Справа № 127/6960/25
Провадження № 33/801/493/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ковальчук Л. В.
Доповідач: Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 травня 2025 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Стадник І.М., розглянувши апеляційну скаргу захисника -адвоката Чайки Артура Олеговича, подану в інтересах ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 23 квітня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КпАП України,

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 23 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з нього судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп.

Не погодившись із зазначеною постановою, ОСОБА_1 , через захисника - адвоката Чайку А.О. подав апеляційну скаргу, у якій просив постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що в матеріалах справи відсутні докази керування транспортним засобом, а саме перебування його у русі. Наявні в матеріалах справи відеозаписи також не встановлюють факт руху автомобіля та керування ним ОСОБА_1 .

Посилається також на те, що висновок медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 03.03.2025 року не є доказом у справі, оскільки складений з порушенням Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Так, вказаний висновок видається на підставі акта медичного огляду, а в матеріалах цієї адміністративної справи такий акт відсутній. Крім того, висновок не містить результатів огляду, а лише вказує на факт відмови від його проведення.

Зазначає також про те, що ОСОБА_1 не було повідомлено інформацію про пристрій «Drager 6820», зокрема щодо дати останнього калібрування.

Вказує на порушення працівниками поліції вимог ст. 266-1 КпАП України, оскільки встановивши, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, не залучили до складання протоколу представників військової служби правопорядку.

В судовому засіданні 23 травня 2025 захисник ОСОБА_1 - адвокат Чайка А.О. вимоги апеляційної скарги підтримав на умовах викладених в ній та просив її задовольнити.

В судове засідання 30 травня 2025 року ні ОСОБА_1 , ні його захисник адвокат Чайка А.О. не з`явилися, а заява останнього про відкладення розгляду справи в зв`язку з його зайнятістю в іншому процесі не підлягає до задоволення, так як в судовому засіданні було оголошено перерву в зв`язку з необхідністю витребування за клопотанням захисту акту огляду ОСОБА_1 . При цьому дату наступного судового засідання було узгоджено з адвокатом Чайкою А.О. і він не повідомляв суд про наявність в нього в цей день інших судових засідань.

Апеляційний суд, згідно з вимогами статті 294 КпАП України, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, що досліджувалися судом першої інстанції, а також витребуваних за клопотанням сторони захисту, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно зі статтею 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями частин 1, 2 статті 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 251 КпАП України передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1№260877 водій ОСОБА_3 03.03.2025 року о 00:34 год. по вул. Чумацька, 264 в м. Вінниця керував транспортним засобом марки «VW Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівниками поліції за ч.1 ст. 130 КпАП України.

Частиною першою статті 130 КпАП України встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння, чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів що, знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з статтею 266 КпАП України особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі- Інструкція).

Відповідно до пунктів 2, 4 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 4 розділу ІІ Інструкції визначено ознаки наркотичного сп`яніння, зокрема це: порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці; звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

За змістом статей 254, 255, 256 КпАП України протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КпАП України, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.

Відповідно до статті 256 КпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення), місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище перекладача, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності і, при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Зазначені вище вимоги особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення виконані, зокрема, у ньому чітко вказано суть адміністративного правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 сумніву не викликає, оскільки складений та підписаний уповноваженою особою - поліцейським взводу № 3 роти № 1 БУПП у Вінницькій області Очеретяним Я.С. із зазначенням усіх необхідних даних, відповідно до вимог статей 254, 256 КАП України, а також самим порушником, тому є належним і допустимим доказом по справі.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Також вина ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КпАП України підтверджується:

-висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 03.03.2025 відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду; рапортом працівника поліції від 04.08.2024;

-диском з відеозаписом .

Так під час перегляду в апеляційному суді відеоматеріалів з`ясовано, що фіксація подій починається із моменту коли працівники поліції підійшли до автомобіля, який стояв із ввімкненим двигуном та задніми ходовими вогнями, а за кермом перебував ОСОБА_1 , який повідомив поліцейських, що повертається з роботи зі служби.

Під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 не вказує на те, що він не керував автомобілем, та не висловлював заперечень щодо звернення працівника поліції до нього як до водія транспортного засобу, щодо факту керування ним транспортним засобом.

За змістом апеляційної скарги, правопорушник, окрім іншого, оспорює факт керування транспортним засобом, проте такі доводи не заслуговують на увагу враховуючи таке.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом - це виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Таким чином, саме по собі керування транспортним засобом необхідно розуміти як технічну дію водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що під керуванням транспортним засобом необхідно розуміти умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.(ВС/ККС № 751/11193/16 від 20.06.2019).

Отже, твердження про те, що керування транспортним засобом здійснюється тільки у тому випадку, коли внаслідок таких дій здійснюється рух (переміщення) транспортного засобу не відповідає правовому змісту, який було вкладено законодавцем у вказану правову норму.

Таким чином, дії спрямовані на використання транспортного засобу з метою його цільового призначення (включення запалення транспортного засобу, заведення двигуна та інше) необхідно вважати такими, що безпосередньо пов`язані із керуванням транспортним засобом.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що норми діючого КУпАП не зобов`язують наявність саме відеофіксування керування особою транспортним засобом. Факт керування транспортним засобом доводиться сукупністю доказів та ознак, які наявні в матеріалах справи.

