КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Ковальська В.В., розглянувши за участю захисника Трунова Ю.А. у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 27 березня 2025 року про визнання винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

в с т а н о в и в:

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 27 березня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Згідно з постановою судді, 01 грудня 2024 року, о 22 годині 15 хвилин, ОСОБА_1 по пр-ту Воскресенському, 27 у м. Києві, керував транспортним засобом «Део Ланос», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння кінцівок пальців рук, неприродна блідість, розширені зіниці, які не реагують на світло.

Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, у встановленому законом порядку водій відмовився.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 27 березня 2025 року відносно нього.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, апелянт вказує на те, що постанова судді Дніпровського районного суду м. Києва від 27 березня 2025 року відносно нього є незаконною та такою, що підлягає до скасування у зв`язку з неправильним застосуванням норм процесуального закону.

ОСОБА_1 звертає увагу на те, що працівник поліції Смірнова О.М. порушила порядок оформлення протоколу про адміністративні правопорушення.

З протоколу серії ЕПР1 №1866547 від 01 грудня 2024 року вбачається, що він складений інспектором 2 взводу 3 роти 4 батальйону 2 полку Управління патрульної поліції у місті Києві старшим лейтенантом поліції Надкречним Петром Петровичем.

Однак, з долучених до протоколу відеозаписів вбачається, що вказаний протокол підписує поліцейська Смірнова О.М .

Відтак, на думку апелянта, працівник поліції Смірнова О.М. не мала права ставити підпис у протоколі про адміністративне правопорушення, адже протокол був складений працівником поліції Надкречним П.П .

Окрім того, апелянт звертає увагу на те, що відповідальність водія настає у випадку відмови від проходження огляду в закладі охорони здоров`я, а поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення.

Направлення до закладу охорони здоров`я містить запис, що ОСОБА_4 не доставлявся до закладу охорони здоров`я для проведення огляду на стан сп`яніння.

Проте, саме по собі направлення на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, не є належним доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки воно жодним чином не підтверджує вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відтак, складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 відбулося з порушенням вимог відповідної Інструкції та Порядку, а також з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, тому протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно нього слід вважати недопустимим доказом.

Таким чином, на думку апелянта, в матеріалах адміністративної справи відсутні докази, з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності, які б підтверджували вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, з таких підстав.

Висновок, викладений у постанові судді Дніпровського районного суду м. Києва від 27 березня 2025 року про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 186547 від 01.12.2024 року, відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, даними картки обліку адміністративного правопорушення, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3585929 від 01.12.2024 року щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП, відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Всі наведені постанові судді районного суду докази є належними, оскільки стосуються події 01 грудня 2024 року, коли водій ОСОБА_1 , відмовився від проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку на відповідну вимогу працівників поліції, а також допустимими, оскільки зібрані з дотриманням вимог ст. 251 КУпАП.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність доказів на підтвердження його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке полягало у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, яке він, в силу вимог п. 2.5. ПДР України, зобов`язаний був пройти на вимогу поліцейського, є безпідставними.

Проходження такого огляду регламентовано Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (надалі - Інструкція від 09.11.2015 року № 1452/735).

Як убачається з відеозапису з нагрудної камери поліцейського, під час спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції, у водія були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння.

Поліцейський роз`яснив ОСОБА_1 його обов`язок, передбачений п. 2.5 ПДР України, пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, проте водій відмовився виконати таку вимогу поліцейського.

Посилання ОСОБА_1 на те, що від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому порядку він не відмовлявся є безпідставними, оскільки з відеозапису убачається, що поліцейські пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, в медичному закладі, на що ОСОБА_1 категорично відмовився.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому законом порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, незалежно від того, чи перебуває у стані сп`яніння чи під дією лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій ОСОБА_1 , у якого поліцейські виявили ознаки наркотичного сп`яніння, відмовився виконувати вимоги п. 2.5 ПДР України, а за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння наступає відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, незалежно від того, чи перебував водій у такому стані, керуючи транспортним засобом.

Отже, винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджена належними і допустимими доказами, тому доводи апеляційної скарги про відсутність доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про порушення вимог ст. 266 КУпАП є безпідставними, оскільки огляд водія ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння не проводився у зв`язку з відмовою водія від проведення такого огляду, відтак немає підстав вважати огляд недійсним, як про це вказує апелянт.

У даному випадку водій ОСОБА_1 відмовився від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, і таке порушення містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, за змістом диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції особи, яка керує транспортним засобом, наступає незалежно від того, чи перебувала ця особа у стані сп`яніння під час керування транспортним засобом, а чи лише мала ознаки сп`яніння.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки містить усі необхідні дані та інформацію, передбачену цією статтею, а тому доводи апеляційної скарги щодо недопустимості протоколу також є безпідставними.

Щодо доводів апеляції про те, що протокол про адміністративне правопорушення складений інспектором патрульної поліції Надкречним П.П., а підписаний інспектором поліції Смірновою О.М., то вони є слушними, проте не можуть бути підставою для скасування постанови судді районного суду і закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Так, вказана обставина була предметом розгляду суддею районного суду, який з`ясувавши, що протокол складено однією особою, а підписано - іншою, 17 січня 2025 року виніс постанову про повернення справи для приведення протоколу у відповідність до вимог ст. 256 КУпАП.

На виконання вказаної постанови судді старший інспектор відділу адміністративної практики управління патрульної поліції у місті Києві ДПП, лейтенант поліції Наталія Миколаєнко надала довідку щодо доопрацювання матеріалів стосовно ОСОБА_1 , згідно з якою працівником поліції Надкречним П.П. при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, з врахування темної пори доби, допущено механічну помилку під час підписання протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 1865477 працівником поліції Смірновою О.М., оскільки, зазвичай, вона реєструвалася в планшетному пристрої.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 виготовлено у виді роздруківки з планшетного пристрою.

З відеозапису з нагрудної камери поліцейського убачається, що працівником поліції Надкречним П.П. було лише перевірено документи, надані водієм ОСОБА_1 , а працівник поліції Смірнова О.М. працювала з планшетом, з якого був роздрукований протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

Отже, фактично протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 був складений та підписаний інспектором патрульної поліції Смірновою О.М., яка і підписала цей протокол, але у протоколі була допущена помилка у прізвищі особи, яка його склала.

У цьому випадку протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 був підписаний інспектором патрульної поліції Смірновою О.М., яка його склала, що узгоджується з вимогами розділу ІІ абзацу 12 Наказу МВС України від 06 листопада 2015 року № 1376 «Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», а допущена у протоколі помилка у зазначенні прізвища особи, яка його склала, не спростовує обставин вчинення адміністративного правопорушення, викладених у протоколі.

Позаяк суддя районного суду з`ясував обставини щодо розбіжності у прізвищах осіб, які зазначені у протоколі, як особа, яка складала протокол та особа, яка підписала протокол, а також у своїй постанові виклав відповідні висновки про те, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений уповноваженою на те особою, то доводи апеляційної скарги щодо незаконності протоколу не можуть бути прийняті до уваги.

За таких обставин суддя апеляційного суду не убачає підстав для скасування постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 27 березня 2025 року щодо ОСОБА_1 , як про це прохав в апеляційній скарзі.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 27 березня 2025 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без змін, а апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду В.В. Ковальська

[1]Справа № 755/22369/24

Провадження № 33/824/2530/2025

Головуючий у першій інстанції Вовк О.І.

Доповідач Ковальська В.В.