Номер провадження 33/816/532/25 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 164 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 січня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, громадянина України, пенсіонера, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн. без конфіскації знарядь виробництва.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 січня 2025 року ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. без конфіскації знарядь виробництва, за те, що 17 грудня 2024 року о 12 год. 00 хв. в м. Суми по просп. Перемоги, буд. 107, на легковому автомобілі SKODA FABIA д.н.з. НОМЕР_1 провадив господарську діяльність з перевезення пасажирів легковим автомобілем на замовлення без отримання ліцензії на перевезення пасажирів без державної реєстрації як суб`єкта господарювання, що підлягає ліцензуванню.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП, а саме провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання та без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову судді Ковпаківського районного суду міста Суми від 23 січня 2025 року скасувати та звільнити його від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що при розгляді даної справи суддею суду першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що потягло за собою не повне з`ясування усіх обставин, оскільки він був позбавлений права надати свої пояснення, крім того, при встановленні його винуватості, було враховано докази, які вважати належними та допустимими підстави відсутні.

Так, як зазначає апелянт, поза увагою судді залишилось те, що при складанні відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, старшим державним інспектором відділу державного нагляду (контролю) в Сумській області не було зазначено, як її по батькові та повна назва посади, а саме, який відділ чи структурний підрозділ у державній службі України, що в свою чергу є порушенням вимог ст. 256 КУпАП.

Крім того, як вказує апелянт, у протоколі зазначено, що він відмовився від отримання його копії, що не відповідає дійсності, оскільки він відмовився підписувати цей протокол, так як взагалі не був згоден з законністю його складання. При цьому, свідки його відмови від отримання другого примірника чи такі дані на відеозаписі відсутні, а тому, інспектором при складанні протоколу не було виконано вимог ст. 254 КУпАП, чим грубо порушено його право на захист.

Також, апелянт зазначає, що в оскаржуваній постанові вказано про порушення ним вимог п. 24 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», однак, у протоколі таке посилання відсутнє, а тому, суддя вийшов за межі пред`явленого обвинувачення.

При цьому, у постанові зазначено, що відеозаписом підтверджується те, що з місця пасажира транспортного засобу, яким він керував, вийшов чоловік, який неоднозначно пояснив інспектору, що скористався транспортним засобом як таксі за оплату. Однак, інспектор не з`ясовує і не встановлює прізвище цього чоловіка, його місце проживання, яку оплату він надав за користування автомобілем, не пропонується цьому чоловіку надати письмові пояснення. Крім цього на відеозаписі відсутні будь-які записи про те, що інспектор пропонував йому ( ОСОБА_1 ) віддати кошти, як передбачено ч. 1 ст. 164 КУпАП, а одноразове перевезення особи не можна вважати проводженням чи зайняттям господарською діяльністю в розумінні вимог Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності».

Таким чином, з врахуванням як вищезазначеного, так і того, що в матеріалах справи відсутні пояснення свідків та інспекторів стосовно зазначеного правопорушення, апелянт вважає його винуватість у порушенні порядку провадження господарської діяльності недоведеною, а сам свою вину за ч. 1 ст. 164 КУпАП він не визнає.

Крім того, апелянт зазначає, що раніше до адміністративної відповідальності він не притягувався, є пенсіонером, інвалідом другої групи та учасником бойових дій під час яких отримав поранення, був нагороджений медаллю «За Відвагу», а тому, згідно п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» підлягає звільненню від сплати судового збору.

Однак, у судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 змінив свою позицію, визнав вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП та просив на підставі ст.22 КУпАП звільнити його від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням та закрити провадження.

А тому, доповідавши зміст оскаржуваного рішення та доводи апеляційної скарги, враховуючи позицію особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 щодо звільнення його від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю, перевіривши матеріали даного провадження, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Так, у відповідності до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Апеляційний суд погоджується з висновками судді суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, які відповідають фактичним обставинам справи, є належним чином обґрунтованими та підтверджуються наявними у справі доказами, а саме, протоколом про адміністративне правопорушення №0001795 від 17 грудня 2024 року та відеозаписом, який було долучено працівниками поліції до складеного адміністративного матеріалу.

При цьому, зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що ОСОБА_1 свою вину не визнавав, і з врахуванням характеру скоєного ним правопорушення та його особи, суд дійшов висновку про необхідність накладення на останнього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без конфіскації знарядь виробництва.

В той же час, під час апеляційного розгляду, надаючи пояснення з приводу інкримінованого правопорушення, ОСОБА_1 визнав те, що на легковому автомобілі SKODA FABIA д.н.з. НОМЕР_1 здійснив перевезення пасажира на замовлення без отримання ліцензії на таке перевезення та без державної реєстрації як суб`єкта господарювання, що підлягає ліцензуванню, та вказував, що це був перший випадок надання ним таких послуг, щиро розкаявся в цьому, просив застосувати до нього положення ст. 22 КУпАП, враховуючи його особу та скрутний матеріальний стан.

Так, відповідно до ст.22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності й обмежитись усним зауваженням. У разі, коли суд дійде висновку про необхідність звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності за малозначністю правопорушення, він повинен умотивувати своє рішення з посиланням у постанові на відповідні обставини.

У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 червня 2005 року №8 зазначено, що вирішуючи питання про можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП, при цьому, в кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідками.

З огляду на те, що ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП визнав в повному обсязі та щиро розкаявся, відсутність даних про його притягнення до адміністративної відповідальності, що він є інвалідом війни другої групи та учасником бойових дій, був нагороджений медаллю «За Відвагу», що тяжких наслідків від таких його дій не настало і значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб завдано не було, апеляційний суд дійшов висновку про малозначність вчиненого останнім правопорушення та можливість звільнення його від адміністративної відповідальності за ст. 22 КУпАП, оголосивши усне зауваження.

На переконання апеляційного суду, застосування такого заходу, як усне зауваження, буде справедливим, співмірним та достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

За таких обставин, апеляційний суд, відповідно до абз. 8 ст. 294 КУпАП, вважає за необхідне постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 січня 2025 року відносно ОСОБА_1 скасувати та звільнити останнього від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення, відповідно до ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням, а провадження у справі закрити на підставі ч.2 ст.284 КУпАП, на задоволення апеляційних вимог.

Керуючись ст. 294 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 січня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн. без конфіскації знарядь виробництва та стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп. - скасувати.

На підставі ст.22 КУпАП, звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення та обмежитись усним зауваженням.

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити, на підставі ч.2 ст.284 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.