ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1457/25 Справа № 202/2306/25 Суддя у 1-й інстанції - Ігнатенко В. В. Суддя у 2-й інстанції - Залізняк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року Кривий Ріг

26.05.2025р. суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Залізняк Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг апеляційну захисника Дьяченка О.В. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 14.04.2025р., якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає по АДРЕСА_1

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00грн, стягнуто судовий збір

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00грн, стягнуто судовий збір

Постанову суду першої інстанції оскаржено захисником Дьяченком О.В., який в апеляційній скарзі:

- вказує, що ОСОБА_1 було зупинено 01.03.2025р. на території блокпосту під час керування ним автомобілем «УАЗ 2206» під час руху на бойове завдання, та працівниками поліції було складено на нього протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП, після чого були викликані працівник ВСП та на ОСОБА_1 було складено протокол за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, тобто щодо ОСОБА_1 за одне й те саме діяння складено два адміністративні протоколи, що суперечить приписам ЄКПЛ щодо неможливості вдруге притягнення за порушення, за яке особу вже було притягнуто до відповідальності;

- прохає оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Про дату, час та місце судового розгляду ОСОБА_1 та його захисник повідомлені належним чином до судового засідання не прибули, від захисника Дьяченка О.В. надійшла письмова заява про розгляду апеляційної скарги за його відсутності.

Суд апеляційної інстанції дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, дійшов висновку про залишення апеляційної скарги захисника без задоволення за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 01.03.2025 року о 17.00год. перебував у АДРЕСА_2 , під час виконання службових обов`язків в умовах особливого періоду та військового стану в стані алкогольного сп`яніння.

В обґрунтування висновку про винуватість ОСОБА_1 суд першої інстанції поклав протоколом про адміністративне правопорушення ДНК-0971 від 02.03.2025 року, актом огляду на стан сп`яніння від 01.03.2025р. № 183 згідно якого результат огляду ОСОБА_1 виявився позитивним - 0,58 проміле.

Суд першої інстанції після аналізу сукупності доказів, які містяться у справі, керуючись вимогами ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, оскільки він виконував обов`язки військової служби в умовах особливого періоду в нетверезому стані.

При цьому суд першої інстанції встановив елементи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП суб`єкт правопорушення - військовослужбовця ОСОБА_1 , об`єктивну сторону правопорушення - знаходження ОСОБА_1 при виконання обов`язків військової служби в умовах особливого періоду в нетверезому стані, та встановив кваліфікуючу ознаку даного правопорушення за частиною третьою - вчинення протиправної дії в умовах особливого періоду.

Суд апеляційної інстанції повно та всебічно дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 погоджується із висновками суду про визнання його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП за таких підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 248 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Так суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення встановив, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 , що підтверджується відомостями протоколу про адміністративне правопорушення, та не оскаржується апелянтом в апеляційній скарзі, тобто є суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 172-20 КУпАП, після введення в Україні військового стану та оголошеної мобілізації військовослужбовці залучені до проходження військової служби та є такими, що виконують обов`язки військової служби, крім перебування у відпустці чи на лікуванні, та виконання обов`язків військової служби безпосередньо пов`язано із особливим періодом.

Стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 встановлений із застосуванням спеціального технічного приладу, за результатами такого огляду встановлений стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 із показником 0,58 проміле.

Таким чином, докази які знаходяться в матеріалах справи у своїй сукупності вказують на наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, та висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи є правильними.

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 свою винуватість визнав, будь які заперечення у протоколі не зазначив, клопотань не подавав, та подав заяву про розгляд протоколу про адміністративне правопорушення за його відсутності.

Суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, свої висновки мотивував на підставі їх сукупності після всебічної оцінки.

Доводи апеляційної скарги захисника Дьяченка О.В. , що ОСОБА_1 було зупинено 01.03.2025р. на території блокпосту під час керування ним автомобілем «УАЗ 2206» під час руху на бойове завдання, та працівниками поліції було складено на нього протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП, після чого були викликані працівник ВСП та на ОСОБА_1 було складено протокол за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, тобто щодо ОСОБА_1 за одне й те саме діяння складено два адміністративні протоколи, що суперечить приписам ЄКПЛ щодо неможливості вдруге притягнення за порушення, за яке особу вже було притягнуто до відповідальності є неспроможними за таких підстав.

Стаття 266 КУпАП регламентує відсторонення осіб від керування транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Стаття 266-1 регламентує огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Таким чином вказані статті КУпАП розмежовують порядок огляду осіб на стан сп`яніння за суб`єктом правопорушення та об`єктивною стороною.

У порядку ст. 266 КУпАП на стан сп`яніння оглядаються водії транспортних засобів при керуванні ними транспортними засобами з ознаками сп`яніння.

У порядку ст. 266-1 КУпАП на стан сп`яніння оглядаються водії, які керують транспортними засобами з ознаками сп`яніння, та при цьому вказані водії є військовозобов`язаними, резервістами під час проходження зборів, а також військовослужбовцями ЗСУ.

Військовослужбовці, при виконанні своїх службових обов`язків, крім іншого, є суб`єктами адміністративного правопорушення за ст. 172-20 КУпАП у разі виявлення у них ознак чи стану сп`яніння, та у вказаному випадку слід розмежовувати поняття суб`єкта правопорушення, а саме першочергово - особа, яка керує транспортним засобом спочатку визначається як водій (загальний суб`єкт), а при умові виконання ним ще й службових обов`язків, пов`язаних із проходженням служби в ЗСУ (керуючи транспортним засобом) - як військовослужбовець (спеціальний суб`єкт).

У другому випадку, на думку суду апеляційної інстанції, є доцільним вирішення питання про притягнення військовослужбовця до адміністративної відповідальності за ст. 172-20 КУпАП, та саме у цьому випадку, при огляді військовослужбовця на стан сп`яніння діють норми ст. 266-1 КУпАП, що фактино і було здійснено повноважними особами ВСП.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає, що за наявності існування ознак двох складів адміністративних правопорушень, як за ст. 130 КУпАП, так і за ст. 172-20 КУпАП, такі дії слід фіксувати при спільних діях працівників поліції та служби ВСП для складення протоколів про адміністративні правопорушення за відповідними статтями, оскільки вказані норми закону, а саме ст. 130 КУпАП та ст. 172-20 КУпАП мають наслідком різні правові наслідки, зокрема за ст. 130 КУпАП під час керування транспортним засобом у стані сп`яніння на винну особу накладається стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, тобто позбавлення спеціального права, при цьому ст. 172-20 КУпАП такого обмеження не передбачає.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про скасування оскаржуваної постанови, та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та справедливим судовим рішенням.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Дьяченка Олега Валентиновича в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 13.11.2025р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00грн, стягнуто судовий збір - залишити без задоволення.

Постанову Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 13.11.2025р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00грн, стягнуто судовий збір - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її прийняття, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя