КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №755/1005/25Головуючий у І інстанції: Левко В.Б.
Провадження №33/824/2516/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28квітня 2025 року суддя Київського апеляційного суду Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_4 в інтересах потерпілої ОСОБА_1 на постанову Дніпровськогорайонного суду міста Києва від 06березня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпровськогорайонногосудуміста Києва від 06березня 2025 рокуОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, та, з урахуванням положень ст.36 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Цією ж постановою відмовлено у задоволенні заяви представника потерпілої ОСОБА_4 про відшкодування витрат на професійну правову допомогу.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, представник потерпілоїОСОБА_4. в інтересах потерпілої ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати в частині відмови у стягненні з особи, яка притягується о адміністративної відповідальності на користь потерпілої витрат на професійну правову допомогу. В решті просить постанову Дніпровського районного суду міста Києва залишити без змін.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що судом першої інстанції при вирішенні питання про стягнення на користь потерпілого витрат на професійну правову допомогу не було застосовано аналогію закону, а саме норм Кримінального процесуального кодексу, які регулюють подібні за змістом суспільні відносини.

Зазначає, що відмовивши у задоволенні клопотання потерпілого про стягнення витрат на професійну правову допомогу, судом першої інстанції було істотно порушено норми процесуального права, а саме ст.6 Конвенції про захист прав людини, ст.120, 124 КПК.

За наслідками апеляційного розгляду просить оскаржувану постанову скасувати в частині відмови у стягненні з особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на користь потерпілого витрат на професійну правничу допомогу, та стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 18 000 грн.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши захисника Чеботарьової Ю.В., яка просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, проаналізувавши наведені у ній доводи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

На думку апеляційного суду, цих вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі.

Положення ст.59 Конституції України гарантує кожному право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Суд при вирішенні питання про стягнення витрат зобов`язаний діяти виключно в межах повноважень, визначених законом. Оскільки КУпАП не встановлює підстав для покладення на особу відповідальності за витрати потерпілого на адвоката, задоволення такої вимоги призвело б до порушення принципу законності та виходу за межі повноважень суду.

Як вірно у своїй постанові зазначає суд першої інстанції, заява ОСОБА_4 виходить за межі повноважень суду у справах про адміністративні правопорушення, визначених законодавством України про адміністративні правопорушення, оскільки чинний КУпАП не містить визначення поняття «судові витрати» при розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідальності, порядок їх підрахунку, доведення, розподілу.

З урахуванням викладеного, за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення суддею норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, як про це зазначається в апеляційній скарзі.

Оскільки рішення суду, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а подану апеляційну скаргу - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 04березня 2025 року, якою ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, та, з урахуванням положень ст.36 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, залишити без змін, а подану представником потерпілої Горобівським І.Г. в інтересах потерпілої ОСОБА_1 апеляційну скаргу, - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Мосьондз