ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/572/25 Номер провадження 33/814/535/25Головуючий у 1-й інстанції Зуб Т. О. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі:

судді Пікуля В.П.,

з секретарем судового засідання Філоненко О.В.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на постанову судді Полтавського районного суду Полтавської області від 18 березня 2025 року про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП,

стосовно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

Зміст оскаржуваної постанови

Постановою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 18 березня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді, 24 січня 2025 року о 14-16 год ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ВАЗ 2109» р/н НОМЕР_1 по вул. Миру в с. Горбанівка, Полтавського р-ну, Полтавської обл. у стані наркотичного сп`яніння.

Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у медичному закладі.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР України) та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частини 1 статті 130 КУпАП.

Позиції осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення

Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Із постановою судді не погодився ОСОБА_1 , який в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права, просить постанову Полтавського районного суду Полтавської області від 18 квітня 2025 року по справі № 545/572/25 скасувати, а провадження - закрити.

В апеляційній скарзі зазначено, що відеозапис, який надано працівниками поліції є недопустимим доказом, оскільки не є безперервним.

Також зазначає, що у працівників поліції не було підстав для зупинки транспортного засобу, а огляд на стан сп`яніння проведено з порушеннями, відповідно, його суд не може приймати до уваги.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суді Полтавського районного суду Полтавської області від 18 березня 2025 року, оскільки постановою Полтавського апеляційного суду від 04 квітня 2025 року апеляційну скаргу, на вище вказану постанову, було повернуто з підстав невиконання статті 271 КУпАП.

Щодо явки та позиції учасників провадження в суді апеляційної інстанції

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та просив скасувати постанову судді Полтавського районного суду Полтавської області від 18 березня 2025 року, а провадження у справі закрити.

Мотиви суду

Щодо клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження

Одночасно з апеляційною скаргою ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, вказавши, що постановою Полтавського апеляційного суду від 04 квітня 2025 року, апеляційну скаргу було повернуто через невиконання вимог статті 271 КУпАП.

Вивчивши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, виходячи з наступних підстав.

Частиною 2 статті 294 КУпАП встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно зі статті 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Доводи апелянта, викладені в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, знайшли своє відображення під час розгляду вище вказаного клопотання і суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови районного суду підлягає поновленню.

Щодо оскаржуваної постанови

Диспозиція частини 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У статті 280 КУпАП зазначено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту статті 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2.9 а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з пунктом 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до пунктів 6, 7 розділу І вказаної Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно вимог статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Апеляційний суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те посадовою особою, як передбачено приписами статті 255 КУпАП, та відповідає вимогам статті 256 цього Кодексу, а тому є належним та допустимим доказом по справі.

Суд першої інстанції правильно вказав, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, підтверджується матеріалами справи в їх сукупності.

Апеляційний суд погоджується з висновками судді суду першої інстанції про те, що в діях ОСОБА_1 є склад правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння.

Щодо доводів апеляційної скарги

Твердження скаржника, що відеозапис, який наданий до матеріалів справи про адміністративне правопорушення є неналежним доказом, не підтверджується матеріалами справи та не дає підстав для скасування постанови про адміністративне правопорушення.

З переглянутого відеозапису вбачається рух автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , його переслідування працівниками поліції, спілкування особи, яка притягається до адміністративної відповідальності з працівниками поліції, тощо.

Суд апеляційної інстанції звернув увагу на те, що такий відеозапис, яким зафіксовано обставини, є доказом, котрий може підтверджувати факт вчинення водієм порушення Правил дорожнього руху України, про що констатовано у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15 листопада 2018 року у справі №678/991/17, адміністративне провадження №К/9901/6128/18, але є не єдиним доказом у справі, який підтверджує факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Також, слід зазначити, що доводи ОСОБА_1 про те, що не було підстави для зупинки транспортного засобу не дають підстави для висновку про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки встановлено, що у водія мались ознаки сп`яніння та він був зобов`язаний виконати законні вимоги працівників поліції.

Крім того, відповідно до пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Твердження про порушення під час складення протоколу по адміністративне правопорушення не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

Дійсно, з матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення було складено 03 лютого 2025 року, за події що відбулися 24 січня 2025 року.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 25 від 24 січня 2025 року (а.с.19) встановлено, що огляд проведено о 15:35 год 24 січня 2025 року, в той час, як з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 775754 від 03 лютого 2025 року вбачається, що зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 відбулася о 14:16 год 24 січня 2025 року, що не порушує часові проміжки проведення огляду, які передбачені статтею 266 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що складення протоколу про адміністративне правопорушення 03 лютого 2025 року пов`язане з проведенням лабораторних досліджень та викликом особи, для складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Також не знайшли свого підтвердження доводи скаржника, про те, що працівники поліції, в порушення Інструкції, не видали направлення на проведення огляду на визначення стану сп`яніння, оскільки з акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 25 від 24 січня 2025 року вбачається, що підставою для проведення огляду було направлення видане поліцейським СРПП ВП № 2 ПРУП сержантом поліції Біленком Є.В.

Всупереч доводам апелянта, винуватість ОСОБА_1 у порушенні пункту 2.9а) ПДР України підтверджується належними, достатніми та допустимими доказами, на які суд послався у своєму рішенні. Та обставина, що особа, відносно якої складено протокол не був відсторонений від керування транспортним засобом працівниками патрульної поліції, не впливає на правильність прийнятого судом рішення.

Висновок суду

Відповідно до положень частини 7 статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 25 березня 2021 року по справі «Сміляніч проти Хорватії», Суд наголошує, що автомобілі можуть стати небезпечними через безвідповідальне чи необережне використання і можуть спричинити суспільну шкоду, тому держава повинна прагнути запобіганню ДТП, забезпечуючи за допомогою адекватних мір стримування та превентивних заходів дотримання відповідних правил, спрямованих на зниження ризиків небезпеки необережної, безвідповідальної поведінки під час дорожнього руху (пункт 76).

Враховуючи викладене, висновок судді суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за частиною 1 статті 130 КУпАП є правильною та обґрунтованою.

Стягнення накладене у відповідності з вимогами статті 33 КУпАП, у межах, установлених цим Кодексом.

Судове рішення належним чином мотивоване і відповідає вимогам статті 283 КУпАП. Порушень закону, які були б підставою для скасування постанови суду не встановлено.

Відповідно до пункту 1 частини 8 статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтею 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Полтавського районного суду Полтавської області від 18 березня 2025 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Полтавського районного суду Полтавської області від 18 березня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Полтавського районного суду Полтавської області від 18 березня 2025 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.П. Пікуль