ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 522/8473/25

3/522/3242/25

29 травня 2025 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Лагода К.О., за участі секретаря судового засідання Волохової В.Р., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з УПП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм у ліцеї №1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, (далі КУпАП),-

ВСТАНОВИВ:

10 квітня 2025 року о 10 годині 20 хвилин в м. Одесі по вул. Кінна, 22, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «I-VAN» Ао7А3-10 д.н.з. НОМЕР_1 допустив зіткнення та залишив місце події, чим порушив п.2.10.а ПДР.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП не визнає. Пояснив, що працює водієм автобусу і 10 квітня 2025 року в його автобусі перебувало тридцять дітей, які шуміли. Зіткнення він не чув, з огляду на шум дітей, умислу на вчинення ДТП та залишення місця події не мав. У дзеркалі заднього виду зіткнення не бачив, подумав, що впала пляшка з водою.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ст.245КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року за №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясувати всі обставини, перелічені у ст.ст.247 та 280 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.ст.251 та 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення. винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, в якому зазначається суть правопорушення та інші дані, необхідні для розгляду справи, і не може вважатися беззаперечним доказом вини особи.

Суд звертає увагу на ті обставини, що до матеріалів справи не додано жодних доказів, які би підтверджували порушення ОСОБА_1 п. 2.10а Правил дорожнього руху України та вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ст.122-4 КУпАП.

З пояснень ОСОБА_1 , наданих ним у судовому засіданні встановлено, що він не усвідомлюваВ зіткнення з автомобілем «Volkswagen Crafter» д.н.з. НОМЕР_2 та його наслідки, що свідчить про те, що наміру уникнути відповідальності за дорожньо-транспортну пригоду він не мав, у зв`язку з чим суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП України відсутня.

Склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу в цілому.

Вина є одним із елементів суб`єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.

Склад адміністративного правопорушення за ст.122-4 КУпАП утворює залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні (формальний склад). Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або евентуального (непрямого) умислу, а тому відсутність умислу на вчинення адміністративного правопорушення виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до Правил дорожнього руху України, дорожньо-транспортна пригода - це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Залишення місця дорожньо-транспортної пригоди, це дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.

Відповідно до наявних в матеріалах справи письмових пояснень ОСОБА_1 від 10.04.2025 року вбачається, що він не почув поштовху, у зв`язку із чим поїхав, що також підтверджує відсутність у останнього наміру уникнути відповідальність за дорожньо-транспортну пригоду.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала цих наслідків (ч.1 ст.10 КУпАП). Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ч.1 ст.11 КУпАП).

Підсумовуючи викладене, суд доходить до переконання про те, що співробітниками поліції не було доведено наявності в діях ОСОБА_1 умислу (прямого чи непрямого) на залишення місця дорожньо-транспортної пригоди за його участю, зокрема, з огляду на те, що не було доведено самого факту його обізнаності про ДТП та, як наслідок, його навмисних протиправних дій, а тільки факт наявності самого ДТП.

За встановлених обставин, суд вважає, що належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 ікримінованого йому правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП суду надано не було та, як наслідок, не було доведено наявності в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Статтею 62Конституції України закріплена презумція невинуватості особи, відповідно до якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення за ст.122-4КУпАП відсутні докази які свідчать про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а тому згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись п. 1 ст.247, ст. ст.283,284,285,287,289,294 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122-4 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя : К.О. Лагода