КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/1533/2025 Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2025 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Сіренка М.Ю. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2025 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , за ознаками адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП та ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, зі стягненням судового збору на користь держави у розмір 605 грн. 60 коп.

Згідно постанови судді, 27.10.2024 року о 23 год. 00 хв., а/д О100409, вул. Лісова, буд. 94, в с. Старе - с. Василькі, 7 км., Київська область, Бориспільський район, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «ГАЗ 2705» д.н.з. НОМЕР_2 , в порушення п.п. 12.1, 13.1 ПДР України, а саме не вибрав безпечної швидкості руху щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції в результаті чого здійснив наїзд на дерево. Внаслідок порушення правил дорожнього руху спричинено пошкодження транспортного засобу, тобто ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП України.

Також, суд встановив, що 27.10.2024 року о 23 год. 06 хв. на а/д О100409 в с. Старе - Василькі, 7 км., Київська область, Бориспільський район, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ГАЗ 2705» д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння в присутності двох свідків він відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, адвокат Сіренко М.Ю. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність судового рішення, просить постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27.01.2025 скасувати та справу закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник вказує, що у даній ситуації ОСОБА_1 не був водієм в розумінні п. 1.10 ПДР, оскільки автомобілем він не керував, працівниками поліції автомобіль під керуванням ОСОБА_1 не зупинявся, автомобілем в той час керував знайомий ОСОБА_1 , а саме свідок ОСОБА_2 , якого було допитано в суді першої інстанції. Апелянт зазначає, що згідно матеріалів відеозапису, коли приїхала поліція, ОСОБА_1 не перебував за кермом транспортного засобу, а спав на пасажирському сидінні.

Також апелянт звертає увагу, що згідно матеріалів відеозапису, видно розбите скло зі сторони пасажира та як пояснив в суді першої інстанції ОСОБА_1 , він перебуваючи в стані сп`яніння, в той час коли автомобіль почав з`їжджати з дороги, не втримався та вдарився в лобове скло автомобіля, перебував на пасажирському сидінні автомобілі.

Отже, як стверджує захисник, належні та допустимі докази того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння в справі відсутні, а знаходження в транспортному засобі чи поряд з транспортним засобом, який не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), не доводить факту керування транспортним засобом.

Крім того, апелянт вважає, що працівниками поліції не було відповідно до вимог закону зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, саме в установленому порядку, який унормований ч.ч. 3, 6 ст. 266 КУпАП, Інструкцією 1452/753 та Порядком 1103 виходячи з наступного: згідно матеріалів відеозапису, працівником поліції пропонувалось ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, однак ОСОБА_1 категоричної відмови не надав (перебуваючи в стані сп`яніння щось незрозуміло відповів), після того, як працівники поліції сприйняли це як відмову ОСОБА_1 від проходження огляду, працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд у лікарні, на що ОСОБА_1 сказав «я не відмовляюся», відео файл 028-0017, 00:55. В подальшому поліцейський говорить, що «понятно» та повідомляє ОСОБА_1 про те, що на нього було складено протокол за ст. 130 КУпАП.

Отже, як зазначає апелянт, беручи до уваги, що ОСОБА_1 після його незгоди (яку сприйняли поліцейські) від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці з використанням спеціального технічного засобу його не було направлено до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння, тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Також апелянт звертає увагу, що наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння працівниками поліції ОСОБА_1 належним чином роз`яснено не було. Крім того, захисник зазначає, що пояснення свідків у справі не можуть бути належними та допустимими доказами, оскільки свідки відсутні на відеозапису, анкетні дані свідків та мобільні номери телефонів є недійсними.

Щодо протоколу, складеного за ст. 124 КУпАП, сторона захисту вказує на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б вказували на те, що ОСОБА_1 був водієм транспортного засобу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника Сіренка М.Ю., який просив задовольнити апеляційну скаргу з підстав у ній наведених,дослідивши відеозапис, заслухавши роз`яснення експерта ОСОБА_3 , перевіривши матеріали справи вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, викладених у постанові, є правильними і доводами апеляційної скарги не спростовуються.

Апеляційний суд знаходить безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не був водієм в розумінні п. 1.10 ПДР, і що автомобілем він не керував, адже, як вбачається з дослідженого під час апеляційного розгляду відеозапису, коли працівники поліції підійшли до транспортного засобу «ГАЗ 2705», ОСОБА_1 знаходився у ньому один. При цьому, ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції не заявляв про те, що за кермом був не він, а ОСОБА_2 , як і не висловлював жодного заперечення з того приводу, що він керував транспортним засобом. Разом з тим, з відеозапису чітко вбачається, що автомобіль перебуває поза межами проїзної частини та на автомобілі марки «ГАЗ 2705», наявні механічні пошкодження, що підтверджує факт ДТП за участю даного транспортного засобу.

