Кагарлицький районний суд Київської області
_____________________________________________________________________________
22.05.2025 Справа №: 368/541/25
провадження 3-зв/368/4/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2025 рокум. Кагарлик

Суддя Кагарлицького районного суду Київської області Закаблук О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про самовідвід судді Кагарлицького районного суду Київської області Шевченко Ірини Іванівни у справі № 368/541/25, провадження 3/368/236/25 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

16 квітня 2025 року на адресу Кагарлицького районного суду надішов адміністативний матеріал № 368/541/25, провадження 3/368/236/25 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122-2 КУпАП.

16.04.2025 року автоматизованою системою документообігу суду для слухання даного адміністративного провадження (в порядку КУпАП) був визначений суддя Кагарлицького районного суду Шевченко І.І., присвоєно, - справа № 368/541/25, провадження 3/368/236/25.

12.05.2025 року суддею Шевченко І.І. заявлено самовідвід по справі, так як справа про адміністративне правопорушення надійшла щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є неповнолітнім. Відповідно до Засад використання автоматизованої системи документообігу суду Кагарлицького районного суду Київської області, спеціалізація з розгляду справ щодо неповнолітніх встановлено судді Кириченку В.І. та Іванюті Т.Є. з 22.11.2024 року по 21.11.2025 року, спеціалізація з розгляду справ щодо неповнолітніх встановлено судді Закаблуку О.В. під час відсутності (відпустка, лікарняний, нарада кімната, відводи, самовідводи, підвищення кваліфікації, навчання, відрядження) Кириченка В.І. та Іванюта Т.Є., а тому вважає, що було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, що виключає її участь у розгляді даної справи.

У кодексі України про адміністративні правопорушення відсутня стаття, яка б передбачала самовідвід судді, однак діючі КПК України, ЦПК України та КАС України, мають відповідні статті про відвід (самовідвід) судді, а тому при розгляді даної справи слід застосувати аналогію права, тому з метою запобігання сумнівів у об`єктивності та неупередженості головуючого судді Шевченко І.І. в результаті справи, вважає за необхідне заявити самовідвід по даній справі.

12.05.2025 року автоматизованою системою документообігу суду для слухання даної заяви про відвід був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В., присвоєно, - справа № 368/541/25, провадження № 3-зв/368/4/25.

Учасники в судове засідання, яке відбулося 22.05.2025 року о 09 год. 30 хв. не з`явилися, про місце та час розгляду заяви про самовідвід судді повідомлялися належним чином, їх неявка не перешкоджає розгляду заяви про самовідвід судді.

Суд дослідивши заяву судді Кагарлицького районного суду Київської області Шевченко І.І. про самовідвід, суд приходить до висновку про необхідність задоволення останньої з огляду на наступне.

Встановлено, що в Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутня стаття, яка б передбачала відвід судді. Проте, діючі кодекси мають відповідні статті про відвід, а тому при розгляді даної заяви про відвід, слід застосовувати аналогію права.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених ст. 75-79 КПК України, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. Відвід повинен бути вмотивованим.

Положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року задекларовано принцип за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а тому наявні підстави для розгляду заяви про відвід по суті.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретної особи, тобто чи виявляла вона упередженість або безсторонність у справі. Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки особи, певні факти, які можуть служити підставою для сумніву в його безсторонності. Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (рішення у справі "Феррантеллі та Сантанджело проти Італії" (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), рішення від 7 серпня 1996 року, Reports 1996-III, с. 951-952, п. 58); рішення у справі "Кастільо Альгар проти Іспанії" (Castillo Algar v. Spain), рішення від 28 жовтня 1998 року, Reports 1998-VIII, с. 3116, п. 45).

Як зазначив Європейський суд у справі «Мироненко і Мартенко проти України» (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія А, № 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38).

П. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів передбачено, що суддя підлягає відводу від участі в розгляду справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Оскільки наявні правові підстави, передбачені ст. 75 КПК України, заява судді Шевченко І.І. про самовідвід підлягає задоволенню.

З урахуванням вищенаведеного,керуючись ст.ст. 75, 80, 81 КПК України, ст. ст. 7, 24, 245, 252, 271 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву судді Кагарлицького районного суду Київської області Шевченко І.І. про самовідвід у справі № 368/541/25, провадження № 3/368/236/25 - задовольнити.

Відвести суддю Кагарлицького районного суду Київської області Шевченко Ірину Іванівну від розгляду адміністративної справи відносно ОСОБА_1 за порушення ч. 1 ст. 122-2 КУпАП (справа № 368/541/25, провадження № 3/368/236/25).

Справу відносно ОСОБА_1 за порушення ч. 1 ст. 122-2 КУпАП (справа № 368/541/25, провадження № 3/368/236/25) передати до канцелярії суду для проведення повторного автоматизованого розподілу для визначення іншого складу суду відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О.В. Закаблук