ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/1248/25
Номер провадження: 33/819/99/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі судді Майданіка В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Бурлакова Максима Олександровича, який діє від імені ОСОБА_1 , на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 08 квітня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення за ч.5 ст.126 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 08 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення за у вигляді штрафу в сумі 40 800,00 гривень з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Згідно постанови суду першої інстанції, 21.01.2025 року о 09 год. 20 хв. в смт. Білозерка, по вул. Пушкіна, ОСОБА_1 керував мопедом YB50QT-36, б/н, без посвідчення водія, який не мав прав керувати таким транспортним засобом. Правопорушення вчинене повторно протягом року, постанова ЕНА №3893231 від 19.01.2025 року. Своїми діями, ОСОБА_1 порушив п. 2.1 а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. №1306.

Не погоджуючись з даною постановою, адвокат Бурлаков М.О., який діє від імені ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі скаржник вказав, що суд не прийняв до уваги того, що керування транспортним засобом 21.01.2025 року було зумовлене реальною загрозою життю та здоров`ю членів сім`ї ОСОБА_1 , які змушені були залишити територію Кізомиського старостинського округу (територія бойових дій), евакуюючи речі на скутері. Вказана обставина, на думку захисника, прямо підпадає під ознаки крайньої необхідності, визначеної ст.ст.17-18 КУпАП.

Також зазначив, що суд не врахував того, що накладення штрафу та позбавлення правом керування строком на п`ять років надмірно суворе покарання з огляду на обставини справи, вік правопорушника та відсутність шкоди третім особам.

Крім того, вказав, що суд не звернув уваги на інші суттєві порушення, що дають підстави, на його думку, для скасування оскаржуваної постанови, а саме: помилковість в зазначенні літер моделі транспортного засобу; відсутність в протоколі про адміністративне правопорушення даних про свідків, а також фото та відео доказів.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Частиною 2 ст.126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до ч.5 ст.126 КУпАП повторне протягом року вчинення порушень, передбачених ч.2, 4 цієї статті тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

За змістом статті 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та іншими доказами.

Відповідно до ст.252 КУпАП оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дані вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 в основному були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №109849 від 21.01.2025 р.; постанові серії ЕНА №3893231 від 19.01.2025, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн.; довідці, у якій зазначено, що ОСОБА_1 притягався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126, ч.6 ст.121, ч.5 ст. 121, ч.6 ст.121, ч.5 ст.121 КУпАП; довідці, у якій зазначено, що ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами (а.с.4, 7, 12, 14).

Зазначені докази, які є належними в розумінні ст.251 КУпАП, свідчать про повторність керування ОСОБА_1 протягом року транспортним засобом, як особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом.

Разом з тим, в ході розгляду справи як в суді першої, так і апеляційної інстанцій адвокат Бурлаков М.О., який діє від імені ОСОБА_1 , зазначив, що дії останнього щодо керування транспортним засобом були вчинені в стані крайньої необхідності, оскільки 21 січня 2025 року його сім`я була вимушена евакуюватися до с. Білозерка, перевозити свої особисті речі.

На підтвердження вказаних обставин стороною захисту надано:

--- характеристику з місця проживання видану інспектором Кізомиського старостинського округу від 04.03.2025 року, згідно якої ОСОБА_1 з народження до січня 2025 року фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1 ;

--- довідку інспектора Кізомиського старостинського округу від 04.03.2025 року, в якій зазначено, що Кізомиський старостинський округ (до складу старостату входить, в тому чисті, с-ще Велетенське) знаходиться на нульовій лінії фронту. Через дронову активність на території не залишилося транспорту. Жодні волонтери не заїжджають на території, щоб провести евакуацію населення або завести гуманітарну допомогу. Найближчий пункт с-ще Білозерка. 21 січня 2025 року сім`я ОСОБА_2 виїхала з с-ща Велетенське до с-ща Білозерка та самотужки здійснювали перевезення особистих речей на скутері.

Відповідно до ст.17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Згідно зі ст.18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам.

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

На переконання апеляційного суду, наведені в апеляційній скарзі доводи та обґрунтування захисника Бурлакова М.О., викладені ним під час розгляду справи у суді першої інстанції, підпадають під критерії крайньої необхідності, оскільки через дронову активність в селищі Велетенське, яке знаходиться на нульовій лінії фронту, сім`я ОСОБА_1 була вимушена покинути своє постійне місце проживання. Апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 при обставинах, що склалися, за кермо транспортного засобу сів вимушено, оскільки інші транспортні засоби на території селища відсутні, а жодні волонтери не заїжджають на територію вказаного населеного пункту, щоб провести евакуацію населення. Реальної та об`єктивної можливості виїхати та вивезти особисті речі з селища, яке потерпає від активних бойових дій, у будь-який інший спосіб, він не мав.

Відповідно до положень ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Отже, приймається до уваги та визнається таким, що має важливе значення при вирішенні даної справи те, що ОСОБА_1 діяв виключно у вимушеній ситуації, а саме в стані крайньої необхідності, а також ураховується те, що така дія була вчинена ним виключно в умовах крайньої необхідності, задля збереження свого життя, життя членів сім`ї та порятунку майна і не могла бути усунута іншими засобами. Очевидно, що у цьому конкретному випадку, заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена, а доказів того, що водієм була завдана шкода будь-яким іншим учасникам дорожнього руху немає. Тобто, ОСОБА_1 , у зазначеному випадку, виконував функції водія вимушено, перебуваючи у стані крайньої необхідності, а тому, у відповідності до ст.17, 18 КУпАП, не може нести адміністративної відповідальності за дії, які поставлені йому у вину.

Дослідивши обставини вчинення правопорушення, беручи до уваги особу правопорушника та позицію сторони захисту, дослідивши докази, які наявні в матеріалах справи, апеляційний суд доходить висновку, що ОСОБА_1 вчинено дії, які хоч і містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, але такими визнаватися не можуть, оскільки були вчинені в стані крайньої необхідності, а саме в той момент, коли ОСОБА_1 здійснював евакуацію своєї родини та порятунок особистих речей, а тому у відповідності до п.4 ч.1 ст.247 КУпАП справа підлягає закриттю через вчинення особою дій в стані крайньої необхідності.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при вчиненні дії особою у стані крайньої необхідності.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга адвоката Бурлакова М.О., який діє від імені ОСОБА_1 , підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова суду першої інстанції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП скасуванню із закриттям провадження по справі у зв`язку з дією особи у стані крайньої необхідності.

Керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Бурлакова Максима Олександровича, який діє від імені ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 08 квітня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення за ч.5 ст.126 КУпАП стосовно ОСОБА_1 скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 КУпАП закрити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з вчиненням дій особою в стані крайньої необхідності.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В.Майданік