Справа № 143/215/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

21.05.2025 року м. Погребище

Суддя Погребищенського районного суду Вінницької області Тітова Т. Л., розглянувши матеріали, які надійшли від відділу поліції № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , матері-виховательки будинку сімейного типу Погребищенської міської ради, жительки АДРЕСА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП,

встановила:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 668906 від 26.02.2025 26.02.2025 близько 02 год. 00 хв. в АДРЕСА_1 , виявлено, що ОСОБА_1 , яка є вихователькою будинку сімейного типу, ухиляється від виконання обов`язків щодо виховання дитини, передбачених чинним законодавством України. А саме, не забезпечує належних умов для виховання ОСОБА_2 , 16 років (дитини позбавленої батьківського піклування). Це виразилось у тому, що: неповнолітній ОСОБА_2 щонайменше чотири рази протягом короткого періоду самовільно залишав місце проживання та навчання, у дитини спостерігаються суїцидальні нахили та шкідливі звички, що свідчить про недостатній нагляд і відсутність належної виховної роботи з боку виховательки.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.

Права, передбачені ст. 268 КУпАП, ОСОБА_1 , як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснено.

ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала. У судовому засіданні, призначеному на 16.04.2025, надала пояснення, що вона є матір`ю-вихователькою дитячого будинку сімейного типу. У квітні 2024 року до родини було влаштовано неповнолітнього ОСОБА_2 , позбавленого батьківського піклування. Зі слів ОСОБА_1 за час перебування дитини у будинку сімейного типу ОСОБА_2 неодноразово залишав місце проживання. Зокрема, 26.02.2025 вона була викликана працівником поліції, яка відібрала у неї пояснення з приводу місця перебування дитини. ОСОБА_1 зазначила, що належним чином виконує свої батьківські обов`язки, забезпечує дитині умови для проживання, виховання, навчання та розвитку в межах своїх повноважень.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Царківський О. Ю. просив справу про адміністративне правопорушення закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

За клопотанням ОСОБА_1 та її захисника адвоката Царківського О. Ю. в судове засідання були викликані свідки.

Свідок ОСОБА_3 , працює на посаді начальника служби у справах дітей Погребищенської міської ради. В судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 є матір`ю-вихователем дитячого будинку сімейного типу. Характеризує її позитивно. 25.04.2024 виконавчим комітетом Погребищенської міської ради прийнято рішення № 160 про влаштування дитини, позбавленої батьківського піклування, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на виховання та спільне проживання у сім`ю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . Персональна відповідальність за життя, здоров`я, фізичний, психічний, духовний та моральний розвиток дитини та дотримання принципу конфіденційності інформації щодо дитини покладено на батьків-вихователів. Батьки-вихователі є представниками дітей та діють від їх імені та в їх інтересах (пункт 2 рішення).

Згідно п. 7 Положення про дитячий будинок сімейного типу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2002 № 564, контроль за умовами утримання, виховання, навчання вихованців здійснюють служби у справах дітей районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських рад за місцем проживання сім`ї шляхом її відвідування.

Так, 28.02.2025 до служби у справах дітей з сектору поліцейської діяльності ВП № 4 ВРУП ГУНП у Вінницькій області надійшло подання про усунення причин та умов, що заважають належному вихованню неповнолітніх, в якому в якому ставиться питання про проведення на засіданні комісії з матір`ю-вихователем неповнолітнього ОСОБА_2 ОСОБА_1 індивідуально-профілактичної та роз`яснювальної роботи, враховуючи, що неповнолітній не бажає проживати у вказаному будинку сімейного типу та вжити заходів. Після отримання вказаного подання з ОСОБА_1 були проведені бесіди щодо причин, які сприяють вчиненню самовільної втечі дитини з дому чи навчального закладу.

Водночас ОСОБА_3 вважає, що причина неодноразових втеч з дому полягає у наявності у ОСОБА_2 тимчасових психологічних розладів здоров`я, що підтверджується випискою з закладу охорони здоров`я. Також зазначає, що про наявну хворобу дізналися після того, як взяли дитину в родину.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 є її тіткою. За її словами стосунки між неповнолітнім ОСОБА_2 та матір`ю-вихователем є теплими та доброзичливими. Дитина має належний догляд. ОСОБА_6 вихований, охайний, мати піклується про нього, бере активну участь у його вихованні. Свідок зазначила, що їм невідомі жодні випадки неналежного ставлення до дитини з боку батьків-вихователів, скарг на них вона не чула. Однак членів родини непокоїть поведінка хлопця, зокрема його періодичні втечі з дому, що викликають у них занепокоєння та емоційне напруження.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, її захисника, показання свідків, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи і надані докази в їх сукупності, суддя дійшла наступних висновків.

