фіксацією відповідних дій за допомогою спеціальних технічних засобів відеозапису.

Разом з тим, направлені до суду матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 не містять належних доказів на підтвердження зазначених обставин.

Як вбачається з матеріалів адміністративного протоколу, до нього долучено відеозаписи з бодікамер працівників поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відеозапис відеореєстратора їх службового автомобіля.

Відповідно до вимог ст.ст. 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб, забезпечення дотримання Правил дорожнього руху.

Згідно із п.п. 4, 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 за № 1026, під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення.

Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

З досліджених відеозаписів, долучених до матеріалів справи, встановлено, що працівниками поліції не було зафіксовано факту керування ОСОБА_2 транспортним засобом, його зупинки під керуванням ОСОБА_2 під час руху.

Зокрема, на долученому до матеріалів оптичному диску міститься файл з відеозаписом під назвою «Чуловська». З цього відеозапису вбачається, що він є записом подій з відеореєстратора службового автомобіля поліцейських. Цим відеозаписом зафіксовано, як поліцейські на службовому автомобілі під`їжджають до нерухомого автомобіля марки «Peugeot 207», державний номерний знак НОМЕР_1 , який перебуває поруч з під`їздом житлового будинку.

Відеозаписом з нагрудної бодікамери поліцейського ОСОБА_3 зафіксовано, що на його початку працівники поліції перебувають біля автомобіля, який знаходиться на узбіччі дороги в нерухомому стані, а ОСОБА_2 разом з іншою особою перебуває поруч. ОСОБА_2 заперечує факт керування нею автомобілем (03 хв. 30 сек. відеозапису). Також з цього відеозапису вбачається, що ОСОБА_2 зверталася до працівника поліції Кучерини В.В. з проханням продемонструвати відео, на якому чітко видно факт її керування транспортним засобом. Під час перегляду запису, на слова ОСОБА_2 : «Автомобіль стоїть», працівниця поліції підтверджує: «Так» (починаючи з 06 хв. 05 сек. відеозапису).

Відеозаписом з бодікамери працівника поліції ОСОБА_4 не зафіксовано факту руху транспортного засобу марки (моделі) «Peugeot 207», державний номерний знак НОМЕР_1 , факту керування цим транспортним засобом ОСОБА_2 . На початку відеозапису видно, як вказаний працівник поліції підходить до транспортного засобу, який вже перебуває в нерухомому стані на узбіччі.

Таким чином, з долучених до протоколу відеозаписів вбачається, що поліцейські не зупиняли автомобіль під керуванням ОСОБА_2 , факт керування нею автомобілем не зафіксовано.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, без його належного правового аналізу, не може бути визнаний належним доказом у цій справі в розумінні статті 251 КУпАП оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Даний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, який міститься у постанові від 10 травня 2018 року у справі №760/9462/16-а.

Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У відповідності до п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 62 Конституції України регламентовано, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а в силу принципу невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеності невинуватості цієї особи.

Зміст загальноприйнятого європейського стандарту доказування «поза розумним сумнівом» сформульованого у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» та «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, полягає в тому, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

У постанові від 21 січня 2020 року (справа № 754/17019/17) Верховний Суд зазначив, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та надані в судовому засіданні докази в їх сукупності з урахуванням того, що всі виявлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення недоліки та сумніви мають застосовуватись на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а суддя не наділений повноваженням коригувати обвинувачення, а також збирати докази винуватості чи невинуватості особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тому, суддя дійшов висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи викладене та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 130, 245, 251, 252, 283-285, 294 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, стосовно ОСОБА_2 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду, особою, щодо якої її винесено, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, або прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Н. П. Карнаух