Житомирський апеляційний суд
Номер провадження №33/4805/312/25
Категорія ст.122-4 КУпАП Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Козуба Олександра Миколайовича, законного представника потерпілої ОСОБА_2 Іглінської Катерини Іванівни, її представника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Житомирі апеляційні скарги адвоката Козуба Олександра Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , та законного представника потерпілої ОСОБА_2 ОСОБА_4 , на постанову судді Корольовського районного суду м.Житомира від 16 січня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 16 січня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, 04.11.2024 о 10 год 09 хв в м.Житомирі, вул.Велика Бердичівська, 52, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mazda CX-9, державний номерний знак НОМЕР_1 , став учасником ДТП та місце події залишив. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п.2.10 а) Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Козуб О.М., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення, посилаючись на незаконність постанови, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Зокрема, зазначив, що дії ОСОБА_1 не були спрямовані на приховання факту пригоди або обставин її скоєння, матеріали справи не містять таких доказів. Також поліцейськими не вчинялися заходи щодо його встановлення (розшуку) та розшуку його транспортного засобу відповідно до роз`яснень, що містяться в п.1.10 ПДР. ОСОБА_1 залишався на місці події, звільнивши при цьому проїзд для інших транспортних засобів (переставив автомобіль), віднайшов дитину у будівлі закладу освіти, дізнався про її стан, а також надав письмові пояснення керівнику ліцею та залишив свої контактні дані. Окрім того, після події він спілкувався з батьком дівчинки, повідомив про своє місце роботи, надав контактні дані та повідомив про готовність надавати допомогу у випадку необхідності. Вважає, що надані ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснення свідчать про відсутність у нього прямого умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, а тому провадження по справі підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Також послався на складення протоколу з порушенням строків, визначених ч.2 ст.254 КУпАП, у зв`язку з чим вважає такий доказ недопустимим.

Одночасно апеляційна скарга адвоката Козуба О.М. містила клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження захисник посилався на те, що повний текст постанови суду першої інстанції він отримав 20.01.2025.

Матеріалами справи підтверджено, що копію оскаржуваної постанови захисник ОСОБА_1 - адвокат Козуб О.М. отримав особисто в суді першої інстанції 20.01.2025, про що свідчить наявна у матеріалах справі розписка (а.с.60). Апеляційну скаргу подав 30.10.2025 з урахуванням десятиденного строку, встановленого ч.2 ст.294 КУпАП.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, враховуючи зазначені у ньому обставини, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд поновив адвокату Козубу О.М. строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин, та залишив без задоволення клопотання адвоката Мухи О.О. про відмову у поновленні такого строку.

Також, не погоджуючись з постановою судді місцевого суду, апеляційну скаргу подала законний представник потерпілої ОСОБА_2 - Іглінська К.І., у якій просила постанову в частині накладеного судом на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн скасувати, прийняти нову постанову, якою застосувати до останнього стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк два роки. На її думку, ОСОБА_1 після наїзду на ногу її дочки, з метою умисного перешкоджання документування працівниками поліції обставин ДТП намагався уникнути подальшої відповідальності шляхом залишення місця ДТП, не викликавши поліцію на місце пригоди. Окрім того, вину у скоєнні адміністративного правопорушення останній не визнав, завдану внаслідок ДТП шкоду не відшкодував. Вважає, що накладений судом штраф не відповідає обставинам та тяжкості вчиненого ОСОБА_1 правопорушення і не досягне мети адміністративного стягнення виховання правопорушника (ст.23 КУпАП).

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення її учасників, перевіривши доводи апеляційних скарг, приходжу до висновку про те, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримано у достатньому обсязі і висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, підтверджується зібраними у справі доказами. Висновки, які викладені в постанові суду, відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події. При винесені постанови суддею було вжито заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження матеріалів справи.

