Справа № 147/372/25
Провадження № 3/147/503/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року с-ще Тростянець

Суддя Тростянецького районного суду Вінницької області Почкіна Оксана Миколаївна, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з військової ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, військовослужбовця військової служби за мобілізацією сержанта резерву роти резерву сержантського складу військової частини НОМЕР_1 , проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2

за ч. 3 ст.172-20 КУпАП

встановила:

З протоколу про військове адміністративне правопорушення ОДВ/Г №96 вбачається, що 15.02.2025 о 20 год. 00 хв молодший сержант ОСОБА_1 перебував з ознаками алкогольного сп`яніння на території військової частини НОМЕР_1 . Для проведення медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння молодшого сержанта ОСОБА_1 було направлено до комунального некомерційного підприємства «Тростянецька лікарня». Однак молодший сержант ОСОБА_1 від медичного огляду в медичному закладі відмовився, що зазначено в акті медичного огляду комунального некомерційного підприємства «Тростянецька лікарня» №30 від 15.02.2025

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за частиною 3 статті 172-20 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Судом вживалися заходи щодо повідомлення особи про час і місце судового розгляду з урахування визначених ст. 277 КУпАП строків розгляду справи про адміністративне правопорушення шляхом сповіщення за номером телефону , який зазначено в протоколі та заяві ОСОБА_1 на отримання судових повісток, повідомлень в електронному вигляді за допомогою SMS повідомлень, скеровувалася телефонограма та судова повістка в електронному вигляді SMS-повідомлення з отриманням підтвердження про доставлення через АСДС за вказаним у протоколі контактним номером телефону. Телефонограму порушник не отримав з незалежних від суду причин. Також в матеріалах про адміністративне правопорушення міститься заява ОСОБА_1 адресована Тростянецькому районному суду Вінницької області, в якій він просить суд розглядати справу без його участі.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях (у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року, у справі «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року та «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року) неодноразово зазначав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Окрім того, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях наголошує на тому, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

З огляду на зазначене суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 відомо про розгляд справи судом, він свідомо вказав свій контактний номер телефону, зазначений заяві на отримання судових повісток, повідомлень в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлень, скористався своїми процесуальними правами та повідомив суд про порядок оповіщення його про час і місце судового розгляду шляхом скерування судової повістки за допомогою SMS-повідомлень та розгляд справи без його участі.

Враховуючи принцип судочинства, зазначений у практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, з метою усунення зловживань процесуальними правами особи, відносно якої вирішується питання про її притягнення до адміністративної відповідальності, уникнення затягування розгляду справи з огляду на строки накладення адміністративного стягнення, що можуть бути спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності за вчинене, а також на строки розгляду даної категорії справи про адміністративне правопорушення (ст. 277 КУпАП), вважаю, що відповідно до ст. 268 КУпАП, можливо розглядати справу у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Дослідивши зміст протоколу про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, суддя дійшла такого висновку.

Адміністративна відповідальність за ч. 3 ст.172-20 КУпАП настає за вчинення дій, передбачених частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Відповідно до ч.1 ст. 172-20 КУпАП адміністративно караними є дії, зокрема, розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

До матеріалів справи про адміністративне правопорушення долучений протокол серії ОДВ/Г №96 від 16.02.2025, з якого вбачається, що 15.02.2025 приблизно о 20 год. 00 хв молодший сержант ОСОБА_1 перебував з ознаками алкогольного сп`яніння на території базового табору військової частини НОМЕР_1 , від проходження медичного огляду відмовився, що підтверджується висновком №30 від 15.02.2025.

Таким чином, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії №ОДВ/Г №96 від 16.02.2025 вбачається, що дане адміністративне правопорушення було вчинено 15.02.2025.

Вказані матеріали про адміністративне правопорушення надійшли до суду 12.03.2025 та постановою судді Тростянецького районного суду Вінницької області від 12.03.2025 ОСОБА_2 були повернуті до ІНФОРМАЦІЯ_1 для належного оформлення.

31.03.2025 доопрацьовані матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП надійшли до суду для розгляду та постановою судді Тростянецького районного суду Вінницької області від 01.04.2025 були повернуті до ІНФОРМАЦІЯ_1 для належного оформлення.

26.05.2025 доопрацьовані матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП надійшли до суду для розгляду, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції за №3580/25-Вх.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений стосовно вчинення ним адміністративного правопорушення 15.02.2025, а отже на момент розгляду справи судом минуло більш ніж три місяці з дня вчинення правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

У постановах Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 804/401/17 та від 11.12.2018 у справі № 242/924/17 зазначено, що триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану, за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Дана правова позиція підтверджується висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі N 804/401/17, постанові КАС ВС від 11 грудня 2018 року у справі N 242/924/17 (провадження N К/9901/38815/18).

При разовому правопорушенні строк притягнення до адміністративної відповідальності обчислюється виходячи з часу вчинення конкретної одноразової дії, яка сама по собі містить склад адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч.3 ст. 172-20 КУпАП, не носить характер триваючого.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Крім того, тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.

Указане узгоджується із постановою Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі №308/8763/15-а (провадження №К/9901/12342/18).

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Суд також враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. The United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

Суддею установлено, що правопорушення, яке ставиться у вину ОСОБА_1 було вчинено 15 лютого 2025 року, виявлене 15 лютого 2025 року, таке правопорушення не є триваючим, справа до суду надійшла 26.05.2025, а відтак, на момент розгляду даної справи судом закінчилися строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ч.2 ст. 38 КУпАП.

Оскільки судом встановлено, що на час розгляду справи закінчились строки, передбачені ч. 2 ст. 38 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП, відносно ОСОБА_1 слід закрити у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Також суддя враховує, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому, виходячи зі змісту норм ч. 2 ст. 284, ст. 247 КУпАП, суддя не вбачає підстав для стягнення з ОСОБА_1 судового збору за розгляд цієї справи.

Керуючись ст. ст. 38, 34,35, 172-20, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 172-20 КУпАП щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого статтею 38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з часу її винесення через Тростянецький районний суд Вінницької області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Почкіна