Справа № 309/4218/24
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.05.2025 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_1 на постанову судді Хустського районного суду Закарпатської області від 11 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Хустського районного суду Закарпатської області від 11 жовтня 2024 року провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до постанови суду, - посадовою особою Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області 29.08.2024, складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №119704, за ознаками ст. 124 КУпАП у відношенні ОСОБА_2 , згідно якого 29.08.2024, о 19 годині 23 хвилини, на вулиці Вчительська, що в с.Липча Хустського району Закарпатської області, при керуванні автомобілем марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості і не впевнившись у безпеці, допустив наїзд гр. ОСОБА_1 , яка рухалася в попутному напрямку, чим порушив п.12.1 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та притягнути до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 . Вважає, що постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що пояснення, які надав ОСОБА_2 в судовому засіданні, є нісенітницею. Звертає увагу, що вона із ОСОБА_2 не знайома, жодних конфліктів не мала. Стверджує, що побачивши автомобіль, вона відійшла на узбіччя дороги, проте автомобіль здійснив наїзд на неї. Через біль в нозі, вона вимушена була звернутись на номер 103 і до сімейного лікаря. Зазначає, що суд з незрозумілих їй причин, викликав в судове засідання тільки ОСОБА_2 , а її не викликав і судом було вислухано тільки одну сторону. Стверджує, що не погоджується із висновком суду, що пріоритетом є свідчення ОСОБА_2 в суді, а не докази, що містяться в матеріалах справи.

Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що участі у розгляді справи ОСОБА_1 не приймала, оскільки не була повідомлена про розгляд справи, про постанову їй стало відомо 15.10.2024 року. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , її захисника-адвоката Кузнєцова М.О., потерпілої ОСОБА_1 , неявка яких із урахуванням положень ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. При цьому, враховується те, що захисник-адвокат Кузнєцов М.О. в інтересах ОСОБА_2 направив клопотання в якому просив закрити адміністративне провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 через відсутність події та складу адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, оскільки громадянин ОСОБА_2 не вчиняв жодних ДТП, наїзд на громадянку ОСОБА_1 не скоював. Зазначає, що умовою настання відповідальності за ст. 124 КУпАП є «загибель або поранення людей чи пошкодження транспортних засобів», тобто порушення повинно бути настільки істотним щоб наслідком його стало пошкодження, як мінімум двох автомобілів а не одного чи загибель або поранення людей, а також просив справу розглядати у їх відсутності.

Приймаючи рішення про розгляд справи без учасників судового розгляду враховуються і вимоги чинного законодавства щодо розгляду справи в розумні строки.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги згідно з положеннями ст. 294 КУпАП.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення та без з`ясування обставин адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, так як не проаналізував та не надав належної оцінки доказам, чим порушив ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП щодо з`ясування всіх обставини справи, встановлення чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідження наявних у справі доказів та надання їм правової оцінки.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №119704 від 29.08.2024, вбачається, що ОСОБА_2 29.08.2024, о 19 годині 23 хвилини, на вулиці Вчительська, що в с. Липча Хустського району Закарпатської області, при керуванні автомобілем марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості і не впевнившись у безпеці, допустив наїзд гр. ОСОБА_1 , яка рухалася в попутному напрямку, чим порушив п.12.1 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Проте, в ході розгляду вказаного адміністративного провадження, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки дійшов висновку про те, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 не містить будь-яких відомостей про пошкодження чужого майна (транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд, тощо), наявність яких передбачено диспозицією ст. 124 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 в судовому засіданні суду першої інстанції не підтвердив факт зіткнення свого транспортного засобу з пішоходом, тобто вказав, що ДТП не скоював, наїздів на ОСОБА_1 не вчинював.

Однак, апеляційний суд не може погодитися з наведеними показаннями ОСОБА_2 , оскільки факт зіткнення транспортного засобу з пішоходом, підтверджується обставинами викладеними у протоколі серії ЕПР1 №119704 від 29.08.2024; схемі місця ДТП з якої вбачається, розташування автомобіля та пішохода; досліджених письмових поясненнях ОСОБА_2 , наданих в день пригоди, відповідно до яких слідує, що 29 08 2024 він рухався по вул. Вчительська, близько 17.20 год. йому назустріч по середині дороги йшла невідома йому жінка, під`їхавши ближче до неї він зупинився, щоб вона відійшла в сторону, після чого він поїхав дальше, та побачив як вона відскочила в сторону, ніяких пошкоджень на автомобілі немає, та зазначив, що ДТП не скоював і правила дорожнього руху не порушував; письмових поясненнях потерпілої ОСОБА_1 , з яких вбачається, що вона пішки йшла зі своєю дитиною по вул. Вчительська, с. Липча, назустріч їй рухався автомобіль марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , який здійснив наїзд на неї переднім бампером автомобіля, а саме штовхнув її та поїхав з місця події в невідомому напрямку.

Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції вислухав тільки одну сторону в судовому засіданні, і не взяв до уваги докази, які містяться у матеріалах справи, крім того не викликав в судове засідання потерпілу ОСОБА_1 для правильного з`ясування всіх обставин справи.

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що водій ОСОБА_2 , нехтуючи вимогами п.12.1 ПДР України, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на пішохода.

Виходячи з аналізу та оцінки складеної працівниками патрульної поліції схеми дорожньо-транспортної пригоди, місця зіткнення, та пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , апеляційний суд дійшов висновку про порушення ОСОБА_2 п.12.1 Правил дорожнього руху України та про наявність у діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Висновки суду першої інстанції про відсутність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП через відсутність відомостей щодо механічних пошкоджень технічним засобам та інших пошкоджень, апеляційний суд вважає безпідставними з огляду на наступне.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Тілесні ушкодження людини у цьому переліку наслідків відсутні.

Проте, апеляційний суд вважає за необхідне наголосити на тому, що диспозиція ст. 124 КУпАП не зазнавала змін більш, ніж 35 років з моменту введення в дію Кодексу, її правові положення сформульовані в загальному вигляді та її тлумачення в більшості випадків зводяться до буквального слідування нормі закону.

Прояв надмірного формалізму при тлумаченні диспозиції ст. 124 КУпАП, а саме: буквальне слідування нормі закону всупереч суті права, позбавляє пішоходів захисту їх права у справах про адміністративні правопорушення у випадках наїзду, коли вони отримали легкі тілесні ушкодження, що зумовили матеріальні витрати.

Більш того, применшення права людини, тобто його матеріального змісту, при буквальному тлумаченні ст. 124 КУпАП, коли віддається перевага пошкодженню транспортного засобу всупереч ст. 3 Конституції України - норми прямої дії, про те, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, утвердження і забезпечення яких є головним обов`язком держави, приводять до обмеження захисту прав людини, а по суті зводять нанівець такий захист.

Тому порушення водієм правил дорожнього руху, наслідком яких є заподіяння пішоходу тілесних ушкоджень, не можуть бути віднесені до числа менш значимих, ніж майнова шкода, заподіяна транспортному засобу.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях зазначає, що, «захищаючи права одних осіб, суд не вправі порушувати права інших осіб».

Тлумачення закону повинно відображати соціальні зміни та залишатися в руслі сучасних умов, в інтересах правової визначеності, передбачуваності, рівності перед законом, а також заповнювати прогалини в трактуванні матеріально-правових гарантій.

Так, за загальними правилами для кваліфікації події в якості дорожньо-траспортної пригоди з участю пішохода, наявність механічних пошкоджень на транспортному засобі водія, який здійснив наїзд на пішохода, не є обов`язковим. В результаті наїзду на пішохода механічних пошкоджень на автомобілі може не бути взагалі, що однак, не свідчить про відсутність дорожньо-транспортної пригоди, факт якої підлягає встановленню на підставі всієї сукупності зібраних у справі доказів.

Аналізуючи докази у справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП доведена повністю, оскільки останній, порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода, завдавши останньому тілесні ушкодження (згідно апеляційної скарги через біль у нозі потерпіла вимушена була звернутись за медичною допомогою).

Разом з цим, положеннями ч. 2 ст. 38 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №119704 від 29.08.2024 року подія правопорушення мала місце 29.08.2024 року. На момент розгляду справи судом апеляційної інстанції закінчилися передбачені ч. 2 ст. 38 КУпАП строки накладення адміністративного стягнення, тому провадження у справі щодо ОСОБА_2 підлягає закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, постанова Хустського районного суду Закарпатської області від 11 жовтня 2024 року підлягає скасуванню, оскільки суд першої інстанції допустив неправильне застосування норми матеріального права, а провадження у справі - закриттю на підставі п. 7 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Поновити потерпілій ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження судового рішення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Хустського районного суду Закарпатської області від 11 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, - скасувати.

ОСОБА_2 визнати винним за ст. 124 КУпАП.

Провадження по даній справі закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, тобто у зв`язку із закінченням на момент розгляду цієї справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага