Номер провадження: 33/813/1210/25
Номер справи місцевого суду: 507/2524/24
Головуючий у 1-й інстанції Дармакука Т. П.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду судової палати у цивільних справах Лозко Ю.П.

вирішуючи питання про прийняття апеляційної скарги ОСОБА_1

на постанову судді Любашівського районного суду Одеської області від 19 листопада 2025 року

у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

встановив:

Постановою судді Любашівського районного суду Одеської області від 19 листопада 2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122-2, ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення: за ч.1 ст. 122-2 КУпАП у виді штрафу в розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153 грн; за ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Відповідно до ст. 36 КУпАП остаточно накласти на

ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортним засобом на строк один рік.

05 травня 2025 року засобами поштового зв`язку, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу разом із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження, яку обґрунтовує тим, що копію оскаржуваною постанови він отримав лише 25 квітня 2025 року, справу розглянуто без його участі.

Апеляційний суд перевіривши матеріали справи вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної вище постанови суду, задоволенню не підлягає, а подану апелянтом апеляційну скаргу, потрібно повернути особі, що її подала, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження, пропущений із поважних причин, може бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи.

Отже законодавець визначив процесуальний механізм, яким обумовив перебіг строку на апеляційне оскарження постанови судді саме з моменту її постановлення, а не з моменту отримання копії судового рішення, особою щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності, чи, зокрема її захисником.

Відповідно до наведеної вище норми, апеляційна скарга, подана після закінчення десятиденного строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Законом передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії.

Така позиція законодавця обґрунтована тим, щоб стимулювати особу сумлінно та своєчасно реалізовувати процесуальні права та належним чином виконувати обов`язки, покладені на неї законом.

При вирішенні питання про можливість поновлення пропущеного процесуального строку, суд має зважати на причини, які слугували перешкодами у реалізації особою права на апеляційне оскарження.

Поважними причинами потрібно вважати лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, яка подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Обов`язок доведення поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення покладено на апелянта.

Так, оскаржувана постанова прийнята Любашівським районним судом Одеської області 19 листопада 2024 року, тому строк на апеляційне оскарження цієї постанови суду закінчився 29 листопада 2024 року.

Разом з цим, з апеляційною скаргою ОСОБА_1 звернувся до суду лише 05 травня 2025 року, тобто з пропуском, встановленого статтею 294 КУпАП, строку на апеляційне оскарження.

Як убачається з матеріалів справи, копію оскаржуваної постанови засобами поштового зв`язку апелянт отримав 01 грудня 2024 року, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення (а.с. 22).

Із заявою про отримання копії оскаржуваної постанови повторно (вдруге) апелянт звернувся до суду 25 квітня 2025 року (а.с. 23).

У справах "Осман проти Сполученого королівства" та "Креуз проти Польщі" Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

ЄСПЛ зауважує, що сторона, яка задіяна під час судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв розумності строку є саме поведінка заявника. Так, суд покладає на заявника лише обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, утримуватися від виконання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання (рішення ЄСПЛ від 21 листопада 1995 рокуу справі "Чірікоста і Віола проти Італії" ("Ciricosta and Viola v. Italy", заява N 19753/92)).

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Сабадаш проти України поновлення судом пропущеного строку на оскарження рішення без належного обґрунтування порушує принцип юридичної визначеності.

Посилання апелянта щодо отримання ним оскаржуваної постанови 25 квітня 2025 року, як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження вказаної вище постанови судді від 19 листопада 2024 року, апеляційний суд вважає безпідставними.

Як свідчать фактичні обставини цієї справи,апелянт мав об`єктивну можливість звернутися з апеляційною скаргою та заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження у продовж проміжок часу з 02 грудня 2024 року по 12 грудня 2024 року, зважаючи на час отримання копії оскаржуваної постанови засобами поштового зв`язку (01 грудня 2024 року).

Апеляційний суд зауважує, що факт отримання копію оскаржуваної постанови засобами поштового зв`язку 01 грудня 2024 року (а.с. 22), апелянт не заперечує.

Обставин, які б свідчили про існування перешкод у зверненні з апеляційною скаргою впродовж проміжку часу, починаючи з 02 грудня 2024 року по 12 грудня 2024 року, апелянт не наводить.

Сама по собі та обставина, що копію оскаржуваної постанови апелянт отримав в суді повторно 25 квітня 2025 року, не свідчить про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження та наявність обставин об`єктивного характеру, які перешкодили апелянту своєчасно реалізувати право на апеляційне оскарження.

З огляду на викладене вище, апеляційним судом не встановлено підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Любашівського районного суду Одеської області від 19 листопада 2025 року, а тому у задоволенні клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження потрібно відмовити та відповідно до вимог ст. 294 КУпАП апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Керуючись ст. 294 КУпАП

постановив:

Відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Любашівського районного суду Одеської області від 19 листопада 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: Ю.П. Лозко