ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1215/25 Справа № 195/1291/24 Суддя у 1-й інстанції - Скрипченко Д. М. Суддя у 2-й інстанції - Піскун О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та апеляційну скаргу захисника Морозова Вадима Юрійовича на постанову Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2025 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

за участю в режимі відеоконференції:

захисника Морозова Є. М.

ВСТАНОВИВ:

Постановою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2025 року ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Згідно з постановою суду першої інстанції, 24.07.2024 року приблизно о 11:42 годині, на а/ш Р73 25 км.+100 м., водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом автомобілем Skoda Octavia A5 д.н.з НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан спяніння проводився за допомогою приладу Drager (ALCOTEST 6810, прилад ARВН -0598, тест №1049, результат тесту 0,38 проміле), чим порушив вимоги п.2.9 «а» ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк апеляційного оскарження, постанову суду скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушень. Просить поновити строк апеляційного оскарження, оскільки повний текст постанови опублікований в реєстрі тільки 27.03.2025, а про її існування він дізнався тільки 02.04.2025, у зв`язку з чим просить поновити строк апеляційного оскарження. В обґрунтування апеляційних вимог наводить доводи, зміст яких зводиться до відсутності доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також відсутності на відеозаписі ознак алкогольного сп`яніння у водія. Також зазначає про порушення порядку складення протоколу працівниками поліції, які не роз`яснили ОСОБА_1 його права, не роз`яснили порядок проведення огляду водія на стан сп`яніння та його право на проведення огляду в закладі охорони здоров`я. Зазначає, що працівники поліції здійснювали на ОСОБА_1 психологічний тиск та вводили його в оману. В протоколі відсутнє послання на технічний засіб на який здійснювався відеозапис, у зв`язку з чим відеозапис є недопустимим доказом.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час, дату і місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, заяв про поважність причини неявки до суду та клопотань про відкладення судових засідань не подавав.

Захисник в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу і з підстав, викладених у скарзі просив її задовольнити, підтримав клопотання та просив поновити строк апеляційного оскарження. Пояснив, що ОСОБА_1 повідомлений про час та дату судового засідання, проте просив розглядати скаргу без його участі, але за участю його захисника і ця позиція погоджена з підзахисним.

Частиною 1 статті 268 КУпАП, визначені випадки обов`язкової участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка не містить в переліку ст. 130 КУпАП, а тому у даній категорії справ участь ОСОБА_1 не є обов`язковою.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Щодо строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником... Апеляційна скарга, подана після її закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Вирішуючи питання про поновлення строку апеляційного оскарження, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_1 та захисник були повідомленими належним чином про час і дату судового засідання в суді першої інстанції, захисник брав участь в суді першої інстанції, проте з текстом постанови ознайомився тільки 27.03.2025, коли вона була опублікована в реєстрі, у зв`язку з чим просить поновити строк апеляційного оскарження. У зв`язку з чим, а також враховуючи, вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України щодо забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, незначний строк пропуску подачі апеляційної скарги, суд доходить висновку про необхідність задоволення клопотання та поновлення строку апеляційного оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Щодо доводів апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції та її скасування.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Перевіривши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що викладене в постанові суду твердження про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає в тому числі і за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Вказані положення повністю кореспондуються з положеннями п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, згідно з якими одієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 порушень вищезазначених положень нормативно-правових актів, підтверджується матеріалами справи.

Так, вина ОСОБА_1 підтверджується обставинами, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення протоколом про адміністративне правопорушення, рапортом співробітника поліції, поясненнями поліцейського, допитаного в суді першої інстанції, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатору Alcotest Drager 0511, тест № 2244 з позитивним результатом 0,38‰, відеозаписом щодо обставин складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Як слідує з відеозапису, інспектор поліції провів огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, тест позитивний з результатом 0,38 ‰ з чим останній погодився, не заперечував проти результату та не наполягав на проходженні огляду в закладі охорони здоров`я. Пояснив, що напередодні вживав алкогольні напої та сів за кермо, оскільки захворіла його донька.

Зазначені вище докази, є належними та допустимими в розумінні ст. 251 КУпАП, а з огляду на їх узгодженість, і достатніми для встановлення необхідних фактичних обставин справи та належного її розгляду.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги суть яких зводяться до відсутності доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також відсутності на відеозаписі ознак алкогольного сп`яніння у водія, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки факт керування підтверджував сам ОСОБА_1 , що підтверджується відеозаписом, а також тією обставиною, що його зупинили на блок-посту.

Відеозаписом не встановлено тиску на ОСОБА_1 та зафіксовано, що останній мав ознаки алкогольного сп`яніння зокрема запах алкоголю про що він пояснював поліцейському та про причини чому випивший сів за кермо.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення міститься акт огляду на стан сп`яніння, у відповідній графі якого, а саме з результатом згоден ОСОБА_1 власноруч поставив свій підпис, чим засвідчив свою згоду з вказаними результатами. Крім того, зазначена обставина підтверджується поясненнями останнього, а також відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, відповідно до якого ОСОБА_1 будь-яких заперечень з приводу результатів спеціального технічного засобу після проходження ним огляду на стан сп`яніння не виказував та не наполягав на проведенні медичного огляду в закладі охорони здоров`я, що у своїй сукупності у повному обсязі спростовують доводи, викладені в апеляційній скарзі, а тому апеляційний суд вважає їх неприйнятними.

Під час дослідження матеріалів справи, апеляційним судом не встановлено порушень вимог ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015, які були б наслідком закриття провадження у справі.

Диспозиція вказаної статті окреслює обставини, які підлягають доведенню в межах справи про адміністративне правопорушення і в даній справі такі обставини доведені матеріалами справи, зокрема відеозаписом з нагрудних реєстраторів працівників поліції, тому будь-яких сумнівів у правильності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції немає.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог статей 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції, з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено, а доводи апеляційної скарги за своїм змістом зводяться до незгоди з прийнятим судовим рішення, власної оцінки доказів справи та положень КУпАП, які апелянт тлумачить на свій розсуд, ігноруючи їх сукупність.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про залишення оскарженої постанови суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про поновлення строку задовольнити та поновити строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу захисника Морозова Вадима Юрійовича залишити без задоволення.

Постанову Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2025 року стосовно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. П. Піскун