Номер провадження: 33/813/746/25
Номер справи місцевого суду: 493/228/25
Головуючий у першій інстанції Волошин І. С.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Назарової М.В.,

за участю секретаря - Соболєвої Р.М.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Балтського районного суду Одеської області від 14 лютого 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Балтського районного суду Одеської області від 14 лютого 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8500,00 грн, без конфіскації знарядь і способів вчинення правопорушення.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн.

ОСОБА_1 постановою суду визнано винним у тому, що 02 лютого 2025 року о 08:40 год на східній околиці м. Балта, Подільського району, Одеської області було виявлено ОСОБА_1 , який в групі осіб, а саме з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , намагався перетнути державний кордон України в пішому порядку поза пунктами пропуску через державний кордон на вихід з України до Республіки Молдова на напрямку с. Тимкове (Україна) - с. Броштяни (Республіка Молдова) з документами, що посвідчують його особу, чим порушив вимоги ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» та вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що на момент підготовки та подання матеріалів, пояснень, перебував під значним психологічним тиском та у стані афекту, що може спотворювати реальну картину подій. Попереднє пояснення було написане не з його власних слів, а відповідно до заздалегідь підготовленого зразка, який йому надали для переписування, при цьому перебував у приміщенні разом із озброєними представниками ДПСУ, що спричинило обґрунтований страх фізичного впливу у разі, якщо б він відобразив у поясненні реальний стан.

Вказує, що дійсними обставинами справи є те, що він 02.02.2025 рухався на таксі марки "Рено Флюєнс" д.н.з НОМЕР_1 з водієм ОСОБА_4 та його знайомими ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на огляд і потенційну купівлю автомобіля "БМВ 318іС" 1998 року до м. Кодима. На відрізку дороги між с. Познанка Перша та с. Гольма представники ДПСУ зупинили машину, попросили всіх пасажирів здати документи і запитали причину руху по даній ділянці дороги. Після здачі документів, представники ДПСУ вилучили мобільні телефони та попросили вийти з автомобіля. Перебуваючи біля автомобіля таксі, один з представників ДПСУ наполегливо вимагав від нього та його знайомих: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнати намір незаконного перетину державного кордону, повністю ігноруючи їх пояснення щодо перебування у цій місцевості. Після чого, представник ДПСУ узяв його за комір та почав погрожувати фізичним насильством, якщо він та його попутники не будуть свідчити проти себе, у зв`язку з чим був вимушений погодитись з версією представника ДПСУ аби уникнути тілесних ушкоджень. Далі його та попутників було безпідставно затримано та примусово доставлено у воєнну частину в м. Подільськ, Одеської області, де, без роз`яснення прав було складено протокол про адміністративне порушення. Після чого їм дали бланки для написання пояснення та заздалегідь підготовлений надрукований текст, який під примусом та у присутності озброєних представників ДПСУ були змушені власноруч переписати, а також заяви про розгляд справ без їх участі.

Вказує, що такі дії представників ДПСУ, зокрема, незаконне вилучення особистих речей (мобільних телефонів), фізичний та психологічний тиск, а також примусове складання завідомо неправдивих пояснень, є порушенням його конституційних прав та процесуальних гарантій.

Зазначає, що затримання та притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконним та базується на доказах, отриманих із грубим порушенням законодавства України.

Також зазначає, що суддя першої інстанції не взяв до уваги скріншоти, на яких видно історію дзвінків власнику автомобіля за декілька днів заздалегідь та у день затримання, які були надані суду.

Посилаючись на п. 1 Постанови КМУ про прикордонний режим вказує, що жодних доказів про те, що прикордонна смуга у Балтському районні або в Подільському районні становить завширшки більше ніж 5 км від лінії державного кордону, до справи не долучено, тому посилання, що він був затриманий на відстані 24 км, але фактично 47 км, тобто в межах прикордонної смуги, є безпідставним.

Не зазначено жодних дій, які саме здійснював з метою спроби незаконного перетину.

