Справа № 569/9641/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2025 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Костюк О.В., розглянувши матеріали, що надійшли з Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП ________________________,

за ч.2 ст. 173-8 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ №601498 від 05.05.2025 зазначено, що 05 травня 2025 року, близько 20 год. 40 хв., ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , порушив вимоги ТЗП серії АА №618744 від 04.04.2025, винесеного на 10 днів, а саме: зобов`язання залишити місце проживання (перебування), заборону на вхід та перебування в місці проживання (перебування) потерпілої особи, а саме своєї матері ОСОБА_2 , чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-8 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився з невідомих суду причин, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить його підпис в протоколі про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

За змістом статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна ця особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності складу адміністративного правопорушення, тобто сукупності об`єктивних і суб`єктивних ознак, що підтверджується належними доказами.

Підтвердження належними, допустимими та достовірними доказами кожного з елементів поза розумним сумнівом свідчитиме про доведення вини ОСОБА_1 , відсутність хоча б одного із них вказуватиме на відсутність складу вказаного адміністративного правопорушення.

За диспозицією ч.2 ст.173-8 КУпАП адміністративна відповідальність настає за невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, тобто за порушення зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи, заборони на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи та заборони в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.

За приписами ст.ст.1, 24, 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» терміновий заборонний припис стосовно кривдника - спеціальний захід протидії домашньому насильству, що вживається уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України як реагування на факт домашнього насильства та спрямований на негайне припинення домашнього насильства, усунення небезпеки для життя і здоров`я постраждалих осіб та недопущення продовження чи повторного вчинення такого насильства.

До спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить терміновий заборонний припис стосовно кривдника.

Терміновий заборонний припис може містити такі заходи: 1) зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; 2) заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; 3) заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.

Кривдник, стосовно якого винесено терміновий заборонний припис, згідно з яким він повинен залишити місце спільного проживання (перебування) з постраждалою особою, зобов`язаний повідомити про місце свого тимчасового перебування уповноважений підрозділ органів Національної поліції України за місцем вчинення домашнього насильства.

Терміновий заборонний припис виноситься в порядку, затвердженому Міністерством внутрішніх справ України.

Як передбачено Порядком винесення уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України термінового заборонного припису стосовно кривдника, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01 серпня 2018 року за № 654, кривдник, стосовно якого винесено припис, згідно з яким він повинен залишити місце спільного проживання (перебування) з постраждалою особою, зобов`язаний повідомити про місце свого тимчасового перебування уповноважений підрозділ поліції за місцем учинення домашнього насильства. Повідомлення кривдника до уповноваженого підрозділу поліції про місце свого тимчасового перебування фіксується в журналі реєстрації повідомлень про місце тимчасового перебування кривдника, якому винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника (п.п.19,20).

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-8 КУпАП, у якості доказів долучено: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №601498 від 05.05.2025, пояснення ОСОБА_2 та витяг з інформацією про ТЗП серії АА №618744, складений відносно ОСОБА_1 .

На переконання суду зазначені докази не є належними та достатніми доказами вчинення особою, адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.

Суд наголошує, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Суд наголошує на тому, що невиконання припису в частині зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи може вчинятися лише з умисною формою вини.

Надаючи оцінку діям ОСОБА_1 суд враховує, що житло, яке він зобов`язаний був залишити на виконання термінового заборонного припису є спільним житлом з матір`ю, іншого житла він не має.

При цьому суд наголошує на тому, що ні Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ні Порядок винесення уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України термінового заборонного припису стосовно кривдника не містять визначення саме об`єктивного способу фіксування кривдником повідомлення про місце свого тимчасового перебування, що б надали підстави стверджувати про невиконання імперативного обов`язку щодо залишення місця проживання постраждалої особи.

З обставин справи викладених у протоколі вбачається, що терміновий заборонний припис винесено 04.04.2025, строком на 10 днів, тоді як невиконання ОСОБА_1 вказаного припису мало місце 05.05.2025, тобто поза межами строку його чинності.

Крім того, суд звертає увагу, що до матеріалів справи не долучено ТЗП серії АА №618744 від 04.04.2025, що позбавляє суд можливості надати оцінку вказаному доказу з точки зору належності, допустимості та взаємозв`язку з іншими доказами.

Аналіз наведених вище доказів у сукупності та взаємозв`язку не дає достатніх і переконливих підстав дійти висновку, що ОСОБА_1 вчинено правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-8 КУпАП. Обставини, викладені у протоколі, не знайшли свого підтвердження у ході розгляду справи.

Вищевикладене свідчить про те, що поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Суд самостійно збирати докази не має права, позаяк обов`язок щодо збирання доказів, в силу положень ч.2 ст.251 КУАП покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Таким чином, у даній справі відсутні належні та допустимі докази, на підставі яких у визначеному законом порядку, поза розумним сумнівом можливо встановити наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-8 КУпАП, суть якого викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, та винність ОСОБА_1 у його вчиненні, а відтак провадження відносно останнього підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.247, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ :

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст.173-8 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-8 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд.

Суддя Рівненського міського суду Костюк О.В.