ЄУ № 712/5160/25
Провадження №3/712/1675/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 року м. Черкаси

Суддя Соснівського районного суду м. Черкаси Пронька В.В., за участю секретаря судового засідання Дрожевської М.Ю., прокурора Лисик М.А., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з Управління стратегічних розслідувань в Черкаській області Департаменту стратегічних розслідувань про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Черкаси, громадянки України, яка працює на посаді головного спеціаліста юридичного відділу управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , якій роз`яснено її права, відповідно до ст. 268 КУпАП, за вчинення правопорушень, передбачених ч.1 ст. 172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу № 185/2025 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 14.04.2025 ОСОБА_1 , будучи головним спеціалістом юридичного відділу управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області та відповідно до підпункту «к» п.1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закону) суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією в порушення вимог ч.2 ст.45, п. 2-7 Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції» без поважних причин, несвоєчасно подала до Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, яка припиняє свою діяльність пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування (при звільненні) за період не охоплений раніше поданими деклараціями з 01.01.2022 по 11.11.2022, оскільки граничний термін подачі був 31.01.2024, а декларація фактично подана 07.02.2025, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Крім того, згідно протоколу № 186/2025 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 14.04.2025 ОСОБА_1 , будучи головним спеціалістом юридичного відділу управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області та відповідно до підпункту «к» п.1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закону) суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією в порушення вимог ч.1 ст.45, п. 2-7 Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції» без поважних причин, несвоєчасно подала до Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, яка уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 рік, оскільки граничний термін подачі був 31.01.2024, a декларація фактично подана 06.02.2025, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Крім того, відповідно до протоколу № 187/2025 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 14.04.2025 ОСОБА_1 , будучи головним спеціалістом юридичного відділу управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області та відповідно до підпункту «к» п.1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закону) є суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією в порушення вимог ч.2 ст.45, п. 2-7 Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції» без поважних причин, несвоєчасно подала до Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, яка припинила свою діяльність пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування (після звільнення) за 2022 рік, оскільки граничний термін подачі був 31.01.2024, а декларація фактично подана 07.02.2025, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину в інкримінованих адміністративних правопорушеннях не визнала, просила провадження закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Надала письмові пояснення, в яких зазначила, що 14.04.2025 їй було вручено три протоколи у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до яких вона нібито порушила вимоги ч.1 та ч.2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції». Відповідно до підпункту «к» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1700 (у редакції до 18.12.2024) суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є члени правління Фонду соціального страхування України, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, Пенсійного фонду, Наглядової ради Пенсійного фонду. Попередня редакція Закону поширювала дію цього пункту і на членів правління Фонду соціального страхування України. Тож, оперуповноважений ОСОБА_2 дійшов висновку, що вона була членом правління Фонду соціального страхування, і відповідно до підпункту «к» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1700 зобов`язана була подати декларації особи, яка уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування: за 2021 рік, за 2022 рік та після звільнення за період 101.01.2022 по 11.11.2022. Однак, вона ніколи не була членом правління Фонду соціального страхування України. Статтею 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №1105 (у редакції 2022 року) передбачалося, що безпосереднє управління Фондом здійснюють його правління та виконавча дирекція.