Працівниками ДПСУ ні фото, ні відеофіксації, ні інших фактичних доказів не було долучено.

Також посилається на постанови суду по справах № 721/325/24 та 938/546/24.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, оскаржувану постанову просив скасувати та провадження по справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Склад адміністративного правопорушення - це сукупність законодавчо-визначених ознак, наявність яких дає підстави дійти висновку у кожному конкретному випадку щодо належної правової кваліфікації дій особи, та як наслідок прийняти рішення щодо можливості притягнення такої особи до юридичної відповідальності.

Відсутність (недоведеність) хоча б однієї із ознак складу адміністративного правопорушення унеможливлює прийняття рішення про притягнення особи до відповідальності та застосування відносно неї заходів державного примусу, зокрема накладення стягнення у виді штрафу.

Відповідно до ч. 1 ст. 204-1 КУпАП відповідальність настає у разі перетинання або спроби перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Згідно з частиною 2 цієї статті відповідальність настає за вчинення тих саме дій, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Аналіз змісту диспозиції ч. 1, 2 статті 204-1 КУпАП дає підстави дійти висновку про те, що вказані норми за своєю властивістю є бланкетними, тобто з метою їх застосування та врегулювання суспільних відносин, виникає необхідність звернення до нормативно-правових актів, які детально регламентують зазначені правила.

Положеннями ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» (далі - Закон) передбачено, що перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством. Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, автомобільних і пішохідних шляхах, в аеропортах (аеродромах), морських і річкових портах, включаючи частину їх акваторії (захищена повністю або частково огороджувальними гідротехнічними спорудами чи об`єктами природного походження), з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, на якій здійснюються прикордонний, митний контроль, інші види контролю і пропуск через державний кордон України осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна. Положення про пункти пропуску через державний кордон України затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України. Пропуск транспортних засобів, вантажів через державний кордон України провадиться відповідно до законодавства України і міжнародних договорів України. Відповідно до міжнародних договорів України Кабінетом Міністрів України може бути встановлено спрощений порядок пропуску осіб, транспортних засобів, вантажів через державний кордон України.

Відповідно до ст. 35 Закону особи, винні в порушенні або спробі порушення режиму державного кордону України, прикордонного режиму або режиму в пунктах пропуску через державний кордон України, у незаконному переміщенні або спробі незаконного переміщення через державний кордон України вантажів, матеріалів, документів та інших предметів, а також в інших порушеннях законодавства про державний кордон України, несуть кримінальну, адміністративну або іншу відповідальність згідно з законодавством України.

Правила, які визначають порядок та умови перетинання громадянами України державного кордону, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2010 року № 724).

Відповідно до положень п. 2 Правил перетинання громадянами України (далі - громадяни) державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю (далі - пункти пропуску), якщо інше не передбачено законом, за одним документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Також п. 2-1 Правил унормовано, що виїзд за межі України громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, зазначених в абзацах третьому - сьомому, дев`ятому і десятому цього пункту та пункті 2-2 цих Правил, може здійснюватися самостійно без осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю, осіб, які потребують постійного догляду, чи дітей, визначених пунктом 2-2 цих Правил, на підставі довідки про перебування таких осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю, осіб, які потребують постійного догляду, чи дітей, визначених пунктом 2-2 цих Правил, на консульському обліку, документів (їх нотаріально засвідчених копій), що дають право на виїзд, які передбачені відповідно в абзацах третьому - сьомому, дев`ятому і десятому цього пункту та пункті 2-2 цих Правил, та документів, зазначених у пункті 2 цих Правил.

Зазначеними правилами також регламентовано винятки для громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, які прямують для роботи на морських суднах, суднах внутрішнього плавання у складі екіпажів таких суден або для проходження практичної підготовки на суднах, а також, які відносяться до авіаційного персоналу, є державними інспекторами з безпеки авіації або особами, уповноваженими на проведення перевірок Державіаслужби, та працівниками Державного авіаційного підприємства Україна, якщо вони прямують для роботи (виконання службових обов`язків) за кордоном або тренажерної підготовки, а також є студентами або курсантами закладів освіти України, які прямують для проходження практичної льотної підготовки в іноземні заклади освіти або в авіаційні школи, здійснюється уповноваженими службовими особами Держприкордонслужби за умови виконання правил перетинання державного кордону України, наявності підтвердних документів.

24 лютого 2022 року N 2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", відповідно до пункту 31 частини 11 статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", затверджений Указ Президента України 24 лютого 2022 року N 64/2022, яким в Україні введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який, у подальшому, продовжено й який триває досі.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1,17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року N 69/2022 в Україні оголошено загальну мобілізацію, яка передбачає для громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років обмеження у праві виїзду за кордон.

Визнаючи винним правопорушника ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, суд вважав доведеною його вину матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 000551Е від 02.02.2025; письмовими поясненнями ОСОБА_1 ; копією письмового пояснення ОСОБА_2 ; копією письмового поясненням ОСОБА_3 ; довідкою за результатами проведення перевірочних заходів начальника відділення боротьби з нелегальною міграцією ВБТЗ ГОРВ НОМЕР_2 прикордонного загону капітана ОСОБА_5 від 02.02.2025.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а вищезазначені вимоги закону судом першої інстанції виконані в повному обсязі.

З протоколу про адміністративне правопорушення ПдРУ № 000551Е від 02.02.2025 вбачається, що 02.02.2025 о 08:40 год на східній околиці м. Балта, Подільського району, Одеської області було виявлено ОСОБА_1 . За результатами проведення фільтраційно-перевірочних заходів стало відомо, що ОСОБА_1 в групі осіб, а саме з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , намагався перетнути державний кордон України в пішому порядку поза пунктами пропуску через державний кордон на вихід з України до Республіки Молдова на напрямку с. Тимкове (Україна) - с. Броштяни (Республіка Молдова) з документами, що посвідчують його особу, чим порушив вимоги ст. 9 ЗУ «Про державний кордон України» та вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП. Роз`яснено права та повідомлено про розгляд справи, про що свідчить особистий підпис ОСОБА_1 . Вказаний протокол ОСОБА_1 підписав (а.с. 1).

В письмових поясненнях ОСОБА_1 пояснив, що через соц. мережі знайшов осіб, які за грошову винагороду допомагають незаконно перетнути кордон України, і за їх вказівкою з двома особами прибув в м. Балта для подальшого перетину державного кордону, проте був виявлений та зупинений працівниками Державної прикордонної служби України. Також зазначив, що пояснення написані ним особисто, вину у спробі перетинання державного кордону України визнає (а.с. 2).

Згідно копією письмового пояснення ОСОБА_2 , останній був зупинений військовослужбовцями Державної прикордонної служби України при спробі незаконного перетину державного кордону на вихід з України в Республіку Молдова. В Молдову направлявся з метою переїзду до знайомих. Через соціальну мережу «Телеграм» знайшов осіб, які за 10000 доларів допомагають незаконно перетнути державний кордон України. За їх вказівкою, він та ще з двома особами прибув в район населеного пункту міста Балта Одеської області для подальшого перетину державного кордону, проте був виявлений представниками ДПС України. Також зазначив, що пояснення написані ним особисто, вину у спробі перетинання державного кордону України визнає повністю (а.с. 3).

Відповідно до копії письмових пояснень ОСОБА_3 , останній був зупинений прикордонниками при спробі незаконного перетину державного кордону на вихід з України в Республіку Молдова. В Молдову направлявся з метою переїзду за кордон та пошуку роботи. Через телеграм канал знайшов осіб, які за грошову винагороду допоможуть незаконно перетнути державний кордон України. За їх вказівкою 02.02.2025 він спільно з двома особами прибув в район населеного пункту міста Балта для подальшого перетину державного кордону, проте був виявлений та зупинений представниками ДПС України. Також зазначив, що пояснення написані ним особисто, вину у спробі перетинання державного кордону України визнає повністю (а.с. 4).

