Справа № 366/1211/25
Провадження № 3/366/878/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2025 с-ще Іванків

Суддя Іванківського районного суду Київської області Слободян Н.П.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

потерпілого ОСОБА_2 ,

розглянувши справи про адміністративні правопорушення, які надійшли від відділення поліції №1 (с-ща Іванків) Вишгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

І. Суть правопорушень, визнаних суддею недоведеними

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 709845 від 27.04.2025, суть правопорушення викладена таким чином:

03.03.2025 року, близько 11:10 год. в с. Розважів по вул. Шкільна, 14-а ОСОБА_1 вчинила дрібне викрадення чужого майна, а саме перебуваючи в магазині ФОП « ОСОБА_2 » таємно викрала з магазину курині окорочка вагою 1,5 кг на суму 142, 50 грн., краску 1,2 літра на суму 103 грн, залізний кут 1 шт. на суму 42 грн. Загальна вартість становить 287,50 грн., чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 51 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 709559 від 24.04.2025, суть правопорушення викладена таким чином:

06.03.2025 року о 11:16 год. в АДРЕСА_2 ОСОБА_1 в приміщенні магазину ФОП « ОСОБА_2 » вчинила дрібне викрадення чужого майна, а саме окорочка 1 уп., краска 1 банка, гранат на загальну суму 381 грн., чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 51 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 709558 від 24.04.2025, суть правопорушення викладена таким чином:

11.03.2025 року о 11:05 год. в АДРЕСА_2 в приміщенні магазину ФОП ОСОБА_2 . ОСОБА_1 вчинила дрібне викрадення чужого майна, а саме курячі крила 1 уп., фарба 1 банка, упаковка грунту на загальну суму 243 грн., чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 51 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 709557 від 24.04.2025, суть правопорушення викладена таким чином:

13.03.2025 року о 10:28 год. в АДРЕСА_2 в приміщенні магазину ФОП « ОСОБА_2 » ОСОБА_1 вчинила дрібне викрадення чужого майна, а саме 1 банки фарби, один флакон ВД-40, круасани 1 уп., яблука на загальну суму 440 грн., чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 51 КУпАП.

ІІ. Рух справи та ухвалені в ній проміжні рішення.

01.05.2025 до суду надійшли матеріали справ про адміністративні правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 51 КУпАП, а саме: справа № 366/1211/25, провадження № 3/366/878/25; справа № 366/1212/25, провадження № 3/366/879/25; справа № 366/1213/25, провадження № 3/366/880/25; справа № 366/1214/25, провадження № 3/366/881/25.

Судові засідання з розгляду зазначених справ призначено на 27.05.2025 з викликом у судове засідання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та потерпілого.

Постановою судді від 27.05.2025 перелічені справи об`єднані в одне провадження, якому присвоєно реквізити: справа № 366/1211/25, провадження № 3/366/878/25

ІІІ. Позиції осіб, які беруть участь у провадженні по справі.

ОСОБА_1 у судовому засіданні не заперечувала проти обставин, що викладені у протоколах про адміністративні правопорушення. Пояснила, що не усвідомлювала факт вчинення крадіжок, свою поведінку пояснила тим, що такі не усвідомлення в неї почались після того, як їй зробити операцію (вирізали пухлину з мозку).

Потерпілий ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що він спочатку не вірив в те, що ОСОБА_1 вчиняла крадіжки, про це йому говорили люди. Після того він проглянув камери відеоспостереження з магазину та виявив факти вчинення нею крадіжок. Після цього він викликав працівників поліції, яким надав добровільно у розпорядження матеріали відеозаписів з камер відеоспостереження та письмові пояснення, в яких детально розписав дату, час і товар, який викрала ОСОБА_1 .

IV. Оцінка судді

4.1. релевантні джерела права

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення має бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення у справі.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до ст.32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

У рішення ЄСПЛ від 30.05.2013 року (заява №36673/04) зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). Виходячи з практики застосування Європейським судом Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

У рішенні по справі «Карелін проти росії» («заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) ЄСПЛ зазначив про заборону зміни судами у своїх рішеннях фабули правопорушення, усувати певні розбіжності та неточності, які мають місце в протоколах про адміністративні правопорушення, оскільки це становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із перелічених елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

При цьому, в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України»(з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282.

Отже, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених уст. 258 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст.251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогамст.256 КУпАП.