В поясненнях у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 просив пояснити причини його зупинки, а відтак сам вказує на те, що його було зупинено працівниками поліції під час керування транспортним засобом, проте, як на його думку, безпідставно.

Як встановлено із відеозапису події поліцейські виявили у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, які були озвучені та запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння або на місці зупинки, або ж у медичному закладі. При цьому поліцейськими декілька разів було роз`яснено наслідки відмови від проходження медичного огляду на визначення стану сп`яніння.

Погодившись пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 був доставлений працівниками поліції до КНП «Центр терапії залежностей «Соціотерапія», де також проводилась відеозйомка подій.

Лікарем медичного закладу було запропоновано ОСОБА_1 пройти медичний огляд за допомогою приладу алкотесту Драгер 6820, однак своїми діями ОСОБА_1 всіляко ухилялася від цього - не продував трубку приладу, хоча і медичними працівниками, і працівниками поліції йому неодноразово роз`яснювався порядок такого проходження. Натомість ОСОБА_1 не випускав повітря в трубку приладу «Драгер», а поза ним, або продував нетривалий проміжок часу, що унеможливлювало проведення тесту.

Вказані дії водія ОСОБА_1 обґрунтовано розцінено, як лікарем, так і працівниками поліції і судом, як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння.

Апеляційний суд не приймає доводи апеляційної скарги, як підставу скасування постанови суду на відсутність акту медичного огляду ОСОБА_1 з огляду на те, що такий акт згідно з Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція №1452/735), залишається в закладі охорони здоров`я (п.19 розділ III Інструкції №1452/735).

Захист навіть не пробував ознайомитися із зазначеним актом, а лише в апеляційному суді просив його витребувати, так який нібито протиправно не доданий до матеріалів справи.

На запит суду Комунальним некомерційним підприємством «Центр терапії залежностей «Соціотерапія» Вінницької обласної ради» надано копію Акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцій № 0119 щодо ОСОБА_1 , який міститься всі необхідні дані, на відсутність яких у висновку огляду посилався захисник.

Зокрема, в акті зазначено про відмову ОСОБА_1 від проходження тесту на стан сп`яніння за допомогою алкотестера Драгер 6820, проте містяться інші ознаки його сп`яніння, виявлені в процесі огляду, а саме похитування в позі Ромберга, не точне виконання пальце-носової проби, різкий запах алкоголю з ротової порожнини.

Безпідставними є доводи апелянта про недотримання порядку огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, оскільки у матеріалах справи відсутній сертифікат відповідності про повірку робочого засобу приладу Драгер, у зв`язку з чим у нього виникають сумніви щодо його справності, оскільки по перше: необхідності додавати відповідний сертифікат відповідності не було, оскільки відповідно до положень п. 5 розділу ІІ згаданої Інструкції 1452/735 ці документи надаються на вимогу особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, однак під час проходження огляду на стан сп`яніння, ОСОБА_1 не вимагав пред`явлення документації на вимірювальний прилад, клопотання щодо їх витребування також не заявляв; по друге: медичний огляд за допомогою цього приладу ОСОБА_1 так і не пройшов, а тому стверджувати/заперечувати про справність приладу чи його калібрування немає сенсу.

Непереконливими також є доводи адвоката про те, що у висновку лікаря не зазначений результат огляду ОСОБА_1 , а вказана його відмова від проходження огляду, оскільки висновок лікаря медичної установи складається за результатами медичного огляду та обстеження водія, який був доставлений працівниками поліції і, у разі відмови водія від проходження медичного огляду, що є його правом, вказана подія фіксується лікарем.

Є хибними та відхиляються й доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а відтак його огляд на стан сп`яніння мав би проводитись відповідно до порядку передбаченого ст.266-1 КпАП України з таких підстав.

Відповідно до статті 266 КпАП України особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно з ч. ч. 2, 3 статті 266-1 КпАП України, огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів. Огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Виходячи з аналізу вказаних норм, огляд на стан сп`яніння в порядку передбаченому статтею 266-1 КпАП України проводиться щодо тих військовослужбовців, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у заборонених місцях у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку - ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

В матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, проходить військову службу у ЗС України, а також докази того, що у визначений в протоколі про адміністративне правопорушення час водій ОСОБА_1 виконував обов`язки військової служби.

Більше того, такі докази не додані і до апеляційної скарги, а відтак відповідні твердження апелянта є голослівними і не підтверджені жодними доказами.

Апеляційний суд звертає увагу, що відповідальність за відмову від проходження огляду передбачена для військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів не просто у зв`язку з наявністю такого статусу, а пов`язується з перебуванням таких осіб та території ВЧ та/або виконання ними обов`язків військової служби.

За наведених обставин ОСОБА_1 при вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, несе адміністративну відповідальність на загальних підставах, про що вірно зазначив суд першої інстанції.

Суд вкотре звертає увагу, що керування транспортним засобом водієм, який перебуває або підозрюється в тому, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків.

Перевіркою судом апеляційної інстанції постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим, а висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України, за наведених у постанові суду обставин є правильними, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами.

За таких обставин та з урахуванням положень статей 268, 294 КпАП України апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України, а відтак постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 23 квітня 2025 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 251, 268, 289, 294 КпАП України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника - адвоката Чайки Артура Олеговича, подану в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 23 квітня 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Стадник