Справа № 127/2559/25
Провадження 3-зв/127/15/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2025 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Горбатюк В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 та її захисника - адвоката Мазура Олександра Валентиновича про відвід головуючого судді у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області для розгляду надійшла заява ОСОБА_1 та її захисника - адвоката Мазура Олександра Валентиновича про відвід головуючого судді у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 .

На обґрунтування заяви заявники вказують, що у провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває справа №127/2559/25 про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за дрібне викрадення чужого майна. Під час судового засідання, яке відбулось 20.05.2025, у ОСОБА_1 та її захисника - адвоката Мазура О.В. виникли обґрунтовані сумніви щодо об`єктивності та неупередженості головуючого у справі - судді Гайду Г.В., у зв`язку з чим, вони звернулись до суду із вказаною заявою про відвід.

У судове засідання адвокат Мазур О.В. та ОСОБА_1 не з`явились. Повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення SMS-повідомлень на вказані у заяві номери телефонів. Відповідні докази містяться у матеріалах заяви.

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Гайду Г.В., якій заявлено відвід, пояснень не надала.

Неявка учасників процесу не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, ознайомившись із матеріалами справи, дійшов такого висновку.

У провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебувають матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ознаками ч. 1 ст. 51 КУпАП.

Відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначена справа передана на розгляд судді Гайду Г.В. (справа №127/2559/25, провадження 3/127/554/25).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі додержання законності.

Нормами чинного КУпАП не визначений порядок вирішення питання про відвід (самовідвід) судді.

У пункті 4 рішення Ради суддів України №34 від 08.06.2017 роз`яснено, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства, суддя може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Оскільки у вказаному Кодексі відсутні норми, що регулюють порядок вирішення питання про відвід (самовідвід) судді, а тому діє аналогія закону та в даному випадку слід керуватися нормами КПК України.

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя безумовно підлягає відводу, визначений статтями 75, 76 КПК України.

Відповідно до ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Між тим, згідно з ч. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04.11.1950 року, кожна людина має право при визначенні її громадянських прав і обов`язків або будь-якого кримінального обвинувачення проти неї на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного терміну незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині справедливий розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя зобов`язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, додержуватися присяги судді та дотримуватися правил суддівської етики.

За роз`ясненнями, викладеними в п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини безсторонність (неупередженість) суду в сенсі п.1 ст.6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (i) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та серед інших аспектів його склад достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому сенсі навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії») (Постанова колегії суддів першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 17 вересня 2019 року, справа №277/599/15-к).

Відповідно до п. 81 рішення ЄСПЛ «Салов проти України», «неупередженість» у сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді в конкретній справі тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію, тобто чи були в суді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.

Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Як встановлено із матеріалів заяви, суддя Гайду Г.В. допитала двох свідків, які одночасно знаходились в залі суду. Також допитала свідка, який не викликався як свідок, чим переклала на себе функції обвинувачення.

Як вказано вище, право сторін на справедливий суд закріплене в нормах міжнародного права, зокрема в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. При розгляді заяви про відвід потрібно виходити саме з суб`єктивної оцінки сторони у справі щодо дій головуючого у справі. Іншими словами, якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, то практика Європейського суду з прав людини наголошує на необхідності задоволення такої заяви про відвід, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд. Отже, незадоволення заяви про відвід може сприйматися стороною як порушення її прав.

З огляду на викладене, з метою виключення сумнівів щодо об`єктивного розгляду справи та для забезпечення умов, за яких не виникло б сумнівів щодо розгляду справи безстороннім та неупередженим судом, заяву ОСОБА_1 та її захисника- адвоката Мазура Олександра Валентиновича про відвід головуючого судді у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ознаками ч. 1 ст. 51 КУпАП необхідно задовольнити.

Керуючись ст. 75, 80, 81 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити заяву ОСОБА_1 та її захисника - адвоката Мазура Олександра Валентиновича про відвід головуючого судді у справі про адміністративне правопорушення стосовно Валькової А.В. (справа №127/2559/25, провадження 3/127/554/25).

Справу про адміністративне правопорушення №127/2559/25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 51 КУпАП передати передати до відділу прийому Вінницького міського суду Вінницької області для повторного автоматизованого розподілу справи між суддями відповідно до вимог закону.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Горбатюк