Згідно із ст.122-4 КУпАП відповідальність за даною нормою настає у разі залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Відповідно до п.2.10 а) ПДР у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №174059 від 15.11.2024, вбачається, що ОСОБА_1 04.11.2024 о 10 год 09 хв в м.Житомирі, вул.Велика Бердичівська, 52, керуючи транспортним засобом Mazda CX-9, державний номерний знак НОМЕР_1 , став учасником ДТП та місце події залишив.

Водію ОСОБА_1 інкриміновано порушення ним пункту 2.10 а) Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст.122-4 КУпАП.

ОСОБА_1 підписав протокол про адміністративне правопорушення, будь-яких заперечень щодо дій працівників поліції не виказував та в поясненнях до протоколу не зазначав.

15.11.2024 та 16.01.2025 під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 надав пояснення про те, що виїжджав з їдальні ліцею №33, де навчаються і учні ліцею №25 м.Житомира (є працівником їдальні, здійснює харчування дітей). Виїжджав з двору, рухався в бік вул. В.Бердичівської, їхав переднім ходом, з мінімальною швидкістю, із врахуванням наявності пішого ходу, «глухого» забору, вузької хвіртки (є вхідом у двір школи) та обмеженої видимості. З хвіртки вибігали діти, першою вибігла дівчинка (потерпіла ОСОБА_2 ), наскочила на його транспортний засіб, він одразу загальмував, дівчинка відскочила. Так як назустріч їхала Газель (даний транспортний засіб віз вікна), він з`їхав чуть в сторону, припаркувався поряд у дворі. Не виходячи з автомобіля, через відкрите вікно запитав «де ти ділася?». Так як дівчинки ніде не було, він побіг її шукати був в дворі, оглянув навколишню місцевість. В подальшому, знайшов дівчинку в медпункті ліцею, зі слів медичної сестри, дівчинку оглянули, порадились з лікарем швидкої допомоги, в дівчинки ушкодження. На місце приїхали батьки дитини, які повторно викликали швидку допомогу. Він безпосередньо розмовляв з батьком дівчинки, проте останній від будь-якої допомоги відмовився. На запитання суду пояснив, що контакт тіла дитини з його автомобілем мав місце, працівників поліції на місце ДТП не викликав. На запитання адвоката Козуба О.М. пояснив, що дівчинка наскочила з боку автомобіля тоді, коли він вже порівнявся з каліткою. Після події пішов до будівлі ліцею, був на місці близько 15-20 хвилин до моменту, поки не приїхала швидка допомога, в подальшому поїхав по справах. Був очевидець події ДТП мешканець сусіднього будинку, який стояв в той момент напроти калітки, останній залишив контактні дані йому. Факт залишення місця ДТП не визнає, так як після ДТП не поїхав, цікавився здоров`ям дитини, дзвонив директору та завучу школи з приводу самопочуття дівчинки, проте останні йому повідомили про те, що мама дитини заборонила давати будь-які контакти для зв`язку. На запитання представника потерпілої адвоката Мухи О.О. пояснив, що свідок був зліва, а дівчинка справа відносно його автомобіля, свідок міг бути очевидцем події, так як знаходився трохи вище відносно дороги. На запитання адвоката уточнив, що дівчинка обперлася руками об машину. Дівчинку почав шукати так як злякався, хотів поцікавитися її самопочуттям. Шукаючи дівчинку, спочатку обійшов двір, зайшов в приміщення ліцею, потім зайшов до медичного пункту. На дівчат, які бігли за потерпілою, не сварився, з матеріалами службової перевірки не знайомився, лише написав свої письмові пояснення. На запитання адвоката уточнив, що після наїзду на дівчинку від`їхав аби розвернутися та пропустити інший транспорт. Розвернувся, став поруч близько 2 метрів, заїхавши на бордюр. Про стан здоров`я дівчинки цікавився у вчителів, з повідомлення директора ліцею, дівчинку перевели в інший навчальний заклад. Готовий відшкодувати шкоду батькам дитини, мав такий намір і після ДТП.

З пояснень від 04.11.2024, наданих представником потерпілої ОСОБА_2 - ОСОБА_4 після ДТП, 04.11.2024 близько 09 год 07 хв їй зателефонувала дочка ОСОБА_5 та повідомила, що на неї здійснив наїзд автомобіль. Після цього вона зібралась та разом із чоловіком поїхали до місця навчання дитини за адресою: м.Житомирі, вул.Велика Бердичівська, 52. Приїхавши до навчального закладу ми пішли до медпункту школи, де вже перебувала їх дочка, медсестра, завуч, заступник директора та якийсь чоловік. Чоловік, який перебував в медпункті повідомив, що це він наїхав на дочку. Після цього до місця прибула швидка медична допомога, яка госпіталізувала їх дочку, а вона разом із нею поїхала до медичного закладу, де в подальшому оглядали її дочку (а.с.10).

Як вбачається з пояснень потерпілої ОСОБА_2 від 04.11.2024, наданих після ДТП, 04.11.2024 близько 09 год 40 хв вона перебувала на території Житомирської школи №33, що за за адресою: м.Житомирі, вул.Велика Бердичівська, 52. У цей же час у неї була перерва і вона вирішила піти до їдальні. Так як їдальня знаходилась у іншому корпусі, вона мала перейти на інший бік території школи. В подальшому, вона вирушила до їдальні та, виходячи з території навчального корпусу, а саме, виходила через хвіртку, зробила один крок, як в цей час їй на праву ногу здійснив наїзд автомобіль, який рухався по дорозі (території навчального закладу) в напрямку вул.Велика Бердичівська. Після наїзду автомобіль зупинився, це був легковий автомобіль. Водій даного автомобіля відкрив вікно та накричав на неї. Після цього даний автомобіль поїхав в напрямку вул.Велика Бердичівська. Вона самостійно пішла до медпункту шкоди, а там зателефонувала своїй мамі. В подальшому до неї приїхала мама та швидка, яка забрала її та повезла до медичного закладу. Додала, що колір автомобіля був темно-сірий (а.с.11).

В судовому засіданні законний представник потерпілої ОСОБА_2 - Іглінська К.І. 16.01.2025 пояснила, що матір`ю малолітньої ОСОБА_2 , очевидцем події 04.11.2024 не була. Їй подзвонила донька зі свого мобільного телефону, передала трубку медсестрі, яка сказала, що оглянула дитину, швидку допомогу викликати не будуть. Вона, ОСОБА_4 , по дорозі до школи сама викликала швидку. В подальшому, повторно викликала швидку, так як медсестра скасувала виклик. На місце події 04.11.2024 працівники поліції не приїжджали, останні приїжджали до лікарні. Зі слів доньки, вона була з дівчатами, коли йшли до їдальні. Після наїзду водій кричав на дітей. На запитання представника адвоката Мухи О.О. ОСОБА_4 пояснила, що ОСОБА_1 , будучи в медпункті, не просив номер телефону в неї, як у мами дитини, будь-якої допомоги не пропонував. Дитина продовжує перебувати на лікуванні в зв`язку із погіршенням її стану здоров`я після ДТП (проходили МРТ в м.Києві, виявлено порушення з ногою, встановлено ступінь ушкодження середньої тяжкості).

Зі змісту рапорту помічника чергового Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області Лопатюк І.Р. від 04.11.2024 вбачається, що 04.11.2024 о 11:28 надійшло повідомлення зі служби 102 (зареєстровано ЄО №50381) про те, що 04.11.2024 о 11:27 за адресою: Корольовський район м.Житомир, вул.Велика Бердичівська, 52, наїхав на ногу авто на території ліцею. Повідомлення з приймального відділення Обласної дитячої лікарні (Станишівка) про те, що доставили після ДТП ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , учениця 5-Б класу ліцею №25. Діагноз: забій, здавлення м`яких тканин правої стопи. Амбулаторне лікування (а.с.9).

