ЄУ № 712/2113/23
Провадження №3-в/712/27/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 травня 2025 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі судді Проньки В.В., розглянувши подання начальника Соснівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області Семиз Наталії про вирішення питання про звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, накладеного постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.04.2023 у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення,

ВСТАНОВИВ:

13 травня 2025 року до Соснівського районного суду м. Черкасинадійшло подання начальника Соснівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області Семиз Н.М. про вирішення питання про звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, накладеного постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.04.2023 у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення.

В обґрунтування вказаного подання зазначено, що порушник перебуває на обліку в Соснівському РВ філії ДУ «Центр пробації» в Черкаській області з 03.05.2023. За адресою зазначеною у постанові суду: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 було направлено виклики про необхідність явки до органу пробації, однак останній не з`являвся. Згідно інформації відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС в Черкаській області ОСОБА_1 зареєстрований за вищевказаною адресою, проте було встановлено, що там проживає батько порушника, який повідомив, що з сином не спілкується, зв`язку з ним не має. З інформації від державної виконавчої служби встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у розшуку на підставі ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.07.2021. Місце знаходження ОСОБА_1 не встановлено. Керуючись ст.ст. 304, 305 КУпАП, ст. 80 КК України, рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008, яке, в силу ч.1 ст.2 КУпАП, ст.9 Конституції України, ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства та обов`язкове для застосування судами як джерело права, рішенням Конституційного Суду України від 11.10.2011 (справа № 10-рп/2011), просить вирішити питання про звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт у зв`язку з закінченням строку давності виконання судового рішення.

Сторони до судового засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду подання повідомлені належним чином.

Суд вважає за можливе розглянути подання за відсутності представника органу пробації та ОСОБА_1 , оскільки їх не прибуття у судове засідання не є перешкодою для розгляду даного подання.

Дослідивши матеріали подання, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.04.2023 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді суспільно-корисних робіт на строк 120 годин.

Дана постанова суду набрала законної сили 25.04.2023.

Порядок виконання адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт врегульований Главою 31-1 КУпАП (статті 325-1, 325-4) та наказом Міністерства юстиції України № 474/5 від 19.03.2013 «Про затвердження Порядку виконання адміністративних стягнень у вигляді громадських робіт, виправних робіт та суспільно корисних робіт» (далі - Порядок).

Як передбачено ст. 325-1 КУпАП, постанова районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду (судді) про накладення адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт надсилається на виконання органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, не пізніше дня, наступного за днем набрання постановою законної сили. Виконання стягнення у вигляді суспільно корисних робіт здійснюється шляхом залучення порушників до суспільно корисної праці, вид якої визначається відповідним органом місцевого самоврядування. За виконання суспільно корисних робіт порушнику нараховується плата за виконану ним роботу. Оплата праці здійснюється погодинно за фактично відпрацьований час у розмірі не меншому, ніж встановлений законом мінімальний розмір оплати праці.

Відповідно до п. 13.14. Порядку, усі питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, відповідно до статті 304 Кодексу України про адміністративні правопорушення вирішуються судом, який виніс постанову.

За приписами ст. 304 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Згідно з п. 13.19 Порядку щодо порушників, які ухиляються від відбування суспільно корисних робіт, уповноваженим органом з питань пробації складається протокол про адміністративне правопорушення, який разом з іншими матеріалами надсилається до суду для вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Копії протоколу про адміністративне правопорушення, супровідного листа та відповідне судове рішення долучаються до особової справи порушника.

Відповідно до ст.325-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у разі ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт вона підлягає притягненню до адміністративної відповідальності. У разі злісного ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт вона підлягає притягненню до кримінальної відповідальності в порядку, встановленому законом.

В силу ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 цього Кодексу перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки. Законами України може бути встановлено й інші, більш тривалі строки для виконання постанов по справах про окремі види адміністративних правопорушень.

Відповідно до ч.1 ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративне правопорушення складається з Кодексу та інших законів України, а згідно з положеннями ст.9 Конституції України, ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова для застосування судами як джерело права. Європейський суд з прав людини, надаючи автономного значення поняттям, які застосовуються в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), часто розцінює справи про адміністративні правопорушення саме як «кримінальні» у розумінні норм Конвенції.

Так, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Надточий проти України» від 15 травня 2008 року зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Положення КУпАП не містить поняття строки давності виконання постанови суду про накладення адміністративного стягнення, тобто законодавцем залишено поза сферою свого регулювання питання щодо строків виконання таких постанов, створивши при цьому ситуацію безстрокового виконання такого рішення суду.

Натомість, дані строки, передбачені у КК України, а саме, ст.80 КК України регламентує звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у цьому Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення». У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, суд вважає за можливе до виниклих у даному випадку правовідносин застосувати аналогію закону, а саме норми ст.80 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Відповідно до ст.80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: 1) два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі засудження до покарання у виді обмеження волі; 3) п`ять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за нетяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин; 4) десять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років за тяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше десяти років за особливо тяжкий злочин; 5) п`ятнадцять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років за особливо тяжкий злочин. Перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідно до принципу верховенства права давність виконання постанови судді про накладення стягнення у виді суспільно корисних робіт в адміністративному праві не може тривати довше, ніж давність виконання обвинувального вироку суду у кримінальному праві, у якому особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано: 2 роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі (яким і є суспільно корисні роботи - ст. 24, 31-1 КУпАП).

Таким чином, системний аналіз положень КУпАП у поєднанні з вказаним законодавством і судовою практикою, дають підстави вважати, що строк давності виконання постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.04.2023 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт повинен розпочинатися з дня набрання цим судовим рішенням законної сили, тобто у даному випадку з 25.04.2023 та не перевищувати 2-х років.

Враховуючи вищевикладене подання начальника Соснівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області Семиз Наталії про вирішення питання про звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, накладеного постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.04.2023 у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.302, 304, 325-4 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування адміністративного стягнення у виді 120 (сто двадцяти) годин суспільно корисних робіт, накладеного постановою судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.04.2023 за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя: В.В. Пронька