Справа № 163/2429/24
Провадження № 3/163/19/25
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2025 року місто Любомль

Суддя Любомльського районного суду Волинської області Шеремети С.А.

з участю представника Волинської митниці Кунєвої З.Ю.,

розглянувши в приміщенні суду направлені Волинською митницею матеріали справи за протоколом № 0310/20500/24 про притягнення до відповідальності за ст.485 МК України

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , директора ТОВ «ХАРВЕСТ ТРЕЙД ГРУП» , РНОКПП НОМЕР_1 ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 як директор ТОВ «ХАРВЕСТ ТРЕЙД ГРУП», через агента з митного оформлення, під час митного оформлення товарів «транспортні засоби...» вчинив дії, спрямовані на неправомірне зменшення розміру митних платежів в загальній сумі 130 721,37 гривню, шляхом подання митному органу сертифікатів з перевезення товару форми EUR.1 №№PL/MF/AR 0621930, PL/MF/AR 0621929, які містили неправдиві відомості щодо країни походження товару та стали підставою для неправомірного застосування преференційного режиму, заявленого в митних деклараціях типу IM40ДЕ №№23UA66U0, 23UA89U0, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.485 МК України.

На розгляд справи ОСОБА_1 не з`явився, подавши чергове клопотання про відкладення розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, особа, яка притягується до відповідальності, має сприяти розгляду справи, оскільки вона є найбільш зацікавленою в її розгляді.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що, реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" № 28249/95 від 19.06.2001, в п.53 якого зазначено, що "…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...", тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.

ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України» (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

За обставин даної справи встановлено таке.

Справа надійшла на розгляд до суду 22 жовтня 2024 року.

В судове засідання призначене на 24 жовтня 2024 року ОСОБА_1 не з`явився, у зв`язку із чим розгляд протоколу відкладено на 05 грудня 2024 року.

У зв`язку із поверненням поштового відправлення за закінченням терміну зберігання, судове засідання в справі відкладено на 26 грудня 2024 року.

Крім цього виклик ОСОБА_1 здійснено шляхом розміщення судового оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Оскільки ОСОБА_1 в призначене судове засідання не з`явився, розгляд справи знову відкладено на 23 січня 2025 року, про що останньому направлено поштове повідомлення, а також розміщено судове оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

В день розгляду справи ОСОБА_1 на електронну адресу суду надіслав клоптання про відкладення розгляду справи через погане самопочуття.

Таке клопотання було задоволена, а судове засідання відкладено на 13 лютого 2025 року.

У зв`язку із перебуванням головуючого судді у щорічній відпустці, розгляд протоколу відкладено на 27 лютого 2025 року.

В дане судове засідання ОСОБА_1 не з`явився та в день розгляду справи надіслав клопотання про відкладення розгляду справи через сімейні обставини.

Таке клопотання знову було задоволено та розгляд справи відкладено на 27 березня 2025 року.

26 березня 2025 року від ОСОБА_1 надійшло чергове клопотання про відкладення справи для надання можливості скористатись допомогою захисника, у зв`язку із чим розгляд справи відкладено на 01 травня 2025 року, однак в призначене судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, подавши клопотання аналогічне змісту попереднього, у зв`язку із чим судове засідання знову відкладено на 22 травня 2025 року.

ОСОБА_1 21 травня 2025 року надіслав на електронну адресу суду клопотання про відкладення справи, зазначивши що прибути на розгляд справи не може через сімейні обставини.

ОСОБА_1 було надано більш ніж достатньо часу (з 23 січня 2025 року) як для можливості прийти на слухання справи, подати заперечення проти протоколу, чого останнім зроблено не було, йому було достеменно відомо про дату та час розгляду справи, крім того не реалізував своє право на участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції або укладення договору із адвокатом для захисту його прав та інтересів в суді.

Крім цього, починаючи з 23.01.2025 по 22.05.2025, ОСОБА_1 підтверджуючих документів про неможливість прибути за станом здоров`я та сімейними обставинами так і не подав.

Оскільки судом вжито усіх можливих і передбачених законом заходів для забезпечення участі особи у розгляді протоколу, з метою недопущення уникнення порушника від відповідальності за скоєне, клопотання ОСОБА_1 не підлягає до задоволення, а розгляд цієї справи проведено за його відсутності, що не буде вважатися порушенням права на захист, оскільки судом в повній та достатній мірі було забезпечено можливість реалізації такого права.

Представник Волинської митниці під час розгляду протоколу заявила, що вважає доведеною винуватість ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил, просив накласти стягнення в межах санкції ст.485 МК України, стягнути судовий збір.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення повністю стверджена дослідженими матеріалами справи: протоколом про порушення митних правил, доповідною запискою начальника управління контролю та адміністрування митних платежів з Додатком1, листом Волинської митниці від 31.05.2023, листом Держмитслужби від 29.05.2024, відповіддю митних органів Республіки Польща з перекладом, митною декларацією типу IM40ДЕ №№23UA66U0, рахунком №10002, сертифікатом форми EUR.1 №PL/MF/AR 0621930, митною декларацією типу IM40ДЕ №23UA89U0, рахунком №11, сертифікатом форми EUR.1 №PL/MF/AR 0621929, обліковою карткою суб`єкта ЗЕД, службовою запискою інспектора митниці, актом про результати документальної невиїзної перевірки.

Сума недоборів митних платежів, нарахованих за 2 вказаними вище МД типу IM40ДЕ №№23UA66U0, 23UA89U0 становить 130 721 (сто тридцять тисяч сімсот двадцять одну) гривню 37 копійок.

Відповідно до ч.1 ст.486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

За змістом ч.1 ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

У статті 485 МК України встановлена відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо .. кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, … та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, …

Досліджені у справі докази у своїй сукупності достатньо і обґрунтовано підтверджують той факт, що переміщення в адресу ТОВ «ХАРВЕСТ ТРЕЙД ГРУП» і випуск у вільний обіг товарів «транспортні засоби...» за митними деклараціями типу IM40ДЕ №№23UA66U0, 23UA89U0, відбулося з використанням документів - сертифікатів з перевезення товару форми EUR.1 №№PL/MF/AR 0621930, PL/MF/AR 0621929, які містять неправдиві дані щодо країни походження товарів та стали підставою для неправомірного застосування преференційного режиму, як наслідок, неправомірного зменшення від сплати митних платежів в обсязі, передбаченому чинним законодавством України.

Згідно із ч.2 ст.459 МК України суб`єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил … при вчиненні таких порушень підприємствами можуть бути посадові особи цих підприємств.

Пунктом 43 ст.4 МК України визначено, що посадові особи підприємств - керівники та інші працівники підприємств (резиденти та нерезиденти), які в силу постійно або тимчасово виконуваних ними трудових (службових) обов`язків відповідають за додержання такими підприємствами вимог, встановлених цим Кодексом, законами та іншими нормативно-правовими актами України, а також міжнародними договорами України, укладеними у встановленому законом порядку.

ОСОБА_1 на час подання митному органу для митного оформлення митних декларацій був керівником ТОВ «ХАРВЕСТ ТРЕЙД ГРУП». Отже, в силу вище наведених норм митного законодавства ОСОБА_1 є належним суб`єктом відповідальності за вчинення порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України.

Таким чином, ураховуючи встановлені фактичні обставини справи та норми чинного законодавства, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ст.485 МК України порушення митних правил є доведеною, а тому він підлягає відповідальності в межах санкції даної норми.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, розмір недоплачених митних платежів, а також даних про особу порушника, який вперше притягується до відповідальності за порушення митних правил, стягнення на нього слід накласти у виді штрафу в розмірі 100 відсотків несплаченої суми митних платежів.

З порушника відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України № 3674-VI підлягає стягненню судовий збір у відповідному розмірі.

Керуючись ст.ст.522, 527, 528 МК України, суддя

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, і накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 130 721 (сто тридцять тисяч сімсот двадцять одну) гривню 37 копійок.

Штраф в розмірі 130 721 (сто тридцять тисяч сімсот двадцять одна) гривня 37 копійок підлягає стягненню на рахунок UA5003500 в Казначействі України (ЕАП) (, отримувач ГУК у Волинській області/село Вишнів, код класифікації доходів бюджету 21081100, призначення платежу "адміністративні штрафи та інші санкції "05" Державна митна служба України").

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави 605 (шістсот п`ять гривень) 60 копійок судового збору на рахунок UA0003480 в Казначействі України (ЕАП) (отримувач ГУК у Волинській області/місто Любомль, , код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу "судовий збір").

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду через Любомльський районний суд.

Суддя Любомльського районного суду

Волинської області С.А.Шеремета