Справа № 441/35/25 Головуючий у 1 інстанції: Ференц О. І.
Провадження № 33/811/490/25 Доповідач: Гончарук Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Гончарук Л.Я., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної ОСОБА_1 на постанову судді Городоцького районного суду Львівської області від 27 березня 2025 року,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та призначено їй адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп. судового збору.

Відповідно до постанови, водій ОСОБА_1 , 01.01.2025 близько 01 год 57 хв на вул. І. Франка, 11 в м. Городок Львівського району Львівської області, керуючи в стані алкогольного сп`яніння автомобілем марки Volkswagen Jetta, д.н.з. НОМЕР_1 , не виконала законну вимогу про зупинку транспортного засобу, подану за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольорів, а також звуковим сигналом. Огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння з її згоди проводився у встановленому законом порядку із використанням приладу «Драгер», результат тесту 0.46 ‰. Своїми діями ОСОБА_1 порушила п. 2.4, 2.9 «а» Правил дорожнього руху.

На вказану постанову особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що постанова судді Городоцького районного суду Львівської області від 27 березня 2025 року є незаконною, необґрунтованою, та такою, що винесена з порушенням норм матеріального права у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин справи, тому така підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

Стверджує, що її не було доставлено безпосередньо в заклад охорони здоров`я, та незважаючи на її незгоду з результатами тесту на алкоголь, працівник поліції схилив її до підписання протоколів про адміністративне правопорушення.

Зауважує, що на відео відсутні фрагменти, що в свою чергу свідчить про неправомірні дії працівників поліції і приховування всіх дійсних обставин справи.

Зазначає, що є зауваження до справності приладу «Drager Alcotest 6820», оскільки вона зробила багато спроб продути в трубку і це їй вдалося за деякий час. Працівниками поліції проводилася заміна батарейок в приладі одразу після проведеного вимірювання алкоголю, що також може впливати на достовірність результату.

Вважає, що порушення вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції як кожне окремо так і усі в сукупності призводять до можливості визнання огляду на стан сп`яніння в цілому недійсним.

У судове засідання апеляційної інстанції захисник адвокат Голубець Н.Я. не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце судового розгляду. Окрім цього, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не заперечила проти розгляду апеляційної скарги у відсутності захисника адвоката Голубця Н.Я.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП за таких обставин неявка вказаної особи в судове засідання апеляційного суду не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , яка підтримала подану апеляційну скаргу, дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.

Вказані положення повністю узгоджуються з положеннями п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, яким водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Окрім цього, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП передбачена відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Незважаючи на заперечення ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, така підтверджується сукупністю зібраних та перевірених судом доказів, зокрема: протоколами про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 № 209938, ЕПР1 № 209947 від 01.01.2025(а.с.3,3); роздруківкою з приладу Драгер від 01.01.2025, тест № 2583(а.с.4); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.5); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 01.01.2025 (а.с.6); відеозаписом події (а.с.8,5); рапортом поліцейського СРПП ВнП № 1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області сержанта поліції Р. Лозинського від 01.01.2025(а.с.9), та іншими матеріалами адміністративної справи у їх сукупності.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 209947 від 01.01.2025, водій ОСОБА_1 , 01.01.2025 близько 01 год 57 хв на вул. І. Франка, 11 в м. Городок Львівського району Львівської області, керуючи автомобілем марки Volkswagen Jetta, д.н.з. НОМЕР_1 , не виконала законну вимогу про зупинку транспортного засобу, подану за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольорів, а також звуковим сигналом. Своїми діями ОСОБА_1 порушила п. 2.4 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена частиною 1 статті 122-2 КУпАП.

Крім цього, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 209938 від 01.01.2025, водій ОСОБА_1 , 01.01.2025 близько 01 год 57 хв на вул. І. Франка, 11 в м. Городок Львівського району Львівської області, керувала транспортним засобом марки Volkswagen Jetta, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння з її згоди проводився у встановленому законом порядку із використанням приладу «Драгер», результат тесту 0.46 ‰. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП.

Обставини, зазначені в протоколах також узгоджуються із відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, на якому відображені події, які відбувалися 01.01.2025 року за участю водія ОСОБА_1 .

