Єдиний унікальний номер №943/510/25
Провадження №3/943/321/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2025 року

Суддя Буського районного суду Львівської області Журибіда Б.М., розглянувши матеріали, які надійшли від ВП №2 Золочівського РВП ГУ НП України у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, місце праці не встановлено, жителя АДРЕСА_1 ,

за ст. 124 КУпАП -

встановив :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№274972 від 18.03.2025 року, встановлено, що 11.06.2024 року близько о 13:00 годин на автодорозі Київ ЧОП 466 км, неподалік смт. Олесько Золочівського району Львівської області водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки ЗИЛ ММЗ д.н.з. НОМЕР_1 , на нерівнозначному перехресті (с.Кути) не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем марки Volkswagen Transporter д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням гр. ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі Київ Чоп в напрямку м.Львова. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином, забезпечив явку представника адвоката Сай Т.П., яка заперечила винуватість водія у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, подала письмове клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, оскільки по факту вчиненої дорожньо транспортної пригоди, зокрема відносно ОСОБА_2 , який керував автомобілем марки Volkswagen Transporter д.н.з. НОМЕР_2 , відкрито кримінальне провадження №0000321 від 12.06.2024 року, у якому ОСОБА_3 є обвинувачений у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 268 ККУ за вчинене ДТП , що мало місце на головній автодорозі М-06 сполученням Київ-Чоп, ділянці дороги (466 км ), поблизу населеного пункту смт. Олесько та села Кути Золочівського району Львівської області 11.06.2024 року, а водій ОСОБА_1 визнаний потерпілим.

Всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи у їх сукупності, вислухавши позицію захисника, приходжу висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Так, відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 252 КУпАП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до положень ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Під час розгляду даної справи судом було досліджено наступні докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 274972 від 18.03.2025 року, складений щодо ОСОБА_1 ;

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань про відкриття кримінального провадження по факту вчинення ДТП;

- висновок експерта за результатами проведення автотехнічних досліджень у даному кримінальному провадженні від 27.11.2024 року;

- письмові пояснення ОСОБА_1 , де останній зазначив, що з протоколом не згідний, вини його немає та останній діяв відповідно до вимог ПДР України;

- інформацією з ВП 32 відносно ОСОБА_1 .

Разом з тим, адвокатом захисником було долучено до матеріалів справи наступні докази, які також досліджені судом:

- фотознімки з місця ДТП;

- копія протоколу огляду місця події;

- схема дорожньо транспортної пригоди (копія);

- висновок експерта № 121/2024 від 25.06.2024 року (копія).

Оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 124 КУпАП відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до п. 10.1 ПДР України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

З висновку експерта Науково дослідного інституту судових експертиз від 27.11.2024 №3275-Е, вбачається, що «..Виходячи із фактичних вихідних даних, які зафіксовані слідством, не має підстав стверджувати, що дії водія марки «ЗИЛ-ММЗ», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_1 , не відповідали вимогам п.п. 1.10 (в частині значення термінів «головна дорога»; «дати дорогу»; «небезпека руху»; п.10.1 та 16.11 ПДР України , і дані невідповідності перебувають у причинному зв`язку із настанням ДТП..»

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У даному випадку слід зазначити, що у практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії»), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не зобов`язана доводити свою невинуватість.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

При оцінці доказів під час розгляду справ про адміністративні правопорушення мають бути застосовані критерії доведення "поза розумним сумнівом". Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі "Коробов проти України").

Приймаючи до уваги принцип «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований і у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України", доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відтак, вважаю, що в матеріалах справи відсутні достатньо переконливі, чіткі та узгоджені між собою докази, висновки чи неспростовані презумпції факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши в сукупності усі докази, наявні у матеріалах справи, заслухавши пояснення та доводи захисника, вважаю, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не знайшов свого підтвердження при розгляді справи про адміністративне правопорушення в суді, тому провадження у справі у цій частині підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 247, 280, 283, 284 КпАП України, суддя

постановив :

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , передбаченого ст. 124 КУпАП закрити, за відсутністю у його діях складу даного адміністративного правопорушення, за ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області.

Суддя Б. М. Журибіда