П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер №943/413/25

Провадження №3/943/278/2025

27 травня 2025 року м. Буськ

Суддя Буського районного суду Львівської області Кос І.Б., розглянувши матеріали, які надійшли від заступника начальника ВП №2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає по АДРЕСА_1 ,

за ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

05 березня 2025 року о 09 год. 17 хв. на вулиці Головна, 50 у селі Лісок Золочівського району Львівської області водій ОСОБА_1 повторно протягом року керував квадроциклом марки «HAMER», без реєстраційного номера, будучи позбавленим права керування транспортними засобами Буським районним судом, чим порушив вимоги пункту 2.1 «а» ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Крім того, 08 квітня 2025 року о 18 год. 04 хв. на вулиці Головна, 100 у селі Лісок Золочівського району Львівської області водій ОСОБА_1 повторно протягом року керував квадроциклом марки «MIKILON HAMER», без реєстраційного номера, будучи позбавленим права керування транспортними засобами Буським районним судом від 06.12.2024 року, чим порушив вимоги пункту 2.1 «а» ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Крім того, як убачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №262553 від 05.03.2025, що ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП за те, що він 05 березня 2025 року о 09 год. 17 хв. на вулиці Головна, 50 у селі Лісок Золочівського району Львівської області керував квадроциклом марки «HAMER», без реєстраційного номера, із явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук), а від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився під відеозапис, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України.

Крім того, як убачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №294580 від 08.04.2025, що ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП за те, що він 08 квітня 2025 року о 18 год. 04 хв. на вулиці Головна, 100 у селі Лісок Золочівського району Львівської області керував квадроциклом марки «MIKILON HAMER», без реєстраційного номера, із явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя), а від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився під відеозапис, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України.

Постановами судді від 13.03.2025 року та від 09.05.2025 року вищевказані справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 об`єднані в одне провадження відповідно до вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 повторно не з`явився, направивши заяву про розгляд адміністративних матеріалів щодо нього без участі, вину не заперечує та просить суворо не карати, обравши мінімальне покарання у виді штрафу із розстрочкою на 12 місяців. Також до вказаної заяви ОСОБА_1 долучив посвідчення серії НОМЕР_1 від 04.12.2024, яким підтверджено його інвалідність ІІ групи внаслідок війни.

Дослідивши матеріали справ про адміністративні правопорушення, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимогами статті 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовується особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконання правил, норм, стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З огляду на вимоги ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до пункту 2.1 «а» ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Приписами частини п`ятої статті 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою четвертою цієї статті, зокрема, у разі керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (ч. 4 ст. 126 КУпАП).

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що діяння ОСОБА_1 містить склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 КУпАП, що підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, а саме:

- по епізоду (05 березня 2025 року о 09 год. 17 хв. на вулиці Головна, 50 у селі Лісок Золочівського району Львівської області) вина ОСОБА_1 доводиться: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №262568 від 05.03.2025, яким підтверджено факт повторного протягом року керування ним транспортним засобом, будучи позбавленим права керування транспортними засобами Буським районним судом; постановою постановою Буського районного суду Львівської області від 06 грудня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. та позбавлення його права керування транспортними засобами терміном на один рік, якою підтверджуються у діях ОСОБА_1 ознаки повторності вчиненого ним протягом року адміністративного правопорушення за ст. 126 КУпАП та керування ним транспортним засобом, будучи позбавленим такого права терміном на один рік, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП;

- по епізоду (08 квітня 2025 року о 18 год. 04 хв. на вулиці Головна, 100 у селі Лісок Золочівського району Львівської області) вина ОСОБА_1 доводиться: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №294593 від 08.04.2025, яким підтверджено факт повторного протягом року керування ним транспортним засобом, будучи позбавленим права керування транспортними засобами Буським районним судом від 06.12.2024 року; постановою постановою Буського районного суду Львівської області від 06 грудня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. та позбавлення його права керування транспортними засобами терміном на один рік, якою підтверджуються у діях ОСОБА_1 ознаки повторності вчиненого ним протягом року адміністративного правопорушення за ст. 126 КУпАП та керування ним транспортним засобом, будучи позбавленим такого права терміном на один рік, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП

Відтак, із представлених вище доказів, які у своїй сукупності є логічними та послідовними, об`єктивно убачається те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 КУпАП, оскільки він повторно протягом року керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування транспортними засобами.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративні правопорушення, у відповідності до вимог ст.ст. 34, 35 КУпАП, судом не встановлено.

Відповідно до частини другої статті 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Санкцією частини п`ятої статті 126 КУпАП передбачено накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

В силу приписів частини першої статті 28 КУпАП оплатне вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в його примусовому вилученні за рішенням суду і наступній реалізації з передачею вирученої суми колишньому власникові з відрахуванням витрат по реалізації вилученого предмета.

Також частиною першою статті 29 КУпАП передбачено, що конфісковано може бути лише предмет, який є у приватній власності порушника, якщо інше не передбачено законами України.

Однак, матеріали справи не містять належних і допустимих доказів про те, що транспортний засіб марки «MIKILON HAMER», без реєстраційного номера, перебуває у приватній власності ОСОБА_1 , а тому оплатне вилучення транспортного засобу, як вид адміністративного стягнення за ч. 5 ст. 126 КУпАП, у цьому випадку не може бути застосоване щодо правопорушника.

Таким чином, ураховуючи характер вчинених адміністративних правопорушень, особу порушника, ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність правопорушника, суд вважає, що з метою виправлення правопорушника та запобігання вчинення ним нових правопорушень, ОСОБА_1 слід призначити адміністративне стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк у межах санкції, встановленої за дані правопорушення з числа вчинених (ч. 5 ст. 126 КУпАП), тобто за ч. 5 ст. 126 КУпАП, однак без оплатного вилучення транспортного засобу, який у приватній власності порушника ОСОБА_1 не перебуває.

Разом із тим, суд вважає, що клопотання правопорушника про розстрочку йому виконання постанови суду в частині стягнення штрафу в розмірі 40800,00 грн. строком на дванадцять місяців зі сплатою рівними частинами щомісяця підлягає до задоволення виходячи із наступного.

Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншими законами України. При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення, за винятком постанов про застосування заходу стягнення у вигляді попередження, а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення (ст. 299 КУпАП).

Статтею 301 КУпАП передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту, виправних чи громадських робіт або роблять її виконання неможливим, орган (посадова особа), який виніс постанову, може відстрочити її виконання на строк до одного місяця. Відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.

В силу вимог ст. 304 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300 1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення (ч. 1 ст. 307 КУпАП).

Згідно частини першої статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заявлене правопорушником клопотання слід задовольнити, розстрочивши ОСОБА_1 виконання даної постанови суду про накладення на нього адміністративного стягнення в частині сплати штрафу в розмірі 40 800,00 грн. на строк дванадцять місяців (12 місяців) зі сплатою штрафу рівними частинами по 3400 грн. щомісячно, у зв`язку із його скрутним матеріальним становищем.

Крім того, відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, яка притягається до адміністративного відповідальності підлягає стягненню судовий збір.

Однак, зважаючи на те, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок війни (посвідчення серії НОМЕР_1 від 04.12.2024), а тому на підставі п. 8, п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», його слід звільнити від сплати судового збору, передбаченого ст. 40-1 КУпАП.

Крім того, суд вважає, що провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, виходячи із таких мотивів.

