ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/1154/25 Номер провадження 33/814/432/25Головуючий у 1-й інстанції Лизенко А. В. Доповідач ап. інст. Костенко В. Г.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2025 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Костенко В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського (Октябрського) районного суду м. Полтави від 12 лютого 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешканець АДРЕСА_2 , громадянин України, працюючий майстром гірничої дільниці «Шахта Бужанська» ДП «Волиньвугілля»,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ст.122-4 та ч.4 ст.130 КпАП України з накладенням адміністративного стягнення штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою, судді ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 23 січня 2025 року близько 15 год. 35 хв, керуючи автомобілем «Suzuki Liana», днз НОМЕР_1 , по пров. Горбанівському, 8, в м. Полтаві, рухаючись заднім ходом, в порушення вимог п.10.9 Правил дорожнього руху, здійснив наїзд на бетонний паркан, внаслідок чого транспортний засіб та паркан отримали механічні пошкодження.

Крім того, за наведених вище обставин, керуючи вказаним транспортним засобом, ОСОБА_1 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, в порушення вимог п.2.10а Правил дорожнього руху, залишив місце пригоди.

В подальшому цього ж дня близько 16 год. 10 хв. ОСОБА_1 після дорожньо-транспортної пригоди за його участю, в порушення вимог п.2.10є Правил дорожнього руху, вживав алкоголь.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі про адміністративні правопорушення.

При цьому зазначає, що не помітив зіткнення з парканом, а тому не знав, що вчинив дорожньо-транспортну пригоду.

Наголошує на відсутності пошкоджень на його автомобілі.

Стверджує, що транспортний засіб з місця події не забирав, а тому вважає, що місце події не залишав.

Вказує, що працівники поліції, які прибули за викликом почали відеофіксацію лише о 19 год. 08 хв., що є порушенням відповідної Інструкції, затвердженої Наказом МВС України від 18 грудня 2018 року №1026.

ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи, проте в судове засідання апеляційного суду не з`явився і клопотав про розгляд справи без його участі.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, приходжу до такого.

Висновки судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень за наведених у постанові обставин ґрунтуються на зібраних у встановленому порядку і перевірених в судовому засіданні доказах.

Фактичні обставини вживання порушником після пригоди за його участю алкоголю до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду ніким із учасників провадження не заперечуються.

Доводи апеляційної скарги про відсутність факту ДТП є необґрунтованими.

Відповідальність за ст.124 КпАП України настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Суддя місцевого суду, мотивуючи своє рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаних правопорушень, обґрунтовано послався як на докази вини порушника на дані, що містяться в протоколах про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 №228609 та серії ЕПР1 №228591 від 23 січня 2025 року, а також пояснення потерпілої ОСОБА_2 .

Твердження ОСОБА_1 про те, що він не помітив зіткнення з парканом спростовуються відеозаписом події, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував факт наїзду на паркан, зазначивши при цьому, що зобов`язався відшкодувати заподіяну шкоду та усунути наявні пошкодження.

Крім того, працівником поліції було оглянуто автомобіль ОСОБА_1 та виявлено на ньому відповідні пошкодження, які зафіксовані під час складання схеми місця ДТП, яку підписав також і ОСОБА_1 і при цьому жодних зауважень порушник не висловлював.

Свідок ОСОБА_2 у письмових поясненнях підтвердила, що у вікно будинку бачила як автомобіль «Suzuki Liana», днз НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , рухаючись заднім ходом, врізався у паркан дитячого садочка та пошкодив його.

Приписами ст.122-4 КпАП України передбачено відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Відповідно до п.2.10 Правил дорожнього руху України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди, повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ поліції Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських, вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди.

Враховуючи наведені вимогиПравил дорожнього руху України, водій не тільки зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб, але і сам повинен залишатися на місці пригоди.

Отже, суддя місцевого суду прийшов до обґрунтованого висновку, що водій ОСОБА_1 після дорожньо-транспортної пригоди з його участю залишив місце пригоди.

Всупереч доводам апеляційної скарги, долучений до матеріалів справи відеозапис хоча і складається з декількох фрагментів, проте за своїм змістом він є безперервним, достатньо інформативним та фіксує повну картину розвитку подій. Крім того, кожний наступний фрагмент відеозапису є логічним продовженням попереднього.

Більше того, в апеляційній скарзі не ставиться під сумнів достовірність обставин, зафіксованих на відео.

Протоколи про адміністративне правопорушення складені уповноваженою на те посадовою особою, як передбачено приписами ст.255 КпАП України, відповідають вимогам ст.256 цього Кодексу та наказу МВС України від 07 листопада 2015 року №1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі».

Враховуючи викладене, з огляду на дотримання приписів закону працівниками поліції при складанні протоколу та суддею під час розгляду справи, вважаю обґрунтованим висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень та правильною кваліфікацію його дій за ст.124, ст.122-4 і ч.4 ст.130 КпАП України.

Стягнення накладене у відповідності з приписами ст.33, 36, 38 КпАП України, у межах, установлених цим Кодексом, з урахуванням характеру вчинених правопорушень, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують відповідальність.

Судове рішення належним чином мотивоване і відповідає вимогам ст.283 КпАП України. Порушень закону, які були б підставою для скасування постанови судді, не встановлено.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Постанову судді Шевченківського (Октябрського) районного суду м. Полтави від 12 лютого 2025 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського апеляційного суду Костенко В.Г.