ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №568/528/25

Провадження № 3/568/309/25

13 травня 2025 р. м.Радивилів

Суддя Радивилівського районного суду Рівненської області Делалова О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_1

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕРП1 № 266478 від 09.03.2025 р., ОСОБА_1 09.03.2025 року о 01 год. 38 хв. в м. Радивилів, по вул. 24 Серпня, 2, Дубенського району Рівненської області, керував транспортним засобом Renault Scenic, р.н. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці та в закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст. 130 КУпАП. ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, згідно постанови Радивилівського районного суду Рівненської області № 568/1634/24 від 24.10.2024 року.

В судовому засідання ОСОБА_1 вину у вчиненні вказаного правопорушення не визнав. Вказав, що він був за кермом тверезий, повертався з нічної зміни, втомлений. Вважає, що його було зупинено неправомірно. Більше того, вважає, що вимога поліції пройти огляд на стан алкогольного сп"яніння була безпідставною, оскільки жодних ознак сп"яніння в нього не було. Погоджується, що поводився після того нервово, однак це було викликано несправедливими діями поліцейських відносно нього. Також суду пояснив, що фактом свідчення того, що він не виявляв ознаків сп"яніння та був тверезий, а вимога поліцейських пройти огляд на стан алкогольного сп"яніння безпідстаною, є те, що його не було відсторонено від керування, про що свідчить надане поліцейськими суду відео.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ч.2 ст.130 КУпАП адміністративна відповідальність настає у випадку повторного протягом року керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є:

-запах алкоголю з порожнини рота;

-порушення координації рухів;

-порушення мови;

-виражене тремтіння пальців рук;

-різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

-поведінка, що не відповідає обстановці.

Оцінюючи докази долучені до справи суд зауважує на ряді обставин.

Зокрема, частина ч.1 ст. 130 КУпАП, виділяє в два окремі склади адміністративних правопорушень:

-керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння;

-відмова водія, який керує транспортним засобом від проходження, огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Об`єктивною стороною складу адмінправопорушення по п.2.5 ПДР є: факт керування водієм транспортним засобом, а також факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

На підтвердження вини ОСОБА_1 до матеріалів справи були додані: акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направлення; пояснення ОСОБА_1 , зобов`язання до протоколу про адміністративне правопорушення та відеозапис з бодікамери.

Так, з переглянутого відеозапису вбачається факт зупинки транспортного засобу. Поліцейські повідомили ОСОБА_1 про порушення ним комендантської години. Також, з відеозапису вбачається, що поліцейські почали схиляти ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, вбачаючи ознаки алкогольного сп`яніння, при цьому взагалі не повідомивши, які саме, що є підставою для проходження огляду. З відеозапису візуальні ознаки алкогольного сп`яніння, які згодом були зазначені в протоколі, не вбачаються. ОСОБА_1 заперечив факт вживання алкогольних напоїв, а також відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, з використанням алкотестеру на місці та у медичному закладі. Після складання матеріалів, працівники поліції не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, а дозволили останньому їхати, тобто фактично спростували те, що ОСОБА_1 знаходився в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

За змістом статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, докази які надані на підтвердження винуватості ОСОБА_1 не можуть вважатися допустимими та такими, що доводять наявність складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, а тому справу необхідно закрити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 130,221,247,251,283,284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИВ :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, порушеній відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 130 та КУпАП, закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Радивилівський районний суд Рівненської області протягом десятиденного терміну з дня винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О.М. Делалова