Диспозицією частини другої статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно положення п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною другою статті 266 КУпАП передбачено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Разом із тим, як встановлено судом, що до матеріалів справи на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130 КУпАП, долучено протоколи про адміністративні порушення серії ЕПР1 №262553 від 05.03.2025 року та серії ЕПР1 №294580 від 08.04.2025 року, якими підтверджено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом із явними ознаками алкогольного сп`яніння та подальшу його відмову від проходження такого огляду в установленому законом порядку під відеозапис, які за своїм змістом підпадають під правову кваліфікацію ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Натомість, приписами частини другої статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

При цьому, як слідує із складених протоколів про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 №262553 від 05.03.2025 та серії ЕПР1 №294580 від 08.04.2025, що ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП, де кваліфікуючою ознакою даного правопорушення є повторність такого, хоча в обох протоколах, які є по суті обвинувальним актом, відсутнє формулювання обвинувачення ОСОБА_1 із кваліфікуючою ознакою «повторне протягом року вчинення правопорушення», як обов`язкової кваліфікуючої ознаки правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП, а суд не вправі самостійно редагувати фабулу адміністративного обвинувачення в сторону погіршення правового становища особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки це становитиме порушення ч. 1 ст. 6 ЄКПЛ, а відтак суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, згідно пред`явленого обвинувачення за протоколами про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 №262553 від 05.03.2025 та серії ЕПР1 №294580 від 08.04.2025.

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення у справі «Надточій проти України», рішення у справі «Гурепка проти України» справи про адміністративні правопорушення в силу суворості санкції можуть бути прирівняні до кримінальних. Крім того, у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Михайлова проти Російської Федерації» Суд звертає увагу, що виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ хоч і за національним законом особа притягується до адміністративної відповідальності, їй пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні ЄСПЛ, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання.

Згідно рішення ЄСПЛ у справі «Карелін проти Росії» від 20.09.2016, ЄСПЛ вказав, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Окрім того, у рішенні ЄСПЛ в справі «Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013, Суд зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Отже, судом встановлено, що дії ОСОБА_1 у протоколах про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 №262553 від 05.03.2025 року та серії ЕПР1 №294580 від 08.04.2025 року органом поліції були кваліфіковані за частиною другою статті 130 КУпАП, що не відповідає фабулі вказаних адміністративних протоколів, де не вказано про повторність як кваліфікуючу ознаку правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, тобто правова кваліфікація дій ОСОБА_1 не відповідає фабулі правопорушення згідно протоколів про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №262553 від 05.03.2025 та серії ЕПР1 №294580 від 08.04.2025.

За таких обставин, зважаючи на те, що ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні адміністративних правопорушень із правовою кваліфікацією його дій за частиною 2 статті 130 КУпАП, зважаючи на формулювання обвинувачення у протоколах про адміністративні правопорушення по суті за частиною 1 статті 130 КУпАП, тобто без вказівки у протоколах на повторне протягом року вчинення ним зазначених правопорушень, перекваліфікація яких чи самостійне редагування вищевказаних протоколів судом не допускається, а тому із урахуванням вимог пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 2 статті 130 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю у його діях складу вказаних адміністративних правопорушень згідно пред`явленого обвинувачення за протоколами про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 №262553 від 05.03.2025 та серії ЕПР1 №294580 від 08.04.2025.

Ураховуючи наведене та керуючись ст.ст. 7, 33, 34, 35, 36, 40-1, 126, 130, 245, 247, 251, 255, 266, 268, 279, 280, 283, 284, 288, 300-1, 300-2, 307, 308 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 КУпАП та на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів, що становить 40 800,00 грн. (сорок тисяч вісімсот гривень 00 копійок) в дохід держави із позбавленням його права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Розстрочити ОСОБА_1 виконання постанови Буського районного суду Львівської області від 27 травня 2024 року в справі №943/674/25 (провадження №3/943/394/2025) про накладення адміністративного стягнення в частині сплати штрафу в розмірі 40800,00 грн. на строк 12 місяців, зі сплатою штрафу рівними частинами: по 3400 грн. (три тисячі чотириста гривень) щомісячно.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 2 статті 130 КУпАП закрити за відсутністю у його діях складу даних адміністративних правопорушень на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити, що у разі несплати правопорушником штрафу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови, у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу відповідно до положень ст. 308 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Суддя І. Б. Кос