ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №334/4317/24 Головуючий в 1 інст. Гнатюк О.М.
Провадження №33/807/252/25 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 травня 2025 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Рижова М.Г., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Кравченка О.П. на постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30 жовтня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови суддя суду першої інстанції встановив, що 19 травня 2024 року о 10-54 години, ОСОБА_1 керував автомобілем Peugeot 605, д.н.з. НОМЕР_1 , по вулиці Верхня, буд. 1 в місті Запоріжжі в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у медичному закладі у лікаря-нарколога зі згоди водія у встановленому законодавством порядку. Згідно з висновком № 4962 від 19 травня 2024 року виданого КНП «ОКЗ НПД» ЗОР, ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 а ПДР. Від керування транспортним засобом ОСОБА_1 відсторонений. Про повторність попереджений.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Кравченко О.П., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що посилання в протоколі про адміністративне правопорушення на висновок КНП «ОКЗ НПД» ЗОР № 4962 від 19 травня 2024 рогу, згідно якого водій ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, є безпідставним та такими, що не ґрунтуються на об`єктивних даних, оскільки складений лікарем наркологом ОСОБА_2 без додержання вимог, встановлених Інструкцією № 1452/735 від 09.11.2015 р. Зокрема, у висновку не зазначено перелік ознак алкогольного сп`яніння, отже відповідно, підстави для зазначення в ньому діагнозу про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння відсутні.

Вказує, що з відеозапису події вбачається застосування лікарем-наркологом вимірювального приладу, найменування якого лікар не оголосив, не зазначив про наявність на даний прилад сертифікату відповідності та повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження відповідності вимогам законодавства використаного лікарем приладу. Разом із цим, перед початком процедури проходження медичного огляду ОСОБА_1 , лікар не продемонстрував показники на приладі.

Наполягає, що суддею суду першої інстанції не надано належної оцінки фактичним даним, які безпосередньої вказують про наявність порушень приписів п. 9 р. ІІІ Інструкції № 1452/735, при проведенні медичного огляду ОСОБА_1 та при складанні відповідного акту.

Звертає увагу, що висновок судді в оскаржуваній постанові стосовно відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку з метою уникнення адміністративної відповідальності є помилковим, оскільки останній не надавав жодної відмови від проходження запропонованого огляду. Крім того, постанова судді не відповідає вимог ст. 280 КУпАП, оскільки не відображає обставини щодо відмови від проходження медичного огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, за що передбачена відповідальність за порушення п. 2.5 ПДР України.

Посилаючись на положення Конституції України та практику ЕСПЛ вважає, що вищенаведене свідчить про наявність достатніх підстав вважати, що факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом, не встановлений у визначеному законом порядку.

Просить скасувати постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30 жовтня 2024 року, провадження в справі відносно ОСОБА_1 закрити, за відсутності події і складі адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Окрім вимог щодо скасування даної постанови, просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на поважність причини його пропуску.

В обґрунтування своїх доводів зазначив, що 30 жовтня 2024 року ні він, ні ОСОБА_1 участі в судовому засіданні не приймали. З оскаржуваною постановою захисник та ОСОБА_1 ознайомились 12 листопада 2024 року. 22 листопада 2024 року захисником було подано апеляційну скаргу в даній справі у встановлений ст. 294 КУпАП строк, яка постановою судді Запорізького апеляційного суду від 3 грудня 2024 року, йому повернута з роз`ясненням права повторного звернення до суду апеляційної інстанції з дотриманням вимог КУпАП.

Отже вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови судді суду першої інстанції, ним пропущений з поважних причин.

Дослідивши матеріали справи, доводи апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду, суддя апеляційного суду приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню та апелянту слід поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, який ним пропущений з поважних причин з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст. 294 КУпАП апеляційну скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.

З матеріалів справи вбачається, що адвокат Кравченко О.П. звертався до апеляційної інстанції в інтересах ОСОБА_1 зі скаргою на постанову судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 30 жовтня 2024 р. (а.с. 52-56), яка постановою судді Запорізького апеляційного суду від 3 грудня 2024 р. повернута апелянту (а.с. 64), з причин відсутності клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Враховуючи, що матеріали справи не містять даних, які б спростовували викладені в клопотанні доводи, суддя апеляційного суду вважає за можливе визнати причину пропуску строку поважною та поновити строк апеляційного оскарження постанови судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 30 жовтня 2024 року.

У судовому засіданні апеляційного суду адвокат Рижов М.Г. підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу, наголосив, що не погоджується з оскаржуваним рішенням, оскільки алкогольних напоїв не вживав.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши учасників судового засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Так, відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону під час розгляду даної справи виконані судом першої інстанції.

Вирішуючи питання за доводами апеляційної скарги, суддя апеляційної інстанції констатує, що висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 809932 від 19 травня 2024 року та визнаних судом доведеними підтверджується:

- актом огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , який проведений у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя (а.с. 3);

- направленням на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19 травня 2024 року (а.с. 4);

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №4962 від 19 травня 2025 року. З результатами огляду ОСОБА_1 ознайомився та підписав вказаний висновок власноруч без зауважень (а.с. 5);

- відеозаписом події (а.с. 6а).

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

Дослідивши вказані вище докази, суд встановив, що у ОСОБА_1 працівниками патрульної поліції виявлені ознаки сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, про що було вказано в акті огляду, а також у відповідному направленні.

Процедура виявлення у водія транспортного засобу стану сп`яніння передбачена Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 р. за №1452/735.

Згідно п. 2 розділу І цієї Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до пункту 3 розділу І Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Пунктом 6 розділу І встановлено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Проведення огляду на стан сп`яніння у медичному закладі передбачено у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським (п.7 розділу І).

Відеозаписом, наявним в матеріалах справи зафіксовано зупинку транспортного засобу Peugeot 605, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 з підстав наявних пошкоджень автомобіля. Перевірка документів водія. Прохання поліцейського зробити подих водія в його бік. Встановлення у ОСОБА_1 та оголошення ознак алкогольного сп`яніння. Слідує пропозиція ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці. Водій відповідає: «давайте не будемо». Слідує повторна пропозиція пройти огляд. Згода водія на проходження запропонованого огляду. Однак, після демонстрації водію технічного приладу «Драгер», останній відмовляється проходити огляд на місці та виявляє бажання пройти огляд в закладі охорони здоров`я. Далі, зафіксовані обставини проходження ОСОБА_1 огляду в закладі охорони здоров`я, а саме: візуальний огляд водія лікарем, забір біологічного матеріалу водієм у вигляді сечі та проходження огляду за допомогою технічного приладу. За результатами проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, лікарем був складений висновок про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.

На переконання судді апеляційного суду, як працівниками поліції так і лікарем було дотримано процедуру проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, визначену ст. 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

На доводи сторони захисту про те, що висновок складений лікарем наркологом без додержання вимог, встановлених Інструкцією № 1452/735 від 09.11.2015 р., оскільки в ньому не зазначено перелік ознак алкогольного сп`яніння, а отже відповідно, підстави для зазначення в ньому діагнозу про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння відсутні, слід зазначити наступне.

Висновок від 19 травня 2024 р. за № 4962 складений за формою, яка передбачена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858.

У вказаному медичному висновку за результатами як дослідження сечі ОСОБА_1 так і за результатами проведення його огляду за допомого технічного приладу, встановлено перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння.

Отже, у апеляційного суду відсутні сумніви щодо правильності складеного висновку лікаря № 4962 від 19 травня 2024 р. про перебування ОСОБА_1 у алкогольному сп`янінні, який заснований не лише на результатах експрес-тесту з дослідження сечі водія, а і на результатах проведення огляду за допомогою технічного приладу.

При цьому, згідно п. 14 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, висновок лікаря може бути оскаржений водієм транспортного засобу у встановленому законодавством порядку.

Однак, матеріали справи не містять відомостей щодо оскарження ОСОБА_1 чи його захисником у встановленому законодавством порядку зазначеного висновку лікаря, як і не містить результатів такого оскарження.

Відтак, суддя апеляційного суду відхиляє доводи апелянта щодо незгоди із висновком результатів медичного огляду та проведення медичного огляду лікарем з порушенням вимог чинного законодавства. Будь-яких об`єктивних даних піддавати сумніву висновок проведеного медичного огляду апелянтом не надано, а матеріали справи відомостей на спростування медичного висновку не містять.

Разом із цим, процедура проведення медичного огляду ОСОБА_1 зафіксована відеозаписом події, є змістовною та послідовною, такою, що спростовує доводи апеляційної скарги про проведення медичного огляду ОСОБА_1 з порушенням вимог Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015

На твердження апелянта про те, що лікар не оголосив, не зазначив про наявність на технічний прилад сертифікату відповідності та повірку робочого засобу вимірювальної техніки слід зазначити, що ОСОБА_1 жодних вимог щодо пред`явлення вказаних документів не заявляв.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що лікар не продемонстрував результати огляду ОСОБА_1 за допомогою технічного приладу, спростовуються відеозаписом події, за якому зафіксовано як ОСОБА_1 після проведення медичного огляду запитав поліцейського щодо кількості виявлених у нього проміле, на що поліцейський відповів 0,75 проміле, ОСОБА_1 зазначив про обізнаність щодо кількості проміле та висловив лише нерозуміння щодо не зазначення таких результатів лікарем у висновку.

На твердження апелянта про помилковість висновку суду щодо наявної відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку з метою уникнення адміністративної відповідальності слід зазначити, що таке посилання суду в оскаржуваному рішенні являє собою суто технічну помилку та не спростовує правильність висновків суду першої інстанції про встановлення порушень п. 2.9а в діях ОСОБА_1 та ухвалення по суті правильного рішення.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені в постанові є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

П О С Т А Н О В И В:

Поновити адвокату Кравченку Олегу Павловичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30 жовтня 2024 року.

Апеляційну скаргу адвоката Кравченка Олега Павловича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30 жовтня 2024 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 334/4317/24