ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 року м. Володимир

Суддя Володимирського міського суду Волинської області Кусік І.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Володимирського РВП ГУНП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця: АДРЕСА_1 ,

за ст. 130 ч.1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

06.01.2025 року о 10.34 годині на вул. Поліської Січі у м. Володимирі Волинської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини роту, почервоніння очей), від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою пристрою «Drager» та в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Положеннями ч.1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність особи за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього духу України визначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У судовому засіданні адвокат Кромський М.В. вину свого підзахисного ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні не визнав, пояснив, що у поліцейських причини зупиняти транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 не було, оскільки той не вчиняв жодних правопорушень. Окрім того, ніякого запаху алкоголю з порожнини рота у ОСОБА_1 не було, так як поліцейський не просив його дихнути. Тому вважає, що вимога поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння була незаконною. Окрім того, зауважує, що вказаних у протоколі ознак алкогольного спяніння «запах алкоголю з порожнини роту, почервоніння очей» не передбачено діючим законодавством. Також вважає, що з боку поліцейського була порушена процедура ознайомлення та порядок складання протоколу. Зазначив, що ОСОБА_1 не вручалося направлення на огляд в медичний заклад, крім того, у ньому немає прізвища, імені та по батькові працівника поліції. Тому просив визнати акт огляду на стан алкогольного спяніння без дати його складення, який наявний у матеріалах справи, недопустимим доказом. Також зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення також є недопустимим доказом, оскільки в ньому не повністю вказана посада інспектора поліції та не зазначено, кому належить автомобіль, яким керував ОСОБА_1 . Просив усі докази у справі визнати недопустимими. А оскільки недопустимі докази не можуть бути доказами у справі, просив провадження у справі закрити за відсутністю складу правопорушення у діях ОСОБА_1 .

Заслухавши пояснення адвоката Кромського М.В., заслухавши свідка, оглянувши матеріали прави, відеозапис з місця події, суддя приходить до наступного.

З відтвореного в судовому засіданні відеозапису з місця події вбачається, що на вул. Поліської Січі у м. Володимир зупинено мікроавтобус, за кермом якого був ОСОБА_1 . Йому відразу ж було повідомлено, що його зупинено через те, що він їде на автомобілі з іноземною реєстрацією, тому є необхідність перевірити його документи та встановити особу. Окрім того, з відео видно, що ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу почав розмовляти по телефону. Поліцейський вказав, що у нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини роту та почервоніння обличчя, після чого запропонував пройти огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 у цей час щось дивився у телефоні. Поліцейський повідомив ОСОБА_1 , що якщо той відмовляється пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, то йому пропонується пройти огляд в медичному закладі, однак той не бажав проходити огляд ні на місці зупинки, ні в медичному закладі. Після цього поліцейський оголосив ОСОБА_1 його права і повідомив, що складає відносно нього протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП. Після цього ОСОБА_1 його було зачитано і запропоновано підписати та отримати його копію, однак водій знову відмовився.

Допитаний у якості свідка інспектор поліції ОСОБА_2 підтвердив усе, що було відтворено на відеозаписі. Пояснив, що ОСОБА_1 не вручалося направлення на огляд в медичний заклад через те, що той відмовився від проходження такого огляду. Зауважив, що якби вони приїхали у медичний заклад, то тоді б він вказав у ньому свою посаду. Також свідок зазначив, що пропонував ОСОБА_1 ознайомитися як з протоколом про адміністративне правопорушення, так і з іншими матеріалами справи, однак той відмовився. Також додатково зазначив, що згідно п.10 ч.1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» він мав право зупинити автомобіль на номерах з іноземною реєстрацією під керуванням ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, вбачається, що вина ОСОБА_1 у скоєному правопорушенні підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 213970 від 06.01.2025 року, доданими до протоколу документами, відтвореним в судовому засіданні відеозаписом з місця події та жодним чином не було спростовано ні самим ОСОБА_1 , ні його захисником. Натомість, відтвореним в судовому засіданні відеозаписом з місця події повністю підтверджується викладене в протоколі.

Крім того, суд відхиляє аргументи захисника, викладені ним в письмовому клопотанні, оскільки вони не відповідають відеозапису з місця події.

Згідно п.10 ч.1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту. А, отже, суддя приходить до висновку, що зупинка автомобіля на іноземній реєстрації під керуванням ОСОБА_1 інспектором поліції була цілком законною.

З урахуванням викладеного, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.

Згідно довідки САП Володимир-Волинського РВП ГУНП у Волинській області, ОСОБА_1 отримував за місцем свого проживання посвідчення водія.

Враховуючи всі обставини справи, небезпечність вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, вирішуючи питання про застосування виду адміністративного стягнення, вважаю, що на ОСОБА_1 слід накласти стягнення у вигляді штрафу на користь Держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. 30, 40-1, 221, 277, 283-285 КпАП України, на підставі ст. 130 ч.1 КпАП України,

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу на користь Держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 17000,00 гривень (сімнадцять тисяч гривень 00 коп.) з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 605,60 грн судового збору за наступними реквізитами: отримувач коштів: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код за , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації бюджету: 22030106, призначення платежу: судовий збір, Володимирський міський суд Волинської області.

На підставі ч.2 ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу протягом 15 днів, з метою примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ірина КУСІК