Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/702/25
Провадження № 3/935/235/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 травня 2025 року м.Коростишів

Суддя Коростишівського районного суду Житомирської області Щербаченко І. В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Управління патрульної поліції у Житомирській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Крижанівського В. П.,

встановив:

До Коростишівського районного суду Житомирської області 23.04.2025 від Управління патрульної поліції у Житомирській області надійшов матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 269487 від 12.03.2025, ОСОБА_1 12.03.2025 о 14:10 годині на автодорозі М06 105 км керував транспортним засобом Renault Megane д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи відповідного права керування транспортними засобами, а саме не пересклав іспити в ТСЦ після позбавлення права керування Деснянським райсудом м. Київ 34658/41/11/4-2023 від 24.10.2023, та відповідно до постанови ЕНА № 4170151 від 28.02.2025, повторно протягом року, від керування відсторонено, чим порушив вимоги п. 2.1а ПДР України, за що відповідальність передбачена частиною 5 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що 12.03.2025 їхав в сторону м. Київ, в його автомобілі не світилось ближнє світло фар, зупинили працівники поліції, перевірили документи та повідомили, що на ОСОБА_1 було складено постанову про накладення адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про яку він не знав. У 2023 році ОСОБА_1 був визнаний винним за ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування строком на один рік, протягом якого він не керував транспортним засобом. Після спливу терміну один рік, посвідчення водія ОСОБА_1 в «Дії» було дійсним, тому останній вирішив, що не має заборон у керуванні транспортним засобом, про те, що йому потрібно перескладати іспит в ТСЦ не знав.

У судовому засіданні захисник Крижанівський В. П. просив закрити провадження у справі про адміністративн правопорушення, передбачене частиною 5 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки основною кваліфікуючою ознакою вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення є притягнення його до відповідальності, згідно постанови ЕНА 4170151 від 28.02.2025, тобто повторно протягом одного року, яку рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 13.05.2025 ЄУН № 277/336/25, було скасовано, тому, за вказаних обставин, відпала підстава для кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вивчивши матеріали справи, приходжу до висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення оцінка доказів здійснюється органом /посадовою особою/ за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 5 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, а саме: керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом; керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами ; керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 269487 від 12.03.2025, ОСОБА_1 12.03.2025 о 14:10 годині на автодорозі М06 105 км керував транспортним засобом Renault Megane д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи відповідного права керування транспортними засобами, а саме не пересклав іспити в ТСЦ після позбавлення права керування Деснянським райсудом м. Київ 34658/41/11/4-2023 від 24.10.2023, та відповідно до постанови ЕНА № 4170151 від 28.02.2025, повторно протягом року, від керування відсторонено, чим порушив вимоги п. 2.1а ПДР України, за що відповідальність передбачена частиною 5 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до копії постанови ЕНА № 4170151 від 28.02.2025, яка наявна у матеріалах справи, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення за те, що він був зупинений на блок посту та керував транспортним засобом не маючи відповідного права керування транспортними засобами, а саме не пересклав іспити в ТСЦ після позбавлення права керування.

Згідно копії рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 13.05.2025, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4170151 від 28.02.2025 скасовано, провадження по адміністративній справі стосовно ОСОБА_1 закрито за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи положення частини 5 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідно до яких передбачено адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, а саме: керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, зважаючи на те, що рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 13.05.2025, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4170151 від 28.02.2025 скасовано, тому у діях ОСОБА_1 12.03.2025 відсутня кваліфікуюча ознака вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в ч. 2 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 р. за № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Відповідно до ст. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно із ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

У пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з посиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) зазначається, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Також Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення від 18.01.1978 у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Приймаючи до уваги встановлені під час розгляду обставини, керуючись у тому числі ст. 62 Конституції України, приходжу до переконання, що провадження у справі стосовно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, слід закрити, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Керуючись статтями 7, 9, 126, 245-247, 251-252, 280, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,

постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення 12.03.2025 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя І. В. Щербаченко