ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 522/4770/25

Провадження № 3/522/2327/25

02 червня 2025 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Лагода К.О., за участі секретаря судового засідання Волохової В.Р., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з УПП Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, (далі КУпАП),-

ВСТАНОВИВ:

05 березня 2025 року о 20 годині 28 хвилин в м. Одесі по вул Мала Арнаутська, 23, громадянин ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Hundai I30» НОМЕР_1 , будучи обмеженим у праві керування транспортними засобами відповідно до постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування від 10.04.2019 року (виконавче провадження №53280684 від 25.01.2017 року), чим порушив ч.10 ст.15 ЗУ «Про дорожній рух».

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що провину не визнає. Зазначив, що він не керував транспортним засобом, а за кермом був його брат близнюк. Крім того, він не був обізнаний про те, що обмежений у праві керування транспортними засобами, відтак не мав умислу на вчинення адміністративного правопорушення. За таких обставин, просив закрити провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до диспозиції ч.3 ст.126 КУпАП, встановлена відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами. Вказане адміністративне правопорушення передбачає формальний склад.

Суб`єкт адміністративного проступку- загальний (фізична осудна особа, яка досягла 16- річного віку).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

У зв`язку з наведеним суд вважає, що передбачена ч. 3 ст. 126 КУпАП адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, передбачає й необережну форму вини.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує на те, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП України, підтверджується дослідженими судом доказами, а саме:

-протоколом серії ЕПР1 №263185 від 05.03.2025 року;

-постановою про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 10.04.2019 року, відповідно до якої постановою від 25.01.2017 ВП №53280684 відкрито виконавче провадження з примусового виконання (виконавчий лист №504/996/15-ц виданий 23.01.2017 документ видав: Комінтернівський районний суд, суддя І.Ю. Рідник) про: стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 16.3.2015 року до досягнення дітьми повноліття. Після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження у ОСОБА_1 утворилася заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 01.04.2019 за період з 16.03.2015 по 01.04.2019 в сумі 61703.08 гривня (UAH), що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців. За вказаних обставин вказаною постановою заступником начальника відділу Лиманського РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області Гидирим А.М. було встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_2 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа №504/996/15-ц виданого 23.01.2017 року.

Наявні у справі про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 докази є належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.

Що стосується посилання ОСОБА_1 відносно того, що він не керував транспортним засобом, суд зауважує, що такі доводи спростовані протоколом про адміністративне правопорушення від 05.03.2025 року.

Протокол про адміністративне правопорушення це відповідним чином оформлений уповноваженою особою процесуальний документ про вчинення діяння, яке містить ознаки правопорушення, передбаченого КУпАП та в розумінні статті 251 КУпАП, є доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Крім того, в провадженні судді перебуває також справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, під час судового розгляду був допитаний поліцейський, який склав протоколи серії ЕПР1 №263185 від 05.03.2025 року, серії ЕПР1 №263181 від 05.03.2025 року, а саме - ОСОБА_5 , який пояснив, що 05.03.2025 року ОСОБА_1 було зупинено у м. Одесі по вул. Мала Арнаутська, 23, очкільки останній їхав проти руху автомобілів. Свідок зазначив, що в автомобілі «Hundai I30» НОМЕР_1 знаходився ОСОБА_1 та якась жінка, жодних інших чоловіків в автомобілі не було. Зазначив, що коли вони підходили до автівки, ОСОБА_1 перелазив з водійського сидіння на заднє пасажирське. Поліцейський зазначив, що було встановлено наявність обмежувального припису відносно ОСОБА_1 щодо керування транспортним засобом, у зв`язку із чим було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Таким чином, суд вважає, що є достатні підстави вважати «поза розумним сумнівом», що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Hundai I30» НОМЕР_1 .

Документальних підтверджень того, що зазначена постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 10.04.2019 року скасована у встановленому законом порядку, ОСОБА_1 суду не надав.

З матеріалів справи вбачається, що вони містять переконливі та беззаперечні докази, які підтверджують те, що ОСОБА_1 , станом на день винесення постанови, маючи аліментні зобов`язання є особою, щодо якої існує не скасоване обмеження у праві керування транспортними засобами, тобто являється суб`єктом інкримінованого правопорушення.

Суд вважає, що доводи ОСОБА_1 про те, що матеріали справи не містять жодних доказів того, що про встановлені державним виконавцем обмеження будь-яким способом було доведено до його відома недоречними, з огляду на те, що виконавчий лист знаходиться на виконанні з 2017 року, стягнення триває, та особі, що притягнута до адміністративної відповідальності, достеменно відомо про наявність у нього обов`язку зі своєчасної та повної сплати аліментів на утримання дітей.

Окрім того, Закон не пов`язує початок такого обмеження з моментом вручення постанови державним виконавцем.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.126 КУпАП, а саме керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, доведена повністю зібраними у справі доказами.

Таким чином, оцінюючи зазначені вище докази в їх сукупності, суд оцінює позицію ОСОБА_1 критично та розцінює це як спробу створення штучних умов для спростування факту порушення ним норм чинного законодавства, з метою уникнення адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Постанова суду, згідно ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, на достатніх і незаперечних доказах.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення.

Згідно вимог ст.ст. 34, 35 КУпАП обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, судом не встановлені.

Враховуючи обставини справи, дані про особу правопорушника, вважаю необхідним визначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у межах санкцій ч.3 ст.126 КУпАП, яке за своїм видом і розміром буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами, а саме у виді позбавлення права керування транспортними засобами

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, у зв`язку з винесення постанови про накладання адміністративного стягнення, на порушника покладається обов`язок сплати судовий збір, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» - 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605 (шістсот п`ять) гривень, 60 коп. на користь держави.

Керуючись ст.ст. 126 ч.3, 283,284 КУпАП, п.5 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір», -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) місяці.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень, 60 коп. Отримувач коштів ГУК в Одеській області /Приморський район/ 22030101 ЄДРПОУ отримувача - 37607526, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UА0015758, код класифікації доходів бюджету 22030101.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: К.О. Лагода