Справа № 133/471/25
Провадження № 33/801/524/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Пєтухова Н. О.
Доповідач: Мішеніна С. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 рокум. Вінниця

Суддя судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Вінницького апеляційного суду Мішеніна С.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника Пронівої Н.Р. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 16.04.2025 року про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП

ВСТАНОВИВ :

Постановою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 16.04.2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень

Стягнуто з ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору на користь держави в особі Державної судової адміністрації України.

Захисник Проніва Н.Р. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, просила поновити пропущений строк на оскарження постанови, постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницько скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження мотивовно тим, що ОСОБА_1 не був присутній при розгляді справи у суді , так як є військовослужбовцем і копію оскаржуваної постанови отримав його представник захисник Проніва Н.Р. лише 05 травня 2025 року. Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень рішення суду надіслано до реєстру 28.04.2025, надання загального доступу 30.04.2025, що підтверджується копією рішення суду із Єдиного реєстру судових рішень.

Доводи апеляційної скарги захисника, мотивовно тим, що суд першої інстанції всупереч вимогам ч.2 ст.36 КУпАП не об`єднав в одне провадження справи відносно ОСОБА_1 за ч.5 ст. 126 КУпАП, чим позбавив правопорушника права на справедливий суд.

Суд першої інстанції неповно та однобічно з`ясував фактичні обставини справи, оскільки протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом у даній справі у розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені у ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів

Матеріали справи не містять будь-яких даних, на підтвердження відсутності у ОСОБА_1 посвідчення водія і до матеріалів про адміністративне правопорушення жодних доказів не додано.

Судом першої інстанції помилково оцінено довідку у формі адмінпрактики з позиції належності та допустимості, оскільки відомості з «АРМОР» не можуть бути підставою для класифікації за ч. 5 ст. 126 КУпАП за ознакою повторності, адже така електронна база не є офіційним джерелом інформації про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності раніше.

Крім того, довідка у формі адмінпрактики не є належним та допустимим доказом, оскільки він оформлений всупереч вимогам пункту 5.27 Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації, належним чином не завірений.

Захисник Проніва Н.Р. в судове засідання до Вінницького апеляційного суду не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, ОСОБА_1 не повідомив суд про причини неявки.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно матеріалів справи про адміністративне правопорушення суд прийняв рішення щодо ОСОБА_1 за його відсутності.

05.05.2025 року захисник Проніва Н.Р. ознайомилася з матеріалами справи про адміністративне правопорушення та отримала копію постанови від 16.04.2025 року..

Апеляційну скаргу подано захисником 07.05.2025 року, тобто в десятиденний строк на апеляційне оскарження з дня отримання копії постанови суду.

За таких обставин, суд вважає, що наявність поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду захисником Пронівою Н.Р. доведено, тому наявні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги при розгляді справи судом першої інстанції виконані.

Висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП ґрунтується на доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

В апеляційній скарзі захисник Проніва Н.Р. вказує на те, що суд першої інстанції всупереч вимогам ч.2 ст.36 КУпАП не об`єднав в одне провадження справи відносно ОСОБА_1 .

Згідно з положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачено права на об`єднання справ про адміністративні правопорушення.

Згідно зі ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Доводи захисника, що судом не було об`єднано справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.5 ст. 126 КУпАП не є підставою для скасування постанови суду.

На думку сторони захисту у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП .

Частиною 5 ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою-четвертою цієї статті.

Диспозицією ч.5 ст.126 КУпАП передбачений склад адміністративного правопорушення, який інкримінується ОСОБА_1 , що полягає у повторному протягом року керуванні транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Згідно ч. 9 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340, особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами.

Особа має лише одне посвідчення водія, що підтверджує її право на керування транспортними засобами діючих категорій, зазначених у ньому.

Відповідно до положень п. 1.1 Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пункт 1.3 ПДР передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

За п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно п.п. «а» п. 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ч.5 ст.126 КУпАП адміністративним правопорушенням є повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

В дотримання ст. 251 КУпАП суд першої інстанції, приймаючи рішення щодо ОСОБА_1 , врахував обставини, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 238018 від 04.02.2025 року, перевірив та оцінив докази , а саме: довідку старшого інспектора ГАП про те, що ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував, постанову серії ЕНА №1666566 від 15.03.2024 притягався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП; копію постанови серії ЕНА №1666566 від 15.03.2024 притягався ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП; рапорт працівника поліції від 04.02.2025; роздруківкою з адмінпракти; диск з відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, що брали участь у складанні протоколу про адміністративні правопорушення ЕПР1 № 238018 від 04 лютого 2025 року, що додатково підтверджують обставини зазначені у протоколі.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 238018 від 04.02.2025, водій ОСОБА_1 04.02.2025 о 08 год. 23 хв. в м. Козятин по вул. О.Довженка, 33, керував т/з «SKODA OCTAVIA», д.н.з НОМЕР_1 , не маючи права керування даним ТЗ так як посвідчення водія відповідної категорії ніколи не отримував, чим вчинив дане порушення повторно протягом року (постанова ЕНА №1666566 від 15.03.2024) чим порушив вимоги п. 2.1 «а» ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Перевіривши доводи апеляційної скарги захисника, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 238018 від 04.02.2025 року чітко викладено обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП.

Те, що у діях ОСОБА_1 має місце повторність підтверджується копією постанови від 15.03.2024 року серії ЕНА № 1666566 про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 3400,00 грн. за ч.2 ст. 126 КУпАП у зв`язку з тим, що правопорушник 15 березня 2024 року в. м. Козятин по вул. Захисників України, керував транспортним засобом ВАЗ 11193 д.н.з. НОМЕР_2 без посвідчення водія, тобто не маючи права керування транспортним засобом, чим порушив п. 2.1.а ПДР.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення зафіксовано на відеозаписах з нагрудних камер поліцейських, які склали протокол про адміністративне правопорушення з дотриманням положень ст. 255, ст. 256 КУпАП.

Таким чином, досліджені та перевірені місцевим судом докази поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, що узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року).

Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги захисника Пронівої Н.Р. не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність прийнятого у справі рішення.

Підстави для закриття провадження у справі з наведених в апеляційній скарзі мотивів відсутні.

Обставин, які б виключали провадження у справі про адміністративне правопорушення , на що є посилання у апеляційній скарзі відповідно до ст.247 КУпАП, не встановлено.

Адміністративне стягнення накладено відповідно до вимог ст.33 КУпАП із урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

За таких обставин, підстави для скасування постанови судді місцевого суду та закриття провадження за ст.247 КУпАП відносно ОСОБА_1 відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити строк на апеляційне оскарження.

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 16.04.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 126 КУпАП залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: Світлана МІШЕНІНА