На думку суду апеляційної інстанції, обґрунтовано суд першої інстанції відхилив показання свідка ОСОБА_2 щодо перебування останнього за кермом, оскільки цей свідок є товаришем ОСОБА_1 та зацікавлений в уникненні ОСОБА_1 відповідальності за скоєне. Більш того, показання даного свідка про перебування саме його за кермом спростовуються як відеозаписом, який є довготривалим, але не містить даних про те, що на місці події взагалі був свідок ОСОБА_2 . А окрім того, за наслідками складання матеріалів, транспортний засіб «ГАЗ 2705» був доставлений на зберігання на спеціальний майданчик, а не переданий тверезому водію, а саме ОСОБА_2 , що свідчить про відсутність даного свідка на місці події.

Як вбачається з відеозапису, після відкриття дверей автомобіля «ГАЗ», ОСОБА_1 в нетверезому стані спав, при цьому ноги перебували на місці водія, як і частково тіло, і нахилений він був на пасажирське сидіння, а не навпаки. При цьому, візуально з відеозапису вбачається відсутність на голові ОСОБА_1 характерних тілесних ушкоджень, які б він міг отримати внаслідок ДТП, знаходячись на пасажирському місці від удару об лобове скло, про що він вказував в суді першої інстанції.

Окрім того, факт керування саме ОСОБА_1 транспортним засобом «ГАЗ» підтверджується копією постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №3356940 від 28.10.2024, щодо якої ні під час розгляду справи судом першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду не було долучено даних про незгоду з такою постановою та про факт її оскарження в судовому порядку.

А відтак, твердження захисника з приводу керування автомобілем «ГАЗ» не ОСОБА_1 , а ОСОБА_2 не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду, тому постанову суду в частині визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП вважаю законною та обґрунтованою.

З приводу доводів апеляційної скарги захисника про безпідставність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, слід зазначити наступне.

З огляду на положення ст. ст. 251, 252 КУпАП суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам у їх сукупності.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону в повній мірі не дотримався, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про наявність підстав для притягнення останньогодо адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Обґрунтовуючи висновки щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суддя місцевого суду послався на пояснення допитаного в суді ОСОБА_1 , дані акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, дані направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння, дані довідки про отримання посвідчення водія на право керування транспортними засобами, дані письмових пояснень двох свідків, які підтвердили факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, дані постанови про накладення адміністративного стягнення серія ЕНА № 3356940 від 28.10.2024 року, а також дані відеозапису. Однак, самі по собі вказані матеріали справи не можуть бути беззаперечними доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП без повного, всебічного та об`єктивного з`ясування всіх обставин даної справи, оскільки суд, перерахувавши вказані докази, не надав їм належної оцінки.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735.

Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Частина 3 вказаної норми закону передбачає, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

З об`єктивної сторони адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП, проявляється саме у відмові особи на вимогу працівника поліції від проходження в установленому порядку огляду на місці за допомогою спеціальних технічних засобів та/або в закладі охорони здоров`я для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Судом першої інстанції встановлено, що працівники поліції після виявлення у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки чи в закладі охорони здоров`я, від чого ОСОБА_1 категорично відмовився, що не знайшло свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Так, допитаний під час апеляційного розгляду працівник поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення пояснив, що пам`ятає, що 28.10.2024 року вони з напарником виїжджали на повідомленням по 102 на а/д Старе - с. Василькі 7 км., де було виявлено заявників та транспортний засіб «ГАЗ», який «злетів у кювет» та допустив зіткнення з деревом. Водієм виявився ОСОБА_1 , який був в явно нетверезому стані. В ході спілкування ОСОБА_1 працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння як на місці ДТП, так і у медичному закладі, на що ОСОБА_1 категорично відмовився. Оскільки така відмова була зафіксована як на боді камеру, так під час відмови від проходження огляду приймали участь і свідки, то було прийнято рішення про складання щодо ОСОБА_1 як протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, зважаючи на факт ДТП, так і протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП.

Разом з тим, як вбачається з переглянутого під час апеляційного розгляду відеозапису з нагрудної камери поліцейського, працівником поліції пропонувалось ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, однак ОСОБА_1 категоричної відмови не надав, адже, на пропозицію пройти огляд за допомогою технічного приладу «Драгер» ОСОБА_1 відповідає не розбірливо. Відразу після цього працівник поліції запитав: «у медичному закладі відмовляєтесь також?», на що ОСОБА_1 сказав: «я не відмовляюся», відео файл 028-0017, 00:55 та висловився нецензурно. В подальшому поліцейський говорить, що «все понятно» та повідомляє ОСОБА_1 про те, що на нього буде складено протокол за ст. 130 КУпАП, який і було складано. При цьому будь - яких дій працівників поліції, направлених на проходження ОСОБА_1 огляду чи то на місці події, чи в медичному закладі відео не містить.

