Справа № 740/1879/25
Провадження № 3/740/679/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 травня 2025 року м. Ніжин

Суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області Шевченко І. М., розглянувши матеріали, які надійшли з Ніжинського РУП ГУ НП України в Чернігівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

установила:

06.04.2025 о 21 год. 34 хв. у м. Ніжині по вул. Івана Сошенка, 1, водійка ОСОБА_1 керувала автомобілем Zaz Forza, р. н. НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, зіниці очей не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці; від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я Ніжинській ЦМЛ - відмовилася, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, таким чином, учинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Указаний факт підтверджується направленням на огляд водія транспортного засобу, постановою серії ЕНА № 4441474, сд-диском з відеозаписом, доданими до протоколу.

ОСОБА_1 у судові засідання неодноразово викликалася, але жодного разу не з`явилася, при цьому повідомлена про дату, час та місце розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи, суддя дійшла висновку, що можливо розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , за наявними матеріалами, оскільки відповідно до вимог ч. 3 ст. 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

При цьому враховуються положення ст. 277 КУпАП щодо строків розгляду справ про адміністративні правопорушення, ст. 38 КУпАП щодо строків накладення адміністративного стягнення, а також практика Європейського суду з прав людини, яка визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно зі ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 23 КУпАП установлено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 251, 252 КУпАП суддя вважає, що наявні у справі докази, які безпосередньо досліджені суддею, є належними, допустимими, достовірними і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та визнання її винуватості.

Дослідивши матеріали справи, суддя дійшла висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, за що вона повинна нести адміністративну відповідальність.

Зокрема, до протоколу додано диск з відеозаписом з місця події, на якому зафіксовано факт перебування ОСОБА_1 на передньому водійському сидінні автомобіля, інших осіб в автомобілі не було; на запитання поліцейського водійка повідомляє, що їде забрати дитину від лікаря. У подальшому працівники поліції назвали виявлені в ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння (зіниці очей не реагують на світло, поведінка не відповідає обстановці). На вимогу працівників поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у Ніжинський ЦМЛ, ОСОБА_1 ухилялася від надання чіткої відповіді, всіляко уникала прямої відповіді, чим фактично висловила своє небажання проходити такий огляд. Указана поведінка особи свідчить про відсутність наміру проходити огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння в медичному закладі, тому працівники поліції правомірно розцінили такі дії, як відмову від проходження огляду.

Таким чином, наведені в адміністративному протоколі обставини повністю підтверджуються оглянутим відеозаписом з місця події.

Разом з цим слід зазначити, що на підставі лише відповідних ознак, які виявляють поліцейські, останні можуть направити особу для проходження відповідного огляду на стан сп`яніння, і водій зобов`язаний його пройти, щоб підтвердити чи спростувати виявлені поліцейськими ознаки. Порядок і обсяг виявлення ознак сп`яніння поліцейськими самі по собі не впливають на кваліфікацію дій водія за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з рішенням у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

На підставі викладеного суддя вважає за необхідне притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Також з ОСОБА_1 на користь держави необхідно стягнути судовий збір.

Керуючись ст. 1, 7, 9, 23, ч. 1 ст. 130, ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП, -

постановила:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і накласти на неї стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Реквізити для сплати штрафу: отримувач ГУК у Черніг.обл/Чернігів.обл/21081300, код отримувача (ЄДРПОУ) 37972475, банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), номер рахунку (IBAN) UA0025001, код класифікації доходів бюджету 21081300.

Реквізити для сплати судового збору: отримувач ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (IBAN) UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Строк звернення постанови до виконання - три місяці.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Оригінал квитанції про сплату штрафу та судового збору необхідно надати Ніжинському міськрайонному суду Чернігівської області за адресою: вул. Шевченка, 57 А, м. Ніжин, Чернігівська область.

У разі несплати штрафу у встановлений строк з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу у порядку примусового виконання постанови відповідно до ст. 308 КУпАП, що становить 34 000,00 грн.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня її прийняття.

Суддя І. М. Шевченко