Деталі обвинувачення мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (справа «Маттоціа проти Італії» від 25.07.2000).

4.2. дослідження доказів

В обґрунтування вчинення ОСОБА_1 правопорушень за ч. 1 ст. 51 КУпАП до матеріалів справи долучено:

4.2.1 за фактом крадіжки 03.03.2025:

протокол про адміністративне правопорушення (див зміст в розділі І цієї постанови);

копію письмової заяви ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення систематичних крадіжок промислових і продовольчих товарів в належному йому магазині в АДРЕСА_2 ;

документи, які посвідчують діяльність ОСОБА_2 як ФОП;

копію письмових пояснень потерпілого ОСОБА_2 від 24.03.2025, згідно з якими він є ФОП та здійснює господарську діяльність, а саме продаж господарських та продовольчих товарів в магазині за адресою: АДРЕСА_2 . Під час перегляду камер відеоспостереження ним встановлено, що з приміщення магазину ОСОБА_1 здійснювала крадіжки, зокрема: 03.03.2025 о 11 год. 10 хв. викрала з морозильної камери курячі «окорочка», вагою 1,5 кг, з вітрини пачку залізного купоросу, банку фарби В/С об`ємом 1,2 л на загальну суму 287 грн.

письмові пояснення ОСОБА_1 від 27.04.2025, згідно з якими вона підтвердила вчинення дрібної крадіжки майна (перелік якого викладено в поясненнях ОСОБА_2 в частині крадіжки за 03.03.2025)

товарний чек б/н від 03.03.2025, згідно з яким вартість викраденого майна становить 287, 50 грн.

4.2.2 за фактом крадіжки 06.03.2025:

протокол про адміністративне правопорушення (див зміст в розділі І цієї постанови);

копію письмової заяви ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення систематичних крадіжок промислових і продовольчих товарів в належному йому магазині в АДРЕСА_2 ;

документи, які посвідчують діяльність ОСОБА_2 як ФОП;

копію письмових пояснень потерпілого ОСОБА_2 від 24.03.2025, згідно з якими він є ФОП та здійснює господарську діяльність, а саме продаж господарських та продовольчих товарів в магазині за адресою: АДРЕСА_2 . Під час перегляду камер відеоспостереження ним встановлено, що з приміщення магазину ОСОБА_1 здійснювала крадіжки, зокрема: 06.03.2025 о 11 год. 16 хв. з морозильної камери упаковку курячих «окорочків», вагою 1,6 кг, одну банку фарби В/С об`ємом 1,2 л, один гранат вагою 0,7 кг на загальну суму 381 грн.

письмові пояснення ОСОБА_1 від 24.04.2025, згідно з якими вона підтвердила вчинення дрібної крадіжки майна (перелік якого викладено в поясненнях ОСОБА_2 в частині крадіжки за 06.03.2025)

товарний чек б/н від 06.03.2025, згідно з яким вартість викраденого майна становить 381 грн.

4.2.3 за фактом крадіжки 11.03.2025:

протокол про адміністративне правопорушення (див зміст в розділі І цієї постанови);

копію письмової заяви ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення систематичних крадіжок промислових і продовольчих товарів в належному йому магазині в АДРЕСА_2 ;

документи, які посвідчують діяльність ОСОБА_2 як ФОП;

копію письмових пояснень потерпілого ОСОБА_2 від 24.03.2025, згідно з якими він є ФОП та здійснює господарську діяльність, а саме продаж господарських та продовольчих товарів в магазині за адресою: АДРЕСА_2 . Під час перегляду камер відеоспостереження ним встановлено, що з приміщення магазину ОСОБА_1 здійснювала крадіжки, зокрема: 11.03.2025 о 11 год. 05 хв. з морозильної камери упаковку курячих «крил» вагою 0,7 кг, одну банку фарби В/С об`ємом 1,2 л, упаковку грунту на загальну суму 243 грн.

письмові пояснення ОСОБА_1 від 24.04.2025, згідно з якими вона підтвердила вчинення дрібної крадіжки майна (перелік якого викладено в поясненнях ОСОБА_2 в частині крадіжки за 11.03.2025)

товарний чек б/н від 11.03.2025, згідно з яким вартість викраденого майна становить 243 грн.

4.2.4 за фактом крадіжки 13.03.2025:

протокол про адміністративне правопорушення (див зміст в розділі І цієї постанови);

копію письмової заяви ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення систематичних крадіжок промислових і продовольчих товарів в належному йому магазині в АДРЕСА_2 ;

документи, які посвідчують діяльність ОСОБА_2 як ФОП;

копію письмових пояснень потерпілого ОСОБА_2 від 24.03.2025, згідно з якими він є ФОП та здійснює господарську діяльність, а саме продаж господарських та продовольчих товарів в магазині за адресою: АДРЕСА_2 . Під час перегляду камер відеоспостереження ним встановлено, що з приміщення магазину ОСОБА_1 здійснювала крадіжки, зокрема: 13.03.2025 о 10 год. 28 хв. з полиці магазину одну банку фарби В/С об`ємом 1,2 л, один флакон ВД-40, упаковку «круасанів», яблука вагою 0,3 кг на загальну суму 440 грн.

письмові пояснення ОСОБА_1 від 24.04.2025, згідно з якими вона підтвердила вчинення дрібної крадіжки майна (перелік якого викладено в поясненнях ОСОБА_2 в частині крадіжки за 13.03.2025)

товарний чек б/н від 13.03.2025, згідно з яким вартість викраденого майна становить 440 грн.

Матеріалів відеозаписів, про які зазначав потерпілий ОСОБА_2 , що він надав працівникам поліції під час написання заяви, в матеріалах справи немає.

4.3. висновок судді за результатами досліджених доказів та позиції осіб

Відповідальність за ч. 1 ст. 51 КУпАП (в редакції Закону № 3886-IX від 18.07.2024) настає у разі дрібного викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Вирішуючи питання про суму вчинення дрібного викрадення чужого майна, суддя враховує правову позиції, викладену у постанові ОП ККС ВС від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21, згідно з якою у ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу, з урахуванням норм абзацу першого підпункту 169.4.1 пункту 169.4 цієї статті платник податку має право на зменшення суми загального місячного оподатковуваного доходу, отримуваного від одного роботодавця у вигляді заробітної плати, на суму податкової соціальної пільги :

у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

ОСОБА_1 інкримінується вчинення дрібних викрадень чужого майна, що мали місце у 2025 році.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня становив 3028 грн.

Таким чином, відповідно до Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX вартість викраденого майна, яка охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 51 КУпАП у 2025 році не має перевищувати 757 грн.

З протоколів про адміністративні правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 ставляться у провину вчинення крадіжок на суму до 757 грн., що відповідає диспозиції ч. 1 ст. 51 КУпАП.

При цьому, матеріали справи не містять і суддею не встановленого того, що вчинення цих крадіжок охоплюються одним єдиним умислом, відтак, кожна крадіжка має свій окремий умисел.

Вирішуючи питання про причетність ОСОБА_1 до інкримінованих їй правопорушень, суддя приходить до такого.

З письмових пояснень потерпілого ОСОБА_2 вбачається факт виявлення ним через перегляд відеозаписів з камер відеоспостереження фактів крадіжок ОСОБА_1 товарів.

При цьому, сам фрагмент відеозапису в розпорядженні судді відсутній.

Також відсутні в справі документи, на підставі яких було б можливо встановити, яким чином через камери відеоспостереження потерпілий встанови вагу певних товарів (курячих «окорочків», «крил», яблук).

Разом з цим, факт вчинення крадіжки саме таких товарів і в такій кількості, про якій йдеться у протоколах про адміністративні правопорушення не оспорюється ОСОБА_1 та підтверджується нею в її письмових поясненнях, у зв`язку з чим суддя вважає доведеним те, що ОСОБА_1 дійсно вчинила таємне викрадення чужого саме таких товарів і в такій кількості, про які йдеться у протоколах про адміністративні правопорушення.

Щодо вартості майна та доказів, які це підтверджують, суддя приходить до таких висновків.

Диспозиція ст. 51 КУпАП передбачає відповідальність у разі вчинення дрібного викрадення майна, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Це адміністративне правопорушення є правопорушенням з матеріальним складом, який полягає крім власне в діянні, яке є ознакою правопорушення (крадіжка, шахрайство, привласнення; розтрата), обов`язково в настанні наслідків, якими є матеріальна шкода.

Вартість викраденого майна є обов`язковим елементом об`єктивної сторони такого правопорушення. Доведення такої суми визначає вид відповідальності, яка настає за правопорушення (кримінальна або адміністративна), а також визначає наслідки, спричинені потерпілому. Недоведеність вартості викраденого майна належними доказами виключає наявність в діях особи об`єктивної сторони такого адміністративного правопорушення.