У зв`язку з нечіткістю висловлень ОСОБА_1 під час пропозиції проходження огляду на стан спяніння на місці за допомогою приладу «Драгер», для дослідження відеозапису з боді камер в суді апеляційної інстанції, судом за клопотанням захисника була залучена спеціаліст КНДІСЕ ОСОБА_3 , яка має кваліфікацію судового експерта з правом проведення експертизи за спеціальністю 1.2 - «Лінгвістичне дослідження мовлення», яка прослухавши відеозапис, пояснила, що ОСОБА_1 на пропозицію поліцейського пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» відповідає: «легко», у відповідь на що поліцейський запитує: «у медичному закладі відмовляєтесь також?», на що ОСОБА_1 чітко відповідає «я не відмовляюся» і після цього висловлюється нецензурно, що означає «що ви говорите неправду». Експерт пояснила, що по тону та по інтонації, з якою ОСОБА_1 говорив, що не відмовляється від проходження огляду та по смисловому значенні нецензурного слова зрозуміло, що ОСОБА_1 зачепило та обурило запитання поліцейського : «у медичному закладі відмовляєтесь також?», і саме в момент обурення він його вжив. При цьому, з відео зрозуміло, що ОСОБА_1 чітко розуміє, що в нього запитують та чітко відповідає, що не відмовляється від проходження огляду.

Відтак, наявним у справі відеозаписом не підтверджується суть правопорушення, виписана у протоколі про адміністративне правопорушення та пояснення поліцейського під час апеляційного розгляду про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, в зв`язку з чим в цій частині є обґрунтованими доводи сторони захисту.

Відеозапис є об`єктивним доказом у справі, та не залежить від суб`єктивного сприйняття будь - кого з учасників.

Апеляційний суд зауважує, що до протоколу про адміністративне правопорушення, окрім відеозапису були долучені пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , з яких вбачається, що саме ними було виявлено у кюветі транспортний засіб «ГАЗ», про що вони повідомили на лінію «102» працівникам поліції. По приїзду працівників поліції в кабіні автомобіля було виявлено водія, який спав. В подальшому в ході розмови працівників поліції з водієм були виявлені явні ознаки алкогольного сп`яніння. На пропозицію працівників поліції щодо проходження водієм огляду на стан сп`яніння на місці та у лікаря нарколога, водій відмовився.

Наведені письмові пояснення свідків не можуть бути належними та допустимими доказами в даній ситуації, оскільки пояснення свідків в частині відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння повністю спростовуються даними дослідженого під час апеляційного розгляду відеозапису. Окрім того, з відеозапису вбачається, що на момент прибуття поліцейських за викликом, на місці події присутня стороння особа. Разом з тим, підтвердження присутності свідків під час спілкування працівників поліції та висловлення пропозиції водію пройти огляд на стан сп`яніння, відеозапис не містить.

З метою перевірки доводів апеляційної скарги захисника в судове засідання викликались свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які отримавши судові повістки, за викликом до суду не з`явились.

Перевірити навіть ту обставину, чи саме ці свідки здійснювали виклик на лінію «102» апеляційному суду не вдалось за можливе, оскільки на запит суду надійшов лист за підписом начальника Бориспільського РУП ГУНП в Київській області Т.Кравчука, згідно якого повідомили, що дійсно на спецлінію «102» ГУНП в Київській області надійшло повідомлення про те, що за адресою: Київська обл., с. Старе, в кювет з`їхало авто «Газель» н.з. НОМЕР_3 . Однак, не повідомили дані особи, яка здійснила цей виклик, посилаючись на те, що в запиті суду відсутня відмітка про письмову згоду особи, яка зверталась на лінію «102» на розповсюдження її персональних даних.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги щодо недоведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП належними та допустимими доказами, що виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення за відсутності на відеозаписі з нагрудних камер працівників поліції факту відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння не є належним та достатнім доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12,2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.cт.283, 284КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-р 2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Статтею 62 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь та кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не доведено згідно з законом.

Європейський суд з прав людини у рішеннях від 07.11.2002 по справі «Лавентес проти Латвії» та від 08.02.2011 по справі «Берктай проти Туреччини» наголосив, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій».

Згідно вимог п.1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які належні та допустимі докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку із чим апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, а постанова суду про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, підлягає скасуванню, а провадження у справі в цій частині підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Виходячи зі змісту постанови, суддя місцевого суду під час накладення стягнення на ОСОБА_1 , окремо не визначив стягнення за кожне правопорушення, а керувався ч. 2 ст. 36 КУпАП, яка визначає правила накладення адміністративного стягнення при вчиненні кількох адміністративних правопорушень та наклав стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

При цьому, основне стягнення було визначено у виді штрафу з призначенням додаткового стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Оскільки постанова суду в частині притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає скасуванню із закриттям в цій частині провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, то ОСОБА_1 слід вважати притягнутим до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника Сіренка М.Ю. в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП та ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - скасувати в частині притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповільності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Вважати ОСОБА_1 притягнутим до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Л.І. Кепкал