Справа№938/405/25
Провадження № 3/938/315/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року селище Верховина

Суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області Джус Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал, який надійшов з Верховинського районного відділення поліції Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, непрацюючої (згідно даних протоколу),

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

без участі особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

що ОСОБА_1 , 11.03.2025 о 15год 40хв., будучи матір`ю неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем проживання в АДРЕСА_1 ухилилась від виконання, передбачених законодавством батьківських обов`язків, що виразилось у незадовільних умовах прожиття дітей.

Таким чином ОСОБА_1 вчинила правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.184 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в жодне з призначених судових засідань, а саме, 24.03.2025, 15.04.2025 та 06.05.2025, 27.05.2025 не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про дату, час та місце проведення судового засідання, шляхом направлення судової повістки на адресу її місця проживання, що вказана в протоколі: АДРЕСА_1 . Судові повістки повернулися на адресу суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Окрім цього, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності було додатково повідомлено про дату та час судового засідання, шляхом розміщення на офіційному Web-сайті Судової Влади України оголошення про виклик її до Верховинського районного суду Івано-Франківської області та шляхом надсилання SMS-повідомлення на номер мобільного телефону, що зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення +34.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S. A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

У своєму рішенні у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008 року, суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Окрім цього, у протоколі про адміністративне правопорушення від 11.03.2025, який підписаний ОСОБА_1 , зазначено, що справа буде розглядатися у Верховинському районному суді.

Отже, судом з достатньою мірою вжито всіх заходів для надання можливості ОСОБА_1 надати свої аргументи під час слухання справи у суді, а її неявка на переконання суду є обраним способом захисту спрямованого на уникнення від притягнення до адміністративної відповідальності. А тому, завершення розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 жодним чином не призведе до порушення її процесуальних прав.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступних висновків.

Згідно з ч.1 ст.7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно із ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як передбачено ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком), визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозаписучих засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

На підставі ст.252 КУпАП, оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст.129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.184 КУпАП ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей тягне за собою попередження або накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Обов`язки щодо забезпечення батьками необхідних умов життя навчання та виховання неповнолітніх дітей закріплені в ст.150 Сімейного Кодексу України, а саме відповідно до цього закону батьки зобов`язані 1) виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, 2) піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, 3) забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя , 4) поважати дитину.

У свою чергу в ч.4 ст.155 Сімейного Кодексу України закріплено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, підтверджується дослідженими доказами наявними у справі про адміністративне правопорушення, а саме:

- даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №254107 від 11.03.2025, згідно з яким, ОСОБА_1 , 11.03.2025 о 15год 40хв., будучи матір`ю неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем проживання в АДРЕСА_1 ухилилась від виконання, передбачених законодавством батьківських обов`язків, що виразилось у незадовільних умовах прожиття дітей;

- копією свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , серії НОМЕР_1 від 20.12.2016, виданого Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, згідно якого матір`ю дитини є ОСОБА_1 ;

- копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , серії НОМЕР_2 від 17.09.2019, виданого Верховинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, згідно якого матір`ю дитини є ОСОБА_1 ;

-актом від 11.03.2025 обстеження умов проживання сім`ї ОСОБА_1 в орендованому житловому будинку, що розташований в АДРЕСА_1 , згідно якого членами комісії виявлено та зафіксовано, що умови проживання сім`ї не задовільні, для виховання та розвитку дітей не створені умови. Під час обстеження було встановлено, що ОСОБА_1 перебуває з ознаками похмілля, в кімнаті антисанітарія, по підлозі розкинуте сміття, брудна посуда, одяг. Також в кімнаті стійкий запах туалету та сигарет. На дитячих ліжках немає постійної білизни, стіл для навчання та їжі, наповнений брудними тарілками та банками. Матір веде антисоціальний спосіб життя;

- висновком оцінки потреб сім`ї №20 від 17.03.2025, згідно якого встановлено, що мати ОСОБА_1 частково здатна забезпечити потреби дітей. Встановлено, що основними ознаками та чинниками, що спричиняють складним життєвим обставинам, є антисанітарія, невиконання матір`ю своїх батьківських обов`язків та вживання алкоголю;

-письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 11.03.2025, в яких вона зазначила, що дійсно проживає з двома малолітніми дітьми за адресою: АДРЕСА_1 , та 11.03.2025 в будинку був безлад.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП є належними та допустимими, оскільки у відповідності до ст.ст. 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Враховуючи наявність зазначених доказів, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена, та її дії за ч.1 ст.184 КУпАП, кваліфіковано правильно.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно вимог ч.2 ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суддя відповідно до ст.33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, її майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, ставлення до вчиненого, відсутність обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, вважаю, що ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у межах санкції даної статті у виді штрафу.

Окрім цього, у відповідності до положень ст.40-1 КпАП України, слід також стягнути

із ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в сумі 605,60 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 33, 40-1, ч.1 ст.184, 283, 284, 294 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП та накласти на неї стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень 00 копійок (вісімсот п`ятдесят гривень нуль копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в сумі 605 гривень 60 копійок.

Роз`яснити, що штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у встановлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Згідно ч.2 ст.308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови, про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, витрати на облік зазначеного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Верховинський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Роман ДЖУС