Відповідно до ст. 6 Закону №1105 до складу правління Фонду входять по сім представників держави, застрахованих осіб та роботодавців, які виконують свої обов`язки на громадських засадах. При цьому представники держави призначаються Кабінетом Міністрів України, представники застрахованих осіб обираються (делегуються) репрезентативними на національному рівні всеукраїнськими об`єднаннями профспілок, а представники роботодавців репрезентативними на національному рівні всеукраїнськими об`єднаннями організацій роботодавців. Порядок обрання (делегування) таких представників визначається сторонами соціального діалогу самостійно. У матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 було призначено (обрано) представником у правління Фонду. Тож, вона не повинна була подавати декларацію на підставі підпункту «к». А відповідно, її не можна притягнути до адміністративної відповідальності за дії, які вона не повинна була вчиняти. У протоколах оперуповноважений ОСОБА_2 посилається це лише на підпункт «к» пункту 1 частини 1 ст. 3 Закону №1700, але й на інший підпункт «и» пункту 1 частини 1 ст. 3 Закону №1700, за яким (у редакцій, що діяла раніше) суб`єктами, на яких поширюється дія нього Закону, є посадові та службові особи інших державних органів, у тому числі Фонду соціального страхування України та Пенсійного «фонду, органів влади Автономної Республіки Крим. Сутність інкримінованого правопорушення вказує на те, що Протоколи складено саме стосовно члена правління Фонду, ОСОБА_1 вважає за необхідне надати пояснення щодо того, хто належить до категорії посадових та службових осіб Фонду, оскільки Протоколи містять таку інформацію. Стаття 1 Закону № 1700 надає тлумачення поняттю «посадова особа юридичної особи публічного права». Згідно з яким до таких посадових осіб відносяться: голова та член наглядової ради, ради директорів, виконавчого органу, комісії з припинення (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії), ліквідатор, керівник, заступник керівника, головний бухгалтер, корпоративний секретар такої юридичної особи публічного права, а також особа, яка здійснює повноваження одноосібного виконавчого органу та її заступники, голова та члени іншого органу управління юридичної особи (крім консультативного), якщо утворення такого органу передбачено законом або статутом юридичної особи публічного права. Так само, згідно з статтею 2 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" посадовими особами визнаються особи, які наділені організаційно-розпорядчими функціями. Закон №1700 не надає визначення поняттю «службова особа». Водночас Кримінальний кодекс України оперує поняттям «службова особа», зміст якого розкривається в статті 18, згідно з якою службовими особами визнаються особи, які постійно, тимчасово або за спеціальними повноваженнями здійснюють функції представників влади або місцевого самоврядування, а також постійно чи тимчасово займають в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах або організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальними повноваженнями, якими особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління зі спеціальним статусом, повноважним органом або повноважною службовою особою підприємства, установи, організації, судом або законом. З системного аналізу зазначених норм вбачається, що як службова, так і посадова особи займають посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій. Поняття організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій розтлумачено в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 5 «Про судову практику у справах про хабарництво».

Згідно з вказаним Пленумом, організаційно-розпорядчими обов`язками є обов`язки щодо здійснення керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форм власності. Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, колективних або приватних підприємств, установ та організацій, їхні заступники, керівники структурних підрозділів. До адміністративно-господарських функцій Пленум відносить обов`язки щодо управління або розпоряджання державним, колективним або приватним майном (встановлення порядку його зберігання, переробки, реалізації, забезпечення контролю за цими операціями тощо). Такі повноваження в тому чи іншому обсязі мають начальники планово-господарських, постачальницьких, фінансових відділів і служб, завідувачі складами, магазинами, майстернями, ательє, їхні заступники, керівники відділів підприємств. Згідно з посадовою інструкцією головного спеціаліста юридичного відділу, затвердженою Наказом управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Черкаській області від 01.04.2019 № 114, головний спеціаліст зобов`язаний:

сумлінно виконувати поставлені завдання та розпорядження керівництва; аналізувати, узагальнювати результати розгляду претензій, судових господарських справ; приймати участь у підготовці та укладенні господарських договорів з іншими підприємствами, установами та організаціями, надавати правову оцінку їх проектам; вести інформаційну роботу з законодавства та нормативних актів із застосуванням технічних засобів, а також облік діючого законодавства та інших нормативних актів; вести претензійно-позовну роботу; розглядати питання про можливість звернення до винних осіб щодо відшкодування ними шкоди у порядку регресу; здійснювати підготовку документів для розгляду справ про адміністративні правопорушення та підготовку проектів постанов про накладення адміністративних стягнень; представляти інтереси управління та його робочих органів у судах, правоохоронних органах під час розгляду правових питань і спорів; здійснювати взаємодію з органами ДВС з питань примусового виконання рішень судів; забезпечувати облік і зберігання текстів законодавчих та інших нормативних актів, а також актів нормативного характеру, виданих виконавчою дирекцією управління та Фонду, підтримувати їх у контрольному стані; сприяти своєчасному вжиттю заходів за протестами та поданнями прокуратури, окремими ухвалами суду, рішеннями, постановами, ухвалами правоохоронних і контролюючих органів; приймати участь у перевірках, ревізіях робочих органів, що належать до компетенції юридичного відділу; брати участь у підготовці та складанні звітності до виконавчої дирекції Фонду. У п.3 Розділу І Посадової інструкції чітко визначено, що обсяг і напрямки роботи головного спеціаліста юридичного відділу визначаються начальником відділу. Оперуповноважений Білоус B.P у протоколах не наводить конкретного обґрунтування, за яким її функціональні обов`язки, визначені відповідно до вищезазначених положень посадової інструкції, були віднесені до організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських. З метою з`ясування, хто саме у складі юридичного відділу був уповноважений на виконання відповідних функцій, необхідно проаналізувати Положення про юридичний відділ, затверджене наказом від 01.04.2019 № 114. Пунктом 5.1 Положення визначено, що за виконання основних завдань та функцій відділу, організацію роботи несе відповідальність начальник відділу. Працівники відділу несуть відповідальність, зокрема, за своєчасне та якісне виконання посадових обов`язків, доручень керівника виконавчої дирекції та начальника відділу. Відповідно до п. 6.7 Положення саме начальник відділу несе персональну відповідальність за виконання покладених на відділ завдань і функцій, реалізацію перспективних та поточних планів, забезпечення організованості злагодженості в роботі відділу, службової дисципліни, внутрішнього розпорядку, пожежної безпеки, охорони праці. Зазначені посадові обов`язки відповідають складовим організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, і вони були у начальника юридичного відділу, а не головних спеціалістів. Додатково слід зазначити, що у матеріалах справи про адміністративне правопорушення є лист Національного агентства з питань запобігання корупції № 190-07/10442 від 14.04.2022, у якому зазначено, що до посадових та службових осіб відносяться особи, які здійснюють функції представників влади, обіймають посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та або адміністративно-господарських функцій. Також, згідно з зазначеним роз`ясненням, до представників влади належать зокрема, працівники державних органів, які наділені правом у межах своєї компетенції ставити вимоги, а також приймати рішення, обов`язкові для виконання юридичними і фізичними особами незалежно від їх відомчої належності чи підлеглості. Принагідно зауважити, що в управлінні на посадах головних спеціалістів були особи які повинні були б подавати такі декларації, оскільки їх посадові обов`язки прямо передбачали право ставити вимоги перед роботодавцями, та на підставі документів, які складали такі спеціалісти складалися акти індивідуальної дії. Так до прикладу, страхові експерти (головні спеціалісти відповідно до Положення про службу страхових експертів з охорони праці, профілактики нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, затвердженого Постановою правління Фонду від 20.12.2011 № 63 мали право: одержувати від роботодавця пояснення та інформацію, в тому числі у письмовій формі, про стан охорони праці та види здійснюваної діяльності; брати участь у роботі комісії з питань охорони праці підприємств; вносити роботодавцям обов`язкові для виконання подання про порушення законодавства про охорону праці; складати протоколи про адміністративні правопорушення. Аналогічна ситуація, і з головними спеціалістами відділів перевірок, які проводили перевірки страхувальників, та мали право витребувати документи необхідні для перевірки. а також складали та підписували акти перевірок, на підставі яких виносились акти індивідуальної дії відносно страхувальників (рішення), також вони складали протоколи про адміністративні правопорушення (Постанова правління Фонду від 02.10.2020 № 23). У цьому ж роз`ясненні НАБУ вказує, що при визначенні того чи є особа посадовою/службовою, визначальним є обсяг повноважень, відповідного працівника. Таким чином, НАБУ чітко вказує, що не всі працівники органів Фонду повинні подавати декларації, а лише ті, посади яких передбачають організаційно-розпорядчі та/або адміністративно господарські функції, а бо ж мають повноваження ставити вимоги чи приймати рішення, обов`язкові для виконання юридичними і фізичними особами. Зі змісту посадової інструкції ОСОБА_1 та Положення про відділ вбачається, що її посада не пов`язана з виконанням організаційно-розпорядчих та/або адміністративно господарських функцій. Також вона не була уповноважена ставити вимоги, а також приймати рішення, обов`язкові для виконання юридичними і фізичними особами Складення відносно неї протоколів про адміністративне правопорушення свідчить, про формальний підхід до справи, та про те, що особа яка складала протокол, взагалі не встановлювала обставини наявності її вини у вчиненні даного адміністративного правопорушення. Зазначила, що вважає за необхідне надати пояснення щодо причин, які стали підставою для подання нею декларацій. У грудні 2023 року вона отримала лист від Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (наявний у матеріалах справи), в якому було наголошено на необхідності подання відповідних декларацій. У відповідь на цей лист нею було надано письмове обґрунтування, в якому зазначено, но вона не належить до кола осіб, зобов`язаних подавати такі декларації. У лютому 2025 року на її адресу надійшли повідомлення від Національного агентства з питань запобігання корупції (від 14.01.2025 №47-02/3155-25, №47-02/3156-25 та №47-02/3157-25), у яких йшлося про факт неподання декларацій. У примітці до повідомлень зазначалося, що неподання декларацій особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може мати наслідком відповідальність згідно зі статтею 366-3 Кримінального кодексу України. З огляду на вищезазначене, з метою уникнення можливого притягнення до кримінальної відповідальності нею було вирішено подати декларації. У Протоколах відсутнє підтвердження того, що вона була членом правління Фонду соціального страхування, хоча відповідно до розділів у протоколах «Суть інкримінованого правопорушення», її відносять, саме до цієї категорії осіб. Це виключає провину у вчиненні адміністративного правопорушення через несвоєчасне подання декларацій. Крім того, зазначила, що вона не є посадовою чи службовою особою в розумінні пп. «и» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1170, і, що більше, згідно з текстом протоколів (стор. 9), їй взагалі не інкриміновано таке порушення. Складені протоколи не відзначаються чіткістю та узгодженістю у змісті. Суть інкримінованого правопорушення вказує на її належність до осіб, визначених у пп. «к» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1700. Однак опис обставин вчинення правопорушення містить посилання як на п.п. «к», так і на п.п. «и» п.1 ч.1 ст. 3 цього ж Закону. Це створює враження, що особа, яка складала протокол, не розуміє різниці між цими категоріями осіб, адже члени правління, особи які працюють на громадських засадах, повинні подавати декларації всі. Тоді як посадові чи службові особи (які працюють за трудовим договором) лише за наявності відповідних посадових організаційно-розпорядчик адміністративно господарських функцій, а бо ж мати повноваження ставити вимоги та/або приймати рішення, обов`язкові для виконання юридичними і фізичними особами. У разі встановлення таких функцій, вони мають бути відображені у протоколі. Протоколи складені відносно неї, мають багато інформації, однак вона не доводить її провини у вчиненні інкримінованого правопорушення. До письмових пояснень додала копію Положення про юридичний відділ, копію наказу про введення в дію положень про структурні підрозділу та посадових інструкцій працівників від 01.04.2019 № 114, повідомлення Національного агенства з питань запобігання корупції від 14.01.2025, копія листа-відповіді адресованого ПФУ.