Окрім цього, як слідує з рапорту поліцейського СРПП ВнП № 1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області сержанта поліції Р. Лозинського від 01.01.2025 за змістом якого, ним під час патрулювання, а саме в м. Городок, на вул. І. Франка,11, було зупинено автомобіль марки Volkswagen Jetta, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за порушення комендантської години, при перевірці документів ОСОБА_1 не виконала вимогу про зупинку подану за допомогою проблискових маячків, та намагалася втекти з місця зупинки, після чого шляхом переслідування транспортний засіб було зупинено та на громадянку ОСОБА_1 було складено адміністративний протокол за ст. 122-2 КУпАП. Під час складання адміністративних матеріалів у гр. ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. З даного приводу у встановленому законодавством порядку гр. ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, на що остання погодилася, результат тесту 0,46‰, з даним результатом громадянка була згідна. Гр. ОСОБА_1 було роз`яснено права та обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. В подальшому на гр. ОСОБА_1 було складено адміністративний протокол серії ЕПР1 № 209938 за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Також водія ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортним засобом, що було зафіксовано на нагрудну бодікамеру поліцейського.

З матеріалів справи вбачається, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння був проведений на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, яким забезпечені працівники поліції, з дотриманням вимог Інструкції. Результат тесту, становив 0,46 ‰, що підтверджується також відповідною роздруківкою, яку ОСОБА_1 засвідчила підписом.

При апеляційному розгляді не встановлено, що ОСОБА_1 наполягала на проведенні освідування у медичному закладі, що спростовує доводи апеляційної скарги.

Щодо відеозапису події, про які зазначає апелянт у своїй апеляційній скарзі, слід зазначити наступне.

Інструкцією «Про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер» № 100 від 3 лютого 2016 року, за якими визначено, що нагрудна відеокамера активується поліцейськими, так як не має постійного джерела живлення, та не передбачає зберігання відеозйомки, проведеною такою камерою в одному файлі, та противагу відеореєстратору, що встановлюється на службовому транспортному засобі у відповідності до «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1026 від 18 грудня 2018 року, за якою визначено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків, а відеозйомка цим реєстратором, є безперервною до її завершення.

З наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 проходить огляд на стан сп`яніння на приладі Драгер, результат тесту 0,46 ‰. При цьому жодних заперечень щодо справності приладу Драгер ОСОБА_1 не висловлювала.

Доводи апеляційної скарги про те, що на відеозаписі події відсутні всі фрагменти, то апеляційний суд зазначає, що для вирішення справи важливими є лише ті фактичні дані, зафіксовані за допомогою відеокамери поліцейського, які свідчать про вчинення адміністративного правопорушення, або про протилежне. Відповідно до наданого відеозапису, на ньому, зокрема, відображено проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 та результати такого огляду.

Твердження апелянта про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень, апеляційний суд не бере до уваги та розцінює їх як такі, що спрямовані на уникнення останньою відповідальності за скоєне.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції надав належну правову оцінку доказам, обґрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Доводи апеляційної скарги не містять достатніх підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Протоколи про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 209947 від 01.01.2025, серії ЕПР1 № 209938 від 01.01.2025 складені відповідно до положень ст. 256 КУпАП, оскільки їх форма та зміст відповідають вимогам діючого законодавства і є складеними та підписаними уповноваженою на те особою та підтверджують подію і обставини правопорушення. Крім цього, дані зазначених протоколів узгоджуються з іншими доказами у справі. Отже, такі є належним та допустимим доказом у справі, який суд обґрунтовано поклав в основу доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Також не встановлено факту допущення судом першої інстанції і інших істотних порушень законодавства, які б тягнули за собою скасування постанови.

Враховуючи викладені обставини, доводи апеляційної скарги про те, що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою, та такою, що винесена з порушенням норм матеріального права у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин справи, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки склад вчинених адміністративних правопорушень знайшов своє підтвердження під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій.

Дії працівників поліції відносно ОСОБА_1 під час складення протоколів про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП апеляційний суд вважає такими, що ґрунтуються на вимогах закону, зокрема на приписах «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, стороною захисту не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційної скарги не було наведено, а обставини на які покликається апелянт, як невраховані судом першої інстанції, були в повній мірі враховані судом першої інстанції при винесенні постанови.

Твердження апелянта про інші порушення, зазначені в апеляційній скарзі, не впливають на висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки склад вчинених адміністративних правопорушень знайшов своє підтвердження під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій.

Суддя місцевого суду відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП повно, всебічно та об`єктивно з`ясував всі обставини справи, надав належну оцінку наявним в матеріалах справи доказам та зробив обґрунтований висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2 , ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).

Обираючи ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суддя першої інстанції дотримався вимог ст. 33, ст. 36 КУпАП, урахував дані про особу порушника, ступінь її вини та майновий стан, та в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, призначив таке, яке за своїм видом та мірою відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування постанови судді, при апеляційному перегляді не встановлено.

Всі інші обставини, на які посилається апелянт в своїй апеляційній скарзі не впливають на законність прийнятого судом першої інстанції рішення.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Городоцького районного суду Львівської області від 27 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Я. Гончарук