Закон пов`язує настання відповідальності за це правопорушення у разі доведеності безпосередньої вартості викраденого майна, яке належало потерпілому, а не вигоду, яку потерпіла особа могла отримати внаслідок його реалізації.

Тому, під час розгляду справ за ст. 51 КУпАП належить встановити суму вартості викраденого майна в грошовому еквіваленті, за яку його придбано (отримано) потерпілим, а не за яку останній мав намір його реалізувати, тобто встановити, яку саме майнову шкоду вчиненим правопорушенням завдано безпосередньо потерпілому.

Одним з документів, який може довести таку вартість є видаткова накладна, форма якого чинним законодавством не закріплена, однак вимоги до неї встановлюються законодавством та яка використовується за правилами звичаєвого права.

Видаткова накладна - це первинний обліковий документ, який фіксує факт передачі товарно-матеріальних цінностей від постачальника до покупця. Цей документ є підставою для бухгалтерії для списання товарів, матеріалів або іншої продукції з обліку на витрати.

Вимоги до такого документу визначені ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі Закон) та п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 (далі Положення).

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону, первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції (послуга, ціна); посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо).

Первинні документи, створені автоматично в електронній формі програмним забезпеченням інформаційно-комунікаційної системи, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови наявності накладеного електронного підпису чи печатки з дотриманням вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Згідно з п. 1.2 Положення, первинні документи - це документи, створені у паперовій або в електронній формі, які містять відомості про господарські операції.

Відповідно до п. 2.4 Положення, документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Використання при оформленні первинних документів факсимільного відтворення підпису допускається у порядку, встановленому законом, іншими актами цивільного законодавства.

Повноваження на здійснення господарської операції особи, яка в інтересах юридичної особи або фізичної особи - підприємця одержує основні засоби, запаси, нематеріальні активи, грошові документи, цінні папери та інші товарно-матеріальні цінності згідно з договором, підтверджуються відповідно до законодавства. Такі повноваження можуть бути підтверджені, зокрема, письмовим договором, довіреністю, актом органу юридичної особи тощо.

У свою чергу товарний чек є різновидом розрахункового документу.

Розрахунковий документ це документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну (абзац 19 ст. 2 Закону України № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»)

За п. 2 ст. 3 Закону № 265/95-ВР, суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).

Відповідно до п.п. 9, 12 ст. 1 Закону України «Про ціни та ціноутворення», який визначає основні засади цінової політики і регулює відносини, що виникають у процесі формування, встановлення та застосування цін, а також здійснення державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення:

продаж (реалізація) - господарська операція, під час якої здійснюється обмін товару на виражений у грошовій формі еквівалент або інший вид компенсації його вартості;

торговельна надбавка (націнка) - сума витрат суб`єкта господарювання, що пов`язані з обігом товару та здійснюються в процесі його продажу (реалізації) у роздрібній торгівлі, та прибутку. Гранична торговельна надбавка (націнка) є її максимально допустимим рівнем, який повинен враховуватися суб`єктом господарювання під час реалізації товару в роздрібній торгівлі.

Тобто, торговельна націнка це різниця між вартістю придбання товару продавцем та його ціною реалізації покупцеві. Простіше кажучи, націнка це додаткова сума коштів до ціни товару, за яку продавець його продає. У процентному співвідношенні це різниця між ціною закупки товару та його ціною продажу.

Таким чином, сума вартості викраденого майна, яка зазначається в первинних облікових документах (видатковій накладній/ документі, що відображає вартість товару, який був закуплений) та товарному чеку є різними сумами.

Для кваліфікації дій особи за ст. 51 КУпАП належить встановити, яку цінність (вартість) мало викрадене майно безпосередньо для потерпілого, тобто суму шкоди, завдану безпосередньо йому, а не суму, яку він очікував отримати внаслідок реалізації викраденого майна.

В обґрунтування вартості викраденого майна, до матеріалів справи долучені товарні чеки.

Інших документів, які б підтверджували вартість викраденого майна на суми, зазначені у протоколах про адміністративні правопорушення відсутні.