Так, ч. 1 ст.184 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Положеннями ст. 150 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини ; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток ; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя ; поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Частинами 1, 2 ст. 152 Сімейного кодексу України встановлено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов`язків щодо неї.

Статтею 155 Сімейного кодексу України визначено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправомірною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

За змістом частин 1, 2, 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, а також невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Так, за визначенням ст. 256-5 Сімейного кодексу України дитячий будинок сімейного типу окрема сім`я, що створюється за бажанням подружжя або окремої особи, яка не перебуває у шлюбі, для забезпечення сімейним вихованням та спільного проживання не менш як п`яти дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування.

Частинами 1, 2 ст. 256-6 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки-вихователі подружжя або окрема особа, що не перебуває у шлюбі, які взяли дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, для виховання та спільного проживання. Батьки-вихователі несуть обов`язки по вихованню та розвитку дітей, передбачені статтею 150 цього кодексу.

Згідно пунктів 1, 19 Положення про дитячий будинок сімейного типу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2002 № 564, метою створення дитячого будинку сімейного типу є забезпечення належних умов для виховання в сімейному оточенні дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування. Батьки-вихователі несуть відповідальність за життя, здоров`я, фізичний і психічний розвиток вихованців.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Враховуючи вказане, не зважаючи на заперечення, обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, за наведених вище обставин підтверджується сукупністю наданих суду доказів, що повністю узгоджуються між собою та не викликають сумніву в їх достовірності. А саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 668906 від 26.02.2025 (а. с. 1); копія рапорта інспектора-чергового ВП № 4 ВРУП ГУНП у Вінницькій області Ковалінського К. П. від 26.02.2025 (а. с. 3, 4, 5); письмове пояснення ОСОБА_1 від 26.02.2025 (а. с. 6), письмове пояснення ОСОБА_2 від 26.02.2025 (а. с. 7); рапорт інспектора з ЮП СПД № 1 ВП № 4 ВРУП ГУНП у Вінницькій області Ольги Мельник від 28.02.2025 (а. с. 8); копія повідомлення дитини, батьків або законних представників про поставлення дитини на облік проведення профілактичної бесіди та роз`яснення умов перебування на обліку в органах Національної поліції від 19.11.2024 (а. с. 12); копія подання начальника ВП № 4 ВРУП ГУНП у Вінницькій області Андрія Лазарчука до служби у справах дітей Погребищенської міської ради про усунення причин та умов, які сприяють вчиненню самовільної втечі (зникненню) дитини з дому чи навчального закладу від 28.02.2025 (а. с. 13); копія рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 27.02.2024 у справі № 143/710/23 (а. с. 14-16); копія рішення виконавчого комітету Погребищенської міської ради від 11.04.2024 № 134 «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування» (а. с. 17); копія рішення виконавчого комітету Погребищенської міської ради від 25.04.2024 № 160 «Про влаштування дитини, позбавленої батьківського піклування, в дитячий будинок сімейного типу» (а. с. 18, 19); копія заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про надання дозволу на зміну місця проживання ОСОБА_2 (а. с. 20); копія рапорта інспектора з ЮП СПД № 1 ВП № 4 ВРУП ГУНП у Вінницькій області Ольги Мельник від 19.11.2024 (а. с. 21); копія листа начальника ВРУП ГУНП у Вінницькій області Віталія Курчика від 15.11.2024 (а. с. 22); копія рапорта інспектора-чергового ВП № 4 ВРУП ГУНП у Вінницькій області Ковалінського К. П. від 14.11.2024 (а. с. 23, 24); копія письмового пояснення ОСОБА_1 від 14.11.2024 (а. с. 25); копія письмового пояснення ОСОБА_2 від 14.11.2024 (а. с. 26); копія рапорта інспектра-чергового ВП № 4 ВРУП ГУНП у Вінницькій області від 07.11.2024 (а. с. 27); копія рапорта інспектора-чергового ВП № 4 ВРУП ГУНП у Вінницькій області Ковалінського К. П. від 03.12.2024 (а. с. 28, 29); копія подання начальника ВП № 4 ВРУП ГУНП у Вінницькій області Андрія Лазарчука до служби у справах дітей Погребищенської міської ради про усунення причин та умов, які сприяють вчиненню самовільної втечі (зникненню) дитини з дому чи навчального закладу від 14.11.2024 (а. с. 30); копія подання начальника ВП № 4 ВРУП ГУНП у Вінницькій області Андрія Лазарчука до служби у справах дітей Погребищенської міської ради про усунення причин та умов, які сприяють вчиненню самовільної втечі (зникненню) дитини з дому чи навчального закладу від 14.11.2024 (а. с. 31); копія рапорта інспектора з ЮП СПД № 1 ВП № 4 ВРУП ГУНП у Вінницькій області Ольги Мельник від 24.12.2024 (а. с. 32); копія письмового пояснення ОСОБА_1 від 24.12.2024 (а. с. 34); копія письмового пояснення ОСОБА_2 від 10.02.2025 (а. с. 35); копія подання начальника СПД № 1 ВП № 4 ВРУП ГУНП у Вінницькій області Віталія Шеремети до служби у справах дітей Погребищенської міської ради про усунення причин та умов, що заважають належному вихованню неповнолітніх від 28.02.2025 (а. с. 37); копія договору від 21.09.2021 № 11 про організацію діяльності дитячого будинку сімейного типу (а. с. 53, 54); копія висновку від 18.01.2024 № 155 про стан здоров`я, фізичний і розумовий розвиток дитини ОСОБА_2 (а. с. 65, 66); копія листа начальника СПД № 1 ВП № 4 ВРУП ГУНП у Вінницькій області Віталія Шеремети на ім`я ОСОБА_1 про постановку неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на профілактичний облік у ВП № 4 ВРУП ГУНП у Вінницькій області як дитини-утікача (а. с. 69).

Заперечення ОСОБА_1 щодо своєї вини, обґрунтоване тим, що неповнолітній ОСОБА_7 є дитиною зі складним характером. Ствердження про втому від його регулярних втеч і бажання влаштувати хлопця до іншої сім`ї, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та є суб`єктивною оцінкою подій. Зазначені обставини не звільняють батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законом обов`язків щодо виховання та піклування про дитину. Крім того, у період підвищеного емоційного напруження, коли неповнолітній ОСОБА_7 в черговий раз залишив місце свого проживання, та згодом працівники поліції його розшукали, ОСОБА_1 відмовлялася забирати його до будинку сімейного типу. Сам хлопець, посилаючись на наявність неприязних стосунків, висловлював небажання проживати в цій сім`ї.

В діях ОСОБА_1 вбачається ухилення від виконання покладених на неї обов`язків щодо виховання дитини, що підтверджується неодноразовими випадками самовільного залишення неповнолітнім ОСОБА_7 місця постійного проживання та навчання, наявністю у нього ознак емоційної нестабільності, а також формування шкідливих звичок.

Водночас, суд бере до уваги пояснення ОСОБА_1 про вжиті нею заходи щодо належного догляду за дитиною, а також обставини, що свідчать про складність адаптації ОСОБА_7 у новому середовищі.

Крім того, в матеріалах справи наявний висновок від 18.01.2024 № 155 про стан здоров`я, фізичний і розумовий розвиток ОСОБА_2 (а. с. 65, 66). Однак в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що мати-вихователь виконує умови договору № 11 від 21.09.2021 про організацію діяльності дитячого будинку сімейного типу, укладеного між Погребищенською міською радою та ОСОБА_1 , зокрема в частині забезпечення проходження дитиною медичного обстеження щонайменше двічі на рік.

Така бездіяльність свідчить про неналежне піклування з боку матері вихователя щодо фізичного стану та потреб дитини, що є складовою належного виконання батьківських обов`язків, визначених чинним законодавством.

Сукупність установлених у справі фактів свідчить про те, що ОСОБА_1 не здійснювала належного догляду за дитиною, не забезпечила її належного батьківського піклування та турботи, не дбала про її фізичне і психічне здоров`я, духовний та моральний розвиток, а також не сприяла підготовці дитини до свідомого життя в суспільстві. Відсутність належного контролю з боку ОСОБА_1 та невиконання нею покладених законом обов`язків щодо виховання дитини, створили реальну загрозу її здоров`ю, життю, та гармонійному розвитку.

Досліджені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою, є належними та допустимими, та в сукупності підтверджують обставини вчинення адміністративного правопорушення, зазначені в протоколі.

На підставі вищенаведеного, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, підтверджується належними та допустимими доказами, і тому підлягає притягненню до адміністративної відповідальності.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Суд, враховуючи характер правопорушення, пояснення ОСОБА_1 , дані про особу правопорушниці (соціальний статус, відсутність адміністративних стягнень у минулому, наявність під опікою інших дітей); відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, вважає за доцільне застосувати до неї адміністративне стягнення у вигляді попередження.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 грн 60 коп, який відповідно до ст. 40-1 КУпАП необхідно стягнути із ОСОБА_1 на користь держави.

Керуючись статтями 26, 40-1, ч. 1 ст. 184, статтями 251, 252, 268, 280, 283, 284 КУпАП,

постановила:

ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, і накласти адміністративне стягнення у виді попередження.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави «Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/ м. Київ/ 22030106; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача UA0026001; Код класифікації доходів бюджету 22030106» 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп. судового збору.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з часу її винесення.

Суддя