Справа № 473/2156/25
П О С Т А Н О В А

іменем України

"23" травня 2025 р. місто Вознесенськ

Суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області Зубар Н.Б., за участю секретаря судових засідань Нікітченко М.Р., особи, яка притягується до відповідальності, - ОСОБА_1 , його захисник адвокат Вишневський А.А., потерпіла ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу, що надійшла від Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області, про притягнення до відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Жирнов Тацинського району Ростовської області, пенсіонер, УБД, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 , обліковий номер платника податків НОМЕР_1

В С Т А Н О В И В:

У протоколі про адміністративне правопорушення серія ВАД №720526 від 19.04.2025 року в розділі склад адміністративного правопорушення поліцейським, який склав цей протокол, зазначено, що: «19.04.2025 року о 13-00 год. у гаражному кооперативі Сигнал ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 , що спричинило шкоду психічному здоров`ю, а саме лаявся, на зауваження припинити не реагував». Потерпілою в протоколі зазначена ОСОБА_2 .

Дії ОСОБА_1 працівником поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення, кваліфіковані за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 вину за складеним стосовно нього протоколом не визнав та пояснив, що три дні до 19 квітня він телефонував дружині та просив ключі. Пояснив, що пішов від дружини минулого року, оскільки вони конфліктували та вона вкрала його документи та ключі. Тому він написав заяву в поліцію, але ті ніяких дій не прийняли. Дружина казала, що документи не брала, а ключі він нібито загубив. Після закінчення літа дружина принесла документи, а ключів сказала що немає, що він їх загубив. Це були дві зв`язки від квартири і гаражів. Він просив дружину відчинити і надати документи для розлучення. Вона весь час не могла. Переписувалися про це в телефоні, домовилися зустрітися 19 квітня, але її не було і ніхто не відчиняв йому квартиру. Тому він зателефонував дружині і сказав, якщо не відкриє то він випиляє двері. Зателефонував на 102, де йому пояснили, що якщо він є власником, то може заходити сам. Він звернувся до знайомого, взяли болгарку, зрізали замок і в сумочці дружини він забрав дві зв`язки ключів від гаража і від дачі. Зачинив двері в квартиру на нижній замок. Після чого поїхав додому. Йому зателефонувала поліція та попросила приїхати його до гаражів, там він відчинив гараж і повісив новий замок. Обзивав дружину крадійкою і сказав, що не хоче її бачити.

Пояснив що після літа дружина прийшла до нього в будинок на АДРЕСА_2 , жила там 4 місяці і сказала, що не може платити за квартиру. Після просив дружину повернутися в квартиру на АДРЕСА_3 . Дружина забрала його речі (посуд з серванту). Вказав, що 30.03.2025 року проводив змагання в ліцеї, дружина прийшла на змагання. Поки підписував грамоти, дружина взяла із столу його телефон і кудись пішла. Він її телефонував, проте вона сказала, що поклала телефон на місце. Перед новим роком він купив їй новий телефон ОСОБА_3 , який вона впустила і сказала, що він не працює. Дав їй телефон з розбитим склом, тому мабуть вона і забрала його телефон під час змагань. Просив повернути телефон, але дружина телефони не повернула. Вказав, що на нього винесено було заборонний припис на три дні. Просив обмежити контактування дружини з ним.

ОСОБА_2 пояснила, що повернулася з роботи та побачила, що в квартирі зрізані два замки. Вона запідозрила чоловіка та викликала поліцію та вони поїхали до гаражів подивитися на замки. Замки на гаражі висіли. Поліція по телефону попросила викликати туди чоловіка і той приїхав до гаражів. Зазначила, що чоловік погрожував її знищити. Це чув син, проте його пояснення чомусь поліція не зафіксувала. Сусідка їй повідомила, що то її чоловік пошкодив замки в квартирі. Зазначила, що вони з чоловіком усно домовилися проживати в різних адресах. Біля гаражу чоловік її ображав. З чоловіком вона не проживає давно, тривалий час. Оскільки коштів у неї немає, то поділ майна вони з чоловіком не здійснили. Вказала, що квартира, окрім неї та чоловіка, приватизована ще на двох дітей. Пояснила, що поліція знімала на відео події, проте чому його немає у справі їй не відомо.

Захисник Сороки С.М. просив провадження у справі закрити, вказавши, що відсутня об`єктивна та суб`єктивна сторона правопорушення, оскільки у справі відсутні жодні докази, окрім пояснень потерпілої, оскільки свідки обставини, наведені в протоколі не підтвердили. А тому відповідно не підтверджено факт домашнього насильства.

Судом було досліджено матеріали провадження та встановлено, що окрім протоколу серія ВАД №720526 від 19.04.2025 року долучено заяву ОСОБА_2 , яка звернулась до поліції 19.04.2025 року та вказала, що 19.04.25 р. вона повернулась з праці (працює у Вознесенській лікарні санітаркою) та виявила пошкодження вхідних дверей вивернуті два замки нижній і верхній. Самим дверям нанесено пошкодження, а саме випиляно кусок металевих дверей. Вказала, що підозрює в цьому свого чоловіка ОСОБА_1 , який спричинив їй матеріальні шкоду на суму 15000 грн., а заодно погрожував, їй обізвавши її «твар`ю» і сказавши, що він її «унічтоже».

В письмових поясненнях, які вона надала поліції, ОСОБА_2 вказала, що повернувшись додому з роботи 19.04.2025 року, вона виявила пошкодження на вхідних дверях в квартиру. В цьому підозрює свого чоловіка ОСОБА_1 , бо він на протязі трьох попередніх днів неодноразово її «обзивав» і погрожував «унічтожити». Вказала, що він поводить себе неадекватно і вона боїться за своє життя. Вказала, що зараз квартира повністю відкрита, пошкоджено спільне майно, а саме двері, замки приблизно на суму 15000 грн. Зазначила, що вона боїться залишатися в квартирі, а іншого житла вона не має. Просить захисту від правоохоронних органів, просить зробити йому терміновий заборонний припис по відношенню до неї, так як він водить в її квартиру сторонніх людей, а саме ОСОБА_4 .

До справи долучені покази свідка (прізвище не зрозуміло) ОСОБА_5 , яка вказала поліції, що 19.04.2025 р. біля її квартири АДРЕСА_4 мешкає її сусідка з квартири АДРЕСА_5 . Приблизно о 10-00 год. до неї постукав чоловік її сусідки та питав чи на даний час хтось є в квартирі АДРЕСА_5 , на що вона відповіла, що не знає, то він пішов та через деякий час вона почула невідомі їй звуки у коридорі, що це було їй не відомо.

В своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 поліції зазначив, що 19.04.2025 р. він прийшов до своєї квартири, яка була зачинена. Перед цим 10-12.04.2025 він телефонував дружині та прохав її відчинити квартиру, щоб узяти документи на квартиру та свідоцтво про шлюб. На що кожен день вона не могла. Вказав, що він звернувся на лінію 102 для допомоги у даній ситуації. Роз`яснили, що він власник, може ввійти до квартири. 19.04.2025 р. він самостійно спиляв замок та увійшов до власної квартири та не знайшов документів, які йому були потрібні, але знайшов зв`язку ключів, що прохав віддати у минулому році. Вказав, що більше з квартири він нічого не брав. Але у гаражному кооперативі замінив замок у боксі 42 та 187 кооператив «Сигнал». Зазначив, що факту домашнього насильства не вчиняв, нецензурною лайкою не ображав, фізичну силу не застосовував.

Вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, суд враховує, що ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладає на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, в даному випадку на органи Національної поліції.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно п.9 Розділу ІІ Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 №1376 «Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції»: при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема: у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» - суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол).

В протоколі серія ВАД №720526 від 19.04.2025 в розділі склад адміністративного правопорушення поліцейським, який його склав, не встановлено та не зазначено місце вчинення адміністративного правопорушення, зокрема не вказано область, район, населений пункт, вулиця, де відбулося правопорушення.

Порушення порядку оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення та не зазначення у протоколі всіх ознак складу адміністративного правопорушення, позбавляє процесуальної можливості орган (посадову особу), уповноважений розглядати справу про адміністративне правопорушення, з`ясувати обставини щодо вчинення адміністративного правопорушення, вини особи у його вчиненні, відтак, і наявність складу адміністративного правопорушення. Такі дані протоколу про адміністративне правопорушення, який по суті є межами пред`явленого особі обвинувачення, викликає обґрунтовані сумніви, оскільки містить не конкретне обвинувачення не можливо однозначно встановити місце, де вчинено правопорушення.

Згідно із рішеннями Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016) про те, що суд має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчинення адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено перед судом. Суд також не має права самостійно вишукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином перебиратиме на себе функції обвинувача, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Окрім того всі пояснення, які надані поліцією до протоколу, стосуються подій в квартирі, а не в гаражному кооперативі та із фабули протоколу не зрозуміло з яких мотивів стався конфлікт між його учасниками.

Безпосередньо в судовому засіданні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не підтвердили факт саме домашнього насильства, натомість з їх пояснень вбачається що конфлікт між подружжям має місце з приводу майна, що відповідно не є психологічною формою насилля, може утворювати економічне. Окрім того відносини між подружжям мають очевидні ознаки тривалого конфлікту з приводу майна, що скоріш за все є їх спільною власністю, що презюмується згідно із Сімейним Кодексом України.

Законом України від 22 травня 2024 року № 3733-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України у зв`язку з ратифікацією Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок i домашньому насильству та боротьбу з цими явищами», який набрав чинності 19.12.2024 року, ст.173-2 КУпАП викладено у новій редакції та ч,1 передбачено відповідальність за такі дії: «вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого».

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Згідно із п.3 ч.1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

П.1 ч.2 статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: 1) подружжя.

Нормами зазначеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п.14 ч.1 ст.1 зазначеного Закону).

Однак важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Конфлікт: особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.

Отже, враховуючи обставини справи суд, вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки притаманні домашньому насильству, а наявні ознаки конфліктної ситуації між ним та ОСОБА_2 з приводу майна та порядку його користування.

Жодним із здобутих доказів у справі не підтверджено вчинення ОСОБА_1 такої форми домашнього насильства як завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілої особи, окрім цього не встановлено чи викликали дії ОСОБА_1 будь-які наслідки, передбачені п.14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

З огляду на наведене, сам лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації не може свідчити про вчинення психологічного насильства в розумінні вимог ст.173-2 КУпАП та ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Виходячи з наведеного, суд вважає, що провадження у справі закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, зокрема його об`єктивної сторони, оскільки відсутня інформація про місце вчинення правопорушення в протоколі про адміністративне правопорушення. Окрім того належними доказами в їх сукупності не підтверджено обставини, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а також наслідки у вигляді шкоди.

Щодо питання про повернення протоколу, то суд вважає, що це право, а не обов`язок суду приймати рішення про повернення протоколу. Тим більше, що згідно із Постановою від 02 вересня 2021 року справа №11-97 сап20 Велика Палата Верховного Суду зазначила таке:

«74. Норми КУпАП, які встановлюють процедуру адміністративного розслідування і стадію розгляду справи уповноваженим органом (судом), не містять законодавчих положень, які б за окресленої правової ситуації передбачали можливість повертати справу про адміністративне правопорушення для дооформлення протоколу й належного виконання вимог статті 256 цього Кодексу у частині забезпечення присутності порушника в суді. Водночас немає й процесуальних норм, які б забороняли, зокрема, судді, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, вимагати від уповноваженого органу виконати належним чином вимоги процесуального закону щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення і його реалізації таким чином, щоб можна було вирішити питання про винність особи у вчиненні адміністративного проступку з дотриманням строків розгляду і без порушення прав особи порушника чи осіб, які потерпіли від дій останнього. Принаймні чітких й однозначних положень, які б дозволяли чи забороняли повертати протоколи для забезпечення присутності порушника під час розгляду справи, процесуальне адміністративно-деліктне законодавство не містить.

89. Велика Палата Верховного Суду наголошує, що відсутність чітко встановленого законом порядку розгляду справ про адміністративне правопорушення або неузгодженість його складових унеможливлює настання відповідальності судді за свободу суддівського розсуду, тобто можливість судді обирати (визначати) найбільш оптимальний варіант рішення (дії) з кількох юридично допустимих його (її) варіантів».

Крім того, після повернення протоколу посадовій особі, що його склала, жодні виправлення до протоколу вже внесені не можуть бути, оскільки згідно п.6 та п.7 Розділу ІІ Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 №1376 «Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції»: «Усі реквізити протоколу про адміністративне правопорушення заповнюються чорнилом чорного або синього кольору, розбірливим почерком, державною мовою. Не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено».

Керуючись ч.1 ст.173-2, п.1 ст.247, 283-285 КпАП України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до відповідальності за ст.173-2 ч.1 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту винесення постанови до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області.

Суддя Н.Б.Зубар