З огляду на викладене, суддя позбавлена можливості прийняти до уваги долучені до протоколів про адміністративні правопорушення як належні докази вартості викраденого майна товарні чеки, оскільки інформація в таких чеках відображає не суму матеріальної шкоди, яка завдана безпосередньо потерпілому, а суму, яку потерпілий, як продавець, мав намір отримати внаслідок реалізації товарів.

Вирішуючи питання про наслідки недоведеності матеріальної шкоди як об`єктивної сторони складу правопорушення за ст. 51 КУпАП, суддя зазначає таке.

Усунути недолік матеріалів справ в цій частині в порядку, який би відповідав процесуальному законодавству під час розгляду справ про адміністративні правопорушення та який би допускав прийняти до уваги нові докази із зазначенням суми вартості викраденого майна вже є неможливим з огляду на таке.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених уст. 258 КУпАП.

Тобто за своєю правовою природою протокол про адміністративне правопорушення є актом звинувачення особи у вчиненні правопорушення і саме він визначає межі розгляду справи.

Відповідно до усталеної судової практики, яка ґрунтується на системному аналізі міжнародних актів з урахуванням рішень Конституційного Суду України, суди в певних випадках вправі застосовувати принцип аналогії закону. У цьому випадку найбільш близьким до адміністративно-деліктної галузі права є кримінальне процесуальне законодавство (висновок, викладений у постанові ККС ВС від 16.02.2021 у справі № 263/10894/2020 (касаційне провадження № 51-36км21).

Аналогія права застосовується лише в тих випадках, коли відсутні норми закону для регулювання конкретних правових відносин і неможливо застосувати аналогію закону (застосування аналогічних норм, що регулюють подібні відносини).

На відміну від положень кримінального процесуального закону, які врегульовують можливість сторони обвинувачення змінювати суть обвинувачення під час судового розгляду (ст.ст. 338, 339 КПК), під час провадження у справах про адміністративне правопорушення можливість зміни суті обвинувачення КУпАП не передбачена.

Разом з цим, відповідно до п. 7 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС від 06.11.2015 № 1376, не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Таким чином, законодавство про адміністративне правопорушення закріплює принцип незмінності змісту суті звинувачення у вчиненому правопорушенні протягом всього часу розгляду справи та зобов`язує здійснювати її розгляд в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Наслідки вчинення правопорушення за ст. 51 КУпАП, які полягають в спричиненні потерпілій особі матеріальної шкоди є обов`язковим елементом об`єктивної сторони складу правопорушення, який зазначений у складених відносно ОСОБА_1 протоколах про адміністративні правопорушення, відповідно саме в таких межах суддя має вирішити питання про винуватість чи невинуватість особи.

Тому, навіть за умови надання потерпілою особою належних документів, які підтвердять вартість викраденого майна в сумі, яка безпосередньо спричинена потерпілому, врахування нових доказів та зміна у зв`язку з цим судом суті обвинувачення проти сторони захисту є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право особи на справедливий суд.

Викладене узгоджується з практикою ЄСПЛ у рішеннях від 30.05.2013 року (заява №36673/04), «Карелін проти росії» («заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) та низці інших.

З цих же підстав є недоцільним повернути матеріали справ для доопрацювання та належного оформлення.

У зв`язку з викладеним, суддя приходить до висновку про недоведеність в діях ОСОБА_1 обов`язкової ознаки об`єктивної сторони правопорушення за ст. 51 КУпАП, яка полягає в наслідках вчинення правопорушення у виді спричинення потерпілому матеріальної шкоди.

V. Висновки

Згідно з ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи встановлені обставини справи та застосовані норми права, суддя приходить до про відсутність в діях ОСОБА_1 відсутня складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП, а тому, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

VI. Щодо вилучених речей і документів

Питання щодо вилучених речей і документів не вирішується, оскільки з матеріалів справи не встановлено, що при складанні протоколу про адміністративні правопорушення вилучались будь-які речі чи документи.

VII. Судовий збір

Питання судових витрат суддя вирішує у відповідності до ст. 40-1 КУпАП.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, на яку накладено адміністративне стягнення.

Оскільки у цьому випадку провадження у справі підлягає закриттю, судовий збір слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 7, 51, 245, 247, 251, 252, 268, 280, 283-285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 визнати невинуватою у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП, та на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративних правопорушень.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена особами, визначеними ч. 2 ст. 294 КУпАП до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Іванківський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня вручення копії постанови.

Суддя Н.П. Слободян