Провадження № 3/127/2901/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Тишківський С.Л., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 27.04.2025 року серії ЕПР1 № 313472: «27.04.2025 року о 19:02 у місті Вінниця, вулиця Ярмоли Мелешка 6, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Kia Ceed д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме мав запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у повному обсязі, чим порушив п. 2.5. ПДР».

ОСОБА_1 в судовому засіданні винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, суду пояснив, що 27.04.2025 року на прохання товариша ОСОБА_2 позичив йому автомобіль для особистих потреб. Того ж дня попросив у ОСОБА_2 забрати ввечері з гостей. Ввечері, близько 19 години, товариш забрав з гостей, за кермом був товариш ОСОБА_2 , в районі авторинку (Лука-Мелешківська) почули, що позаду їде поліція. Так як товариш має проблеми із ТЦК, він злякався та втік. В подальшому, до зупиненого автомобіля підійшли працівники поліції. ОСОБА_1 був на вулиці. Від проходження огляду відмовився, оскільки не керував транспортним засобом того дня.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дав суду пояснення, що є товаришем ОСОБА_1 .. Напередодні, домовився з ним позичити автомобіль вранці 27.04.2025 року для особистого використання. Ввечері забрав ОСОБА_1 з гостей за адресою ОСОБА_3 та повіз ОСОБА_1 додому, за кермом був ОСОБА_2 .. Під час повернення до дому, в районі авторинку (Лука-Мелешківська) свідок почув, що позаду їде поліцейська машина. У зв`язку із тим, що на той час мав проблеми із ВЛК, свідок злякався, зупинив машину та втік.

В рапорті інспектора патрульної поліції УПП у Вінницькій області від 27.04.2025 зазначено, що працівниками патрульної поліції було зупинено автомобіль KIA номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 , тоді як з дослідженого відеозапису з портативних відео реєстраторів № 759593, №472869, №472868, №467763 не вбачається моменту зупинки даного автомобіля та доказів того, що саме ОСОБА_1 був водієм вищевказаного транспортного засобу. На момент початку відеозапису, а саме о 19:02 год, автомобіль стояв біля забору житлового будинку. Факт руху автомобіля та керування ним ОСОБА_1 на відеозаписі не зафіксовано. Мотиви, з яких інспектори патрульної поліції в якості водія встановили саме ОСОБА_1 в означеному рапорті не розкриті.

З відеозапису фіксації на портативні відео реєстратори № 759593, №472869, №472868, №467763 вбачається початок відеофіксації 27.04.2025 о 19:02 год, зафіксовано автомобіль KIA номерний знак НОМЕР_3 , який стоїть біля забору будинку, рух автомобіля та факт керування водієм автомобілем на відео не зафіксовано.

Крім того в рапорті інспектора патрульної поліції УПП у Вінницькій області від 27.04.2025 зазначено, що в ході спілкування з водієм у нього було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, в той час як в протоколі про адміністративне правопорушення від 27.04.2025 року серії ЕПР1 № 313472 зазначено, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , пояснення свідка ОСОБА_2 , дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, інші письмові докази у справі, дослідивши відеозапис фіксації на портативні відео реєстратори, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП зважаючи на наступне.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина 1 статті 266 КУпАП вказує, зокрема, що особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Пункт 2.5 Правил дорожнього руху зазначає, що: «Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.».

Відповідно до п. 1.10 ПДР: водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі

Відтак, обов`язковою і необхідною умовою виникнення в особи обов`язку пройти на вимогу поліцейського огляд на стан сп`яніння закон (ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 266 КУпАП) визначає виключно факт керування цією особою транспортним засобом.

Пункт 2.5 ПДР пов`язує обов`язок пройти огляд на стан сп`яніння з наявністю в особи статусу водія, необхідною ознакою наявності якого є також факт керування цією особою транспортним засобом.

За відсутності керування особою транспортним засобом обов`язку в неї пройти огляд на стан сп`яніння на вимогу поліцейського, згідно з ч.1 ст. 266 КУпАП, не виникає. Особа, яка не керувала транспортним засобом, в силу диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, не несе відповідальності за відмову проходження огляду на стан сп`яніння, така її відмова складу означеного адміністративного правопорушення не утворює.

Досліджені судом матеріли справи викликають обґрунтовані сумніви у винуватості ОСОБА_1 щодо зазначених у протоколі обставин керування транспортним засобом.

ОСОБА_1 та свідок ОСОБА_2 категорично стверджують, що 27.04.2025 ОСОБА_1 не керував автомобілем Kia Ceed д.н.з. НОМЕР_2 . На відеозаписі з портативних реєстраторів працівників поліції не зафіксовано факту руху автомобіля, також видно, що автомобіль стоїть біля забору житлового будинку. Означене не дає підстав суду відхилити пояснення ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 в якості неправдивих.

Крім цього, працівниками поліції належним чином не зафіксовано факт керування транспортним засобом. В рапорті від 27.04.2025 працівником поліції взагалі не зазначено, а ні дати, а ні часу зупинки транспортного засобу, а ні дати, а ні часу керування автомобілем Kia Ceed д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 ..

Отже, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що до суду не надано належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд враховує рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010, відповідно до якого адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі й закріплених в статті 62 Конституції України.

Європейський суд з прав людини, у своєму рішенні від 10.02.1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 р.), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Положення статті 62 Конституції України встановлюють, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» (Заява № 39598/03) Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Суд зазначає, що згідно ст. ст. 245, 252 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

За встановлених при розгляді справи обставин, суд трактує всі сумніви на користь особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення і, оцінивши вищенаведені докази в їх сукупності, доходить висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 130, ст. ст. 7, 9, 221, 245, 247, 251, 252, 276, 279, 280, 283, 284, 294 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: