ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куценко О.В.,

за участю секретаря Пшеняк М.В.

захисника Дементьєвої Ю.С.

представника потерпілої: Кочкарьова С.В. (в режимі відеоконференції)

закон. представника потерпілої: Бондаренко Т.Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Дементьєвої Ю.С. в інтересах особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 24.03.2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_2

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 (одна тисяча сімсот) грн. з конфіскацією собаки

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 661587 від 28.12.2024, 28.12.2024 близько 17:00 год в АДРЕСА_2 , гр. ОСОБА_1 порушила вимоги утримання собак, а саме собака вибігла з дворової території буд. АДРЕСА_3 , не маючи намордника і заподіяла шкоду здоров`ю гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Постановою суду ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 154 КУпАП, та накладено на неї стягнення у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 (одна тисяча сімсот) грн. з конфіскацією собаки

Захисник Дементьєва Ю.С. в інтересах особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду, а провадження по справі закрити.

На думку апелянта, суд прийняв незаконне та необгрунтоване рішення. Апелянт вважає, що суд дійшов невірного висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 154 КУпАП.

Зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 661587 від 28.12.2024 не вказано взагалі, що ОСОБА_1 були порушені Правила утримання домашніх тварин, не вказано точна адреса вчинення правопорушення, не вказано відомостей про собаку, поліцейськими не здійснювалась відеофіксація, в матеріалах справи відсутній протокол вилучення тварини.

Стверджує, що ОСОБА_1 не є власником собаки, яку судом постановлено конфіскувати.

На думку захисника, беззаперечних доказів вини ОСОБА_1 матеріали справи не містять, її вина не доведена поза розумним сумнівом, а за такого слід скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження по справі закрити.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

За змістом статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя суду першої інстанції має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддею зазначені вимоги закону при розгляді справи стосовно ОСОБА_1 виконані в повному обсязі.

Диспозиція частини першої ст.154 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за утримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, утримання незареєстрованих собак, приведення їх у громадські місця, вигулювання собак без повідків та намордників (крім собак, породи яких не внесені до Переліку небезпечних порід собак) чи в не відведених для цього місцях, а також неприбирання власником тварини її екскрементів під час перебування тварини у громадському місці (крім вигулювання у спеціально відведених для цього місцях).

Частиною третьою статті 154 КУпАП встановлено, що дії, передбачені частиною першою цієї статті, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людини або її майну - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією тварин і на посадових осіб - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією тварин.

Закон України «Про захист тварин від жорстокого поводження» №3447-IV від 21 лютого 2006 року регулює відносини, що виникають у зв`язку з утриманням тварин та поводженням із ними фізичних та юридичних осіб, зокрема утримання домашніх тварин.

Відповідно до ст. 9 цього Закону, особа, яка утримує домашню тварину, зобов`язана забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною. При супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду.

Відповідно до ст. 22 вказаного закону при поводженні з домашньою твариною особа, яка її утримує, зобов`язана забезпечити наявність намордника, повідка, що необхідні для здійснення вигулу домашньої тварини поза місцем її постійного утримання. Правила утримання домашніх тварин установлюються органами місцевого самоврядування.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 661587 від 28.12.2024, 28.12.2024 близько 17:00 год в АДРЕСА_2 , гр. ОСОБА_1 порушила вимоги утримання собак, а саме собака вибігла з дворової території АДРЕСА_3 , не маючи намордника і нанесла, заподіяла шкоду здоров`ю гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 1).

В суді першої інстанції ОСОБА_1 вину не визнала, та пояснила, що вона проживає у будинку, що огороджений високим парканом та собаки не мають вільного доступу на вулицю, вказала, що на момент події у неї було дві собаки, одна з яких належить її знайомому, який перебував у відрядженні. З приводу обставин, які відбулися 28.12.2024 зазначила, що почула крики та вийшла на вулицю, де побачила покусану дитину, ще була її мати та свідок ОСОБА_3 , проте ніякої собаки поряд не було. Незабаром приїхала поліція, жінка (мати покусаної дитини) та чоловік чинили на неї психологічний тиск та кричали, що у всьому винна її собака та вимагали визнати вину. Крім того поліцейські повідомили, що підписавши протокол про адміністративне правопорушення їй нічого не буде, у зв`язку з чим, не маючи юридичної освіти та розгубившись, вона розписалась у протоколі та письмових поясненнях, які складав сам поліцейський.

Судом першої інстанції було допитано свідків події. Так, свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що 28.12.2024 він йшов з роботи та раптом почув крики, у зв`язку з чим побіг на галас та побачив племінницю його жінки з донькою. Дитина була покусана собакою та він одразу викликав швидку допомогу. Вказав, що собаку, яка покусала дитину він не бачив. Крім того зазначив, що ОСОБА_1 вже довгий період часу має двох собак, оскільки він часто чує як вони гавкають. Разом з тим вказав, що будинок ОСОБА_1 огороджений високим парканом та собаки, якщо ворота закриті, вибігти не зможуть.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні суду першої інстанції пояснила, що 28.12.2024 у вечірній час вона йшла з дитиною через приватний сектор як раптом з будинку ОСОБА_1 , де була відкрита хвіртка, вискочили дві собаки, одна з цих собак почала кусати її доньку, а інша лише нападала. Вказала, що вона почала кричати та на її крики вибігли ОСОБА_1 разом з чоловіком, який відтягнув собаку від її дитини, згодом прибіг свідок ОСОБА_3 . Крім того зазначила, що рани дитині зашивали в лікарні та, наразі, вона проходить психологічну підтримку. Повідомила, що ОСОБА_1 разом зі своїм чоловіком приходили в лікарню, де вона перебувала з донькою на лікуванні, та пропонували матеріальну допомогу у розмірі 1000 грн.

Також судом першої інстанції було досліджено письмові матеріали провадження, а саме протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 661587 від 28.12.2024 та інші письмові матеріали справи.

Так, після дослідження протоколу про адміністративне правопорушення та заяви від ОСОБА_4 на ім`я начальника Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області від 28.12.2024, письмових пояснень свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 від 28.12.2024, суд дійшов обгрунтованого висновку, що ОСОБА_1 дійсно вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 154 КУпАП.

Твердження захисника, що в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано взагалі, що ОСОБА_1 були порушені Правила утримання домашніх тварин, не вказано точна адреса вчинення правопорушення, не знайшли свого підтвердження перевіркою матеріалів справи.

Так, відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 661587 від 28.12.2024, в ньому зазначено, що 28.12.2024 близько 17:00 год в АДРЕСА_2 , гр. ОСОБА_1 порушила вимоги утримання собак, а саме собака вибігла з дворової території буд. АДРЕСА_3 , не маючи намордника і заподіяла шкоду здоров`ю гр. ОСОБА_2 .

Доводи захисника, що ОСОБА_1 не є власником собаки, яку судом постановлено конфіскувати, розглядались судом першої інстанції та судом обгрунтовано було зазначено, що відповідальність за ст. 154 КУпАП несуть не тільки безпосередні власники тварин, а особи які їх утримують чи супроводжують.

З врахуванням вищезазначеного, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи апеляційної скарги захисника щодо невідповідності висновків суду дійсним обставинам справи.

Фактичні обставини щодо вчинення адміністративного правопорушення судом першої інстанції встановлені вірно, а вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 154 КУпАП, доведена зібраними та перевіреними по справі доказами, яким дана належна юридична оцінка.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Інших доводів, які б безумовно спростовували висновки суду першої інстанції, в апеляційній скарзі наведено не було.

Істотних порушень судом першої інстанції норм матеріального права або порушень норм процесуального права під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, при апеляційному перегляді не встановлено, судове рішення є законним та обґрунтованим, належним чином умотивованим.

За наведеного, підстав для скасування оскаржуваної постанови судді, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Дементьєвої Ю.С. в інтересах особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 24.03.2025 року, якою ОСОБА_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 (одна тисяча сімсот) грн. з конфіскацією собаки - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Куценко О.В.