Також, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №174048 від 15.11.2024 встановлено, що ОСОБА_1 04.11.2024 о 10 год 09 хв в м.Житомирі, вул.Велика Бердичівська, 52, керуючи транспортним засобом Mazda CX-9, державний номерний знак НОМЕР_1 , не забезпечив безпечної швидкості руху та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2 , 2013 року народження, чим порушив вимоги п.12.1 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Внаслідок ДТП пішохід отримав тілесні ушкодження (а.с.3).

Зі змісту наявного у матеріалах справи консультативного висновку спеціаліста КНП «Житомирська обласна дитяча клінічна лікарня» Житомирської обласної ради (форма первинної облікової документації №028/о) від 04.11.2024 вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була доставлена в лікарню з травмами забій, здавлення м`яких тканин правої стопи (а.с.12).

Вирішуючи справу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.122-4 КУпАП, доведена доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №174059 від 15.11.2024 (а.с.1-2); копією протоколу серії ЕПР1 №174048 від 15.11.2024 (а.с.3-4); рапортом помічника чергового Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області Лопатюк І.Р. від 04.11.2024 (а.с.9); письмовими поясненнями ОСОБА_4 та ОСОБА_2 від 04.11.2024; ОСОБА_1 від 15.11.2024 (а.с.5, 10-11), поясненнями учасників процесу, наданих в судовому засіданні.

Доводи захисника Красавчикова Ю.В. не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині постанови.

Об`єктивна сторона даного правопорушення виражається у залишені місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні (формальний склад), а суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Тому, посилання адвоката Козуба О.М. на ту обставину, що ОСОБА_1 не намагався уникнути відповідальності за скоєне ним ДТП або приховати такий факт, не спростовує висновків суду щодо наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП. У даному випадку, ОСОБА_1 усвідомлював те, що вчинив ДТП, тому мав залишитись на місці пригоди та повідомити орган чи підрозділ поліції про ДТП, проте таких дій не вчинив.

Також не є такими, що виключають відповідальність особи за вчинення правопорушення, доводи апеляційної скарги про порушення строків складання протоколу, визначених ст.254 КУпАП. За змістом положень цієї статті, строк для складання адміністративного протоколу починає свій відлік після того, як в посадової особи, уповноваженої складати протокол, буде достатньо фактичних даних для висновку про наявність в діях чи бездіяльності особи винуватості у вчиненні правопорушення, наявності всіх достатніх даних для заповнення та складання протоколу про адміністративне правопорушення, тобто після виконання всіх необхідних процесуальних дій та отримання доказів.

Інші доводи апеляційної скарги захисника не спростовують висновків суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому правопорушення.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст.ст.245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 , як законного представника потерпілої ОСОБА_2 , зводяться виключно до незгоди з постановою в частині накладення судом на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу, який ОСОБА_4 фактично просить змінити на позбавлення права керування транспортними засобами на строк два роки.

Такі доводи суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, з огляду на наступне.

Залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Відповідно до положень ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право, зокрема, змінити постанову.

Згідно частини 9 ст.294 КУпАП у разі зміни постанови в частині накладення стягнення, в межах, передбачених санкцією статті цього Кодексу, воно не може бути посилено.

Разом із тим, відповідно до ст.24 КУпАП, позбавлення права керування транспортними засобами є більш суворим стягненням, аніж штраф, а тому, враховуючи вищевказані вимоги, апеляційний суд в межах його повноважень позбавлений процесуальної можливості накласти більш суворе стягнення шляхом зміни постанови, як про це просить ОСОБА_4 .

Враховуючи вищенаведене, підстав для скасування або зміни постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд

постановив:

Апеляційні скарги адвоката Козуба Олександра Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , та законного представника потерпілої ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , залишити без задоволення, а постанову Корольовського районного суду м.Житомира від 16 січня 2025 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Галацевич