Прокурор в судовому засіданні вважав доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, та просив накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу, передбаченого санкцією ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Розглянувши протоколи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку прокурора, пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд виходить з такого.

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 інкриміновано вчинення правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст. 172-6 КУпАП відповідальність настає у разі несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до примітки ст. 172-6 КУпАП суб`єктами правопорушення у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до підпункту «к» п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобіганню корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є, члени правління Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, Пенсійного фонду, Наглядової ради Пенсійного фонду.

Відповідно до п. 1.8 Положення про управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області управління є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в установах банків та органах казначейства, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням та мають відділення в районах і містах обласного значення.

Згідно п. 1.2 Положення про юридичний відділ управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області, затверджено наказом управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області від 01.04.201 № 114, юридичний відділ є самостійним структурним підрозділом управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області.

Відповідно до наказу № 170-к від 28.07.2017 «Про прийняття на роботу ОСОБА_1 » ОСОБА_1 прийнято на посаду головного спеціаліста відділу юридичної роботи Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області з 01.08.2017 в порядку переведення з виконавчої дирекції Черкаського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності з посадовим окладом 4700,00 грн.

Згідно наказу № 288 від 08.11.2022 «Про звільнення ОСОБА_1 » звільнити ОСОБА_1 головного спеціаліста юридичного відділу управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області, 11.11.2022 за угодою сторін, відповідно до п.1 ст. 36 КЗпП України.

Відповідно до посадової інструкції головного спеціаліста юридичного відділу управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області головний спеціаліст юридичного відділу безпосередньо підпорядковується начальнику юридичного відділу управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України. Завданнями та обов`язками головного спеціаліста є: сумлінне виконання поставлених завдань та розпорядження керівництва; аналіз, узагальнень результатів розгляду претензій, судових і господарських справ; прийняття участі у підготовці та укладенні господарських договорів з іншими підприємствами, установами та організаціями, надання правової оцінки їх проектам; ведення інформаційної роботи по законодавству і нормативних актах з застосуванням технічних засобів, а також облік діючого законодавства та інших нормативних актів; ведення претензійно позовної роботи; розгляд питання про можливість звернення до винних осіб про відшкодування ними шкоди у порядку регресу; здійснення підготовки документів для розгляду справ про адміністративні правопорушення та підготовку проектів постанов адміністративних стягнень; представляти інтереси управління та його робочих органів в судах, правоохоронних органах під час розгляду правових питань і спорів; здійснення взаємодії з органами ДВС з питань примусового виконання рішень судів; забезпечення обліку і зберігання текстів законодавчих й інших нормативних актів, а також актів нормативного характеру, виданих виконавчою дирекцією управління та Фонду, підтримувати їх у контрольному стані; сприяння своєчасному вжиттю заходів за протестами та поданнями прокуратури, окремими ухвалами суду, рішеннями, постанова, ухвалами господарських та адміністративних судів, відповідними документами інших правоохоронних і контролюючих органів; приймати участь у перевірках, ревізіях робочих органів управління з питань, що належать до компетенції юридичного відділу, участь у підготовці та складанні звітності до виконавчої дирекції Фонду.

З вищевказаних документів та матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається наявності доказів перебування ОСОБА_1 у членах правління Фонду соціального страхування.

У своїх поясненнях ОСОБА_1 також підтверджує, що вона ніколи не відносилася до членів правління Фонду соціального страхування.

Таким чином ОСОБА_1 , не віднесено до категорії осіб на яких поширюється дія підпункту «к» п.1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Отже, надані до суду докази не підтверджують наявність у діях ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення, зокрема за підпунктом «к» п.1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Суд вважає безпідставними доводи ОСОБА_1 про те, що вона взагалі не є суб`єктом декларування та не повинна подавати декларацію. Відповідно до Положення про юридичний відділ управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області та посадових обов`язків головного спеціаліста юридичного відділу вона наділена повноваженнями представляти інтереси управління та його робочих органів, тобто займає посаду, яка передбачає організаційно розпорядчі та/або адміністративно господарські функції, тому є суб`єктом, на яку поширюється дія ст.45 Закону України « Про запобігання корупції».

Згідно ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи, що матеріалами справи вина особи, що притягується до адміністративної відповідальності, не підтверджена, будь-яких інших доказів вини правопорушника суду не надано, тому в діях ОСОБА_1 не вбачається складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Дотримання цих вимог є необхідним елементом процесуальної форми судового розгляду, забезпечує реалізацію закріплених у ст. 7 КПК таких засад кримінального провадження, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості, забезпечення доведеності вини та право на захист.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України(частина перша статті 64).

У відповідності до п. 4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Слід зауважити, що право на справедливий суд гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, прийнятою Радою Європи 04.11.1950, ратифікованою Україною 17.07.1997, відповідно до неї суд встановлює обґрунтованість будь-якого висунутого проти особи обвинувачення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно із ч.1 п. 3 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) при наявності обставин, передбачених ст. 247 КУпАП, виносить постанову про закриття справи.

З огляду на вищевикладене, оцінюючи відповідно до ст. 252 КУпАП надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, беручи до уваги, що органом, яким складено протокол про адміністративне правопорушення, не доведено порушення ОСОБА_1 ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, суд приходить до висновку про недоведеність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а тому провадження у даній справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 247, 252, 283-285, 287 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку iз відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Соснівський районний суд м. Черкаси шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку її оскарження.

Суддя Соснівського

районного суду м. Черкаси В.В. Пронька