З довідки за результатами проведення перевірочних заходів начальника відділення боротьби з нелегальною міграцією ВБТЗ ГОРВ НОМЕР_2 прикордонного загону капітана ОСОБА_5 від 02.02.2025, вбачається, що 02.02.2025 о 08:40 год. за попередньою інформацією ГОРВ НОМЕР_2 прикордонного загону, п/н «КрП» від НОМЕР_2 прикордонного загону, на напрямку Тимкове (Україна) - Броштяни (РМ), на відстані 24000 м від ДКУ, зупинено транспортний засіб марки «Рено Флюєнс», р/н НОМЕР_3 , в якому виявлено водія (мешканця Черкаської області) та трьох громадян України (мешканців Тернопільської, Кіровоградської та Дніпропетровської областей), які намагалися перетнути державний кордон поза пунктами пропуску. Телеграм: «ІНФОРМАЦІЯ_2.

В ході проведення перевірочних заходів щодо ОСОБА_1 було встановлено, що останній, перебуваючи за місцем проживання почав вишукувати можливі шляхи незаконного перетину державного кордону України поза встановленими пунктами пропуску в мережі інтернет та серед своїх знайомих. Так, в соціальній мережі «Телеграм», спілкуючись із своїм знайомим на ім`я « ОСОБА_7 », який перебуває на території Великої Британії, останній повідомив, особу під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2», який надає послуги щодо незаконного перетину ДК України. В подальшому ОСОБА_1 написав на вищевказаний телеграм канал з метою узгодження подальших дій та відрекомендувався, що він від особи на ім?я « ОСОБА_7 », на що отримав позитивну відповідь. В ході спілкування особа на ім?я «ІНФОРМАЦІЯ_2» повідомила, що вказана дія буде вартувати загалом 8000 (вісім тисяч) доларів, з яких потрібно 3000 (три тисячі) доларів перекинути на криптогаманець, на що громадянин ОСОБА_1 погодився та здійснив вказану передплату.

31.01.2025 в месенджері телеграм громадянину ОСОБА_1 надійшло повідомлення від «ІНФОРМАЦІЯ_2» про те, що ОСОБА_1 01.01.2025 близько о 10.00 прибути на АЗС «ОККО», що находиться поблизу н.п. Умань на автомобільній дорозі сполученням «Київ - Одеса», на отриману вказівку ОСОБА_1 погодився та почав збирати речі.

01.01.2025 року о 10.00, прибувши на АЗС «ОККО», ОСОБА_1 повідомив про це «ІНФОРМАЦІЯ_2», на що отримав відповідь очікувати таксі марки «Тойота» чорного кольору (реєстраційний номер не пам?ятає). В подальшому свідчення громадянина ОСОБА_1 співпадають з ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Телеграм канал: «ІНФОРМАЦІЯ_4» (використовує номер телефону НОМЕР_4 ), «ІНФОРМАЦІЯ_3», «ІНФОРМАЦІЯ_5. Сума за переправлення: Від 8000 до 12000 доларів США (Передплата: 3000, 7700, 8000 тисяч доларів). Місце затримання: (47.93 1596, 29.907659).

Сукупність вищевказаних доказів вагомо свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 складу інкримінованого правопорушення.

Аргументи апелянта про те, що документи, які містяться у цій справі ним підписані унаслідок застосування відносно нього прикордонниками психологічного тиску, апеляційний суд відхиляє, так як матеріали справи не містять відомостей, що такі дії прикордонників були предметом оскарження у порядку, передбаченому законом.

Твердження апелянта, що 02.02.2025 рухався на таксі марки "Рено Флюєнс" д.н.з НОМЕР_1 з водієм ОСОБА_4 та його знайомими ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на огляд і потенційну купівлю автомобіля "БМВ 318іС" 1998 року до м. Кодима, апеляційний суд оцінює критично, а додані скріншоти оголошення та дзвінки не можуть підтверджувати версію правопорушника, оскільки неможливо ідентифікувати, що це саме ОСОБА_1 здійснював дзвінки та про щось домовлявся.

