Номер провадження 3/243/2079/2025
Номер справи 243/3477/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«20» травня 2024 року суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Хаустова Т.А., розглянувши адміністративну справу, яка надійшла від Батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1 , офіційно не працевлаштованого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 126 ч. 5 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

19 квітня 2025 року о 18 годині 40 хвилин, в Донецькій області Краматорському районі на перехресті автомобільної дороги М-03 та Т-0521, водій ОСОБА_2 , який раніше 07 березня 2025 року притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 126 ч. 2 КУпАП, керував транспортним засобом BMW 320, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , не маючи права керування таким транспортним засобом, не мав посвідчення водія відповідної категорії, проводилась відео фіксація на BodyCam Motorola Solutions VB 400 № 472179, 472176, чим порушив вимоги п. 2.1а Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 126 ч. 5 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

ОСОБА_2 роз`яснені права та обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності передбачені ст. 268 КУпАП та ст.ст. 10, 63 Конституції України.

ОСОБА_2 , у судове засідання не з`явився, хоча про місце, дату та час судового засідання був повідомлений належним чином. Про причину своєї неявки суд не повідомив.

З огляду на те, що ОСОБА_2 був обізнаний про складання щодо нього Протоколу про адміністративне правопорушення, про час та місце розгляду справи 20 травня 2025 року о 10 годині 00 хвилин повідомлений, про що свідчить його підпис у відповідній графі складеного відносно нього Протоколу про адміністративне правопорушення серія ААД № 984293 від 19 квітня 2025 року, не вжив заходів для явки до суду, не подавав письмових заперечень проти Протоколу, його поведінка свідчить про свідоме затягування розгляду справи з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Так, у рішенні «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року Європейський Суд з прав людини наголосив, що « сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

За таких обставин, суд приходить до висновку, що право особи, щодо якої складено адміністративний протокол, на справедливий суд, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, порушене не було. Особі повинно бути відомо про час і місце розгляду справи, оскільки є можливість стежити за ходом справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. З таким висновком погодився ЄСПЛ у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» № 12307/16.

Крім того, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, враховуючи безпідставне умисне затягування правопорушником справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП). Стаття 268 КУпАП не містить заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за ст. 126 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, однак не з`явилася в судове засідання, не подавши Клопотання про його відкладення.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі ст. 6 ЄКПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст.6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і спів ставити їх з матеріалами судової справи.

Таким чином, доступ до суду є аспектом права на справедливий суд, порушення якого (права на доступ) неодноразово визнавалось ЄСПЛ, зокрема в справах «Кутіч проти Хорватії», заява № 487778/99 п.25. ЄСПЛ 2002-11, «Меньшакова проти України», заява № 377/02 від 08.04.2010 р.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбаченні цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно з п. 1.1 Правил дорожнього руху України вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Провина ОСОБА_2 , доведена матеріалами справи а саме:

- Протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 984293 від 19 квітня 2025 року, з якого вбачається, що 19 квітня 2025 року о 18 годині 40 хвилин, в Донецькій області Краматорському районі на перехресті автомобільної дороги М-03 та Т-0521, водій ОСОБА_2 , який раніше 07 березня 2025 року притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 126 ч. 2 КУпАП, керував транспортним засобом BMW 320, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , не маючи права керування таким транспортним засобом, не мав посвідчення водія відповідної категорії, проводилась відео фіксація на BodyCam Motorola Solutions VB 400 № 472179, 472176, чим порушив вимоги п. 2.1а Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 126 ч. 5 КУпАП;

- Диском з відеозаписом, який було переглянуто в процесі розгляду даної адміністративної справи;

- Рапортом працівника поліції від 19 квітня 2025 року;

- Витягом з адмін. практики про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 126 ч. 2 КУпАП;

- та іншими матеріалами справи.

Зібрані у справі докази є належними та допустимим, відповідають фактичним обставинам справи, встановленим у судовому засіданні і повністю підтверджують вину ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 2.1А Правил дорожнього руху України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Вимоги вищезазначеного пункту 2.1А ПДР України ОСОБА_2 дотримано не було. Як вбачається з відеозапису, саме ОСОБА_2 перебував за кермом транспортного засобу, коли транспортний засіб рухався.

В судовому засіданні було досліджено Відеозапис «Відео файли» до Протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 984293 від 19 квітня 2025 року, з якого вбачається, що обставини викладені в Протоколі повністю підтверджуються відеозаписом. На відеозаписі належно зафіксовано факт керування транспортним засобом ОСОБА_2 , після чого працівник поліції повідомляє ОСОБА_2 , що відносно останнього буде складено адміністративний матеріал.

Дослідивши запис детально, суддя констатує, що він дає повне уявлення про зафіксовану на ньому подію, поведінку учасників та обставини справи. Вважати цей запис неналежним доказом достатніх підстав немає. Вказаний доказ отриманий з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами. Відповідно відсутні будь-які сумніви у його достовірності та істинності.

Зміст протоколу відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки, як слідує з його змісту, в ньому наявні всі необхідні відомості, які передбачені вказаною нормою, також підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суддя відмічає, що докази, наявні в матеріалах справи взаємоузгоджуються один з одним і підстав для сумніву в їх об`єктивності та суперечливості, не вбачається. Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів, на підставі вищевказаних матеріалів справи щодо ОСОБА_2 не надано і не здобуто в процесі судового розгляду, а тому підстави для визнання їх недопустимими відсутні.

Досліджений відеозапис, на думку суду, було здійснено на підставі п. 1 ст.40 Закону України «Про національну поліцію», з метою фіксування правопорушення та у відповідності до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП, у зв`язку з чим виходячи із положень ст. 251 КУпАП, він є джерелом належних доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Жодних ознак провокації правопорушення зі сторони патрульних поліцейських матеріали справи та відеозапис не містять.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан, який в подальшому було неодноразово продовжено.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 січня 2025 року № 26/2025, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15 січня 2025 року № 4024-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 08 лютого 2025 року строком на 90 діб, тобто до 09 травня 2025 року до 05 години 30 хвилин.

Згідно ч. 4 ст. 8 ЗУ «Про національну поліцію» під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Ст. 24 вказаного закону передбачає додаткові повноваження поліції, зокрема забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

Відповідно до п. 7 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» «в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: перевіряти документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України.

Вказаним відеозаписом також підтверджується те, що поліцейський повідомив водію причину зупинки за підозрою у вчиненні адміністративного правопорушення, а саме транспортний засіб мав ознаки ДТП, що відповідає пункту 3 частини 1 статті 35 Закону України "Про національну поліцію" (якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення).

Також встановлено, що водію ОСОБА_2 роз`яснювались поліцейським його законні права.

Дані докази є належними та допустимими, вони повністю між собою узгоджуються та в сукупності, з урахуванням критерій «поза розумним сумнівом», підтверджують вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Рапорт працівника поліції узгоджується з Протоколом про адміністративне правопорушення та відеозаписом подій, тож в сукупності з іншими доказами доводить вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, суддею достовірно встановлено, що поліцейський виконав всі вимоги чинного законодавства і вжив всі можливі дії в межах закону, порушень з його боку встановлено не було, у свою чергу водій ОСОБА_2 не виконав свій обов`язок, передбачений п. 2.1А ПДР України не мав при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

До того ж, при розгляді справи, ОСОБА_2 не був обмежений у правах передбачених ст. 268 КУпАП, в тому числі і в правах бути присутнім в суді, давати особисті пояснення, заявляти Клопотання та подавати докази. Однак ОСОБА_2 не скористався таким правом, до суду не з`явився.

Таким чином, відсутність ОСОБА_2 під час розгляду справи в суді зумовлена саме його пасивною поведінкою та бажанням затягнути розгляд адміністративної справи з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що в діях ОСОБА_2 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 ч. 5 КУпАП, а саме повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Таким чином, провина ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 ч. 5 КУпАП, доведена у повному обсязі, обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення в судовому засіданні не встановлено. Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення в судовому засіданні не встановлено.

Судом також у відповідності до вимог статті 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення враховується ступінь вини і матеріальний стан особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Призначаючи вид та розмір адміністративного стягнення, суд обирає стягнення в межах санкції, встановленої в межах стягнення, передбаченого ст. 126 ч. 5 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Однак, суд не вбачає підстав застосування до ОСОБА_2 додаткового покарання передбаченого ст. 126 ч. 5 КУпАП у виді оплатного вилучення транспортного засобу, оскільки транспортний засіб йому не належить.

За загальними правилами накладення стягнення за адміністративне правопорушення, встановленими ст. 33 КУпАП стягнення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України (ч. 1 ст. 33 КУпАП). При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 33 КУпАП).

Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» вбачається, що позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки, як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 121, ч. 4 ст. 122, ст. 122-2, ч. 3 ст. 123, статтями 124 і 130 КУпАП.

Суди не вправі застосовувати його тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

З урахуванням обставин справи та особи правопорушника, вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 (двох тисяч чотирьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800,00 грн., без позбавлення права керування транспортними засобами на строк п`ять років, оскільки відповідно до Довідки до Протоколу про адміністративне правопорушення ААД № 984293 від 19 квітня 2025 року вбачається, що за обліками Інформаційного порталу Національної поліції та Національної автоматизовано-інформаційної системи Головного сервісного центру України ОСОБА_2 року народження, посвідчення водія не має.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) Постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується, особою, на яку покладено таке стягнення в розмірі, передбаченому п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», а саме 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні дані, які б підтверджували звільнення ОСОБА_2 від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 34, 35, 40-1, 126, 283, 284 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Визнати ОСОБА_1 , винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 2400 (двох тисяч чотирьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800,00 гривень (сорок тисяч вісімсот гривень) 00 коп., на р/р UA0005001, Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 21081300, , одержувач платежу Донецьке ГУК/м. Донецьк/21081300.

Стягнути з ОСОБА_1 , судовий збір на користь держави у сумі 605,60 гривень на доходний рахунок UA0026001, Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106, , одержувач ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106.

Відповідно до статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або внесення на неї подання прокурором такої постанови - не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

Відповідно до статті 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цьогоКодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Термін звернення до виконання три місяці.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Дніпровського апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області.

Постанову складено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області Т.А. Хаустова