Доводи, що затримання та притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконним та базується на доказах, отриманих із грубим порушенням законодавства України, є безпідставним, апеляційним судом не встановлено таких порушень.

Щодо посилання на п. 1 Постанови КМУ про прикордонний режим та вказівку, що жодних доказів про те, що прикордонна смуга у Балтському районні або в Подільському районні становить завширшки більше ніж 5 км від лінії державного кордону, до справи не долучено.

Так, матеріали справи не містять доказів, що прикордонна смуга у Балтському районні або в Подільському районні становить завширшки більше ніж 5 км від лінії державного кордону, проте із загальнодоступної інформації вбачається, що прикордонна смуга Подільського району - це територія, що розташована вздовж державного кордону, охороняється органами Державної прикордонної служби. У цій смузі діє особливий прикордонний режим, який регулює, хто має право знаходитися та проводити роботи в цій зоні, тому доводи заявника є неспроможними.

Доводи, що дії представників ДПСУ як незаконне вилучення особистих речей (мобільних телефонів), фізичний та психологічний тиск, а також примусове складання завідомо неправдивих пояснень, є порушенням його конституційних прав та процесуальних гарантій., апеляційний суд визнає безпідставними, з огляду на таке.

Матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 чи його захисник звертались до правоохоронних органів з відповідними заявами про незаконність дій працівників прикордонної служби щодо нього (вчинення психологічного тиску) або оскаржували їх дії у встановленому законом порядку. Доказів неправомірної поведінки працівників прикордонної служби чи інших доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього, матеріали справи не містять.

Отже, твердження заявника щодо неправомірності дій працівників прикордонної служби не відповідають дійсності та є суб`єктивними, оскільки незаконність їх дій не встановлена будь-якими судовим рішенням або висновком компетентного органу. Підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, відсутні.

Щодо доводу, що не зазначено жодних дій, які саме здійснював з метою спроби незаконного перетину, апеляційний суд звертає увагу на протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 намагався перетнути державний кордон України в пішому порядку поза пунктами пропуску через державний кордон з документами, що посвідчують особу.

Крім того, за інформацією ЄДРСР відносно ОСОБА_3 . Балтським районним судом 10.02.2025 винесено постанову про притягнення до відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, яка набрала законної сили по подіях 02.02.2025 о 08:40 у групі осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_8 (справа № 493/230/25).

Відносно ОСОБА_2 Балтським районним судом 12.02.2025 винесено постанову про притягнення до відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, яка постановою Одеського апеляційного суду від 12.05.2025 залишена без змін, і які ухвалені по подіях 02.02.2025 о 08:40 у групі осіб ОСОБА_3 та ОСОБА_8 (справа № 493/229/25).

З приводу того, що працівниками ДПСУ ні фото, ні відеофіксації, ні інших фактичних доказів не було долучено, апеляційний суд зазначає, що нормами КУпАП та Інструкцією з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення, затвердженою Наказом МВС України від 18 вересня 2013 року № 898, не передбачено таких дій при оформленні матеріалів справи за ст. 204-1 КУпАП.

Посилання заявника на постанови суду по справах № 721/325/24 та 938/546/24 апеляційний суд не бере до уваги, оскільки такі містять інші обставини справи.

Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом». Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Таким чином, порушень норм матеріального та процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду при її перегляді, апеляційним судом не встановлено.

Суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, яке підтверджується доказами дослідженими в їх сукупності та з точки зору їх достатності під час розгляду матеріалів адміністративної справи.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

З огляду на вищенаведене, підстав для скасування постанови суду і закриття провадження по справі з наведених в апеляції мотивів апеляційний суд не вбачає, а тому вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 285, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Балтського районного суду Одеської області від 14 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.В. Назарова