Справа №: 307/1347/25
Провадження № 3/307/512/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2025 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Сас Л.Р., за участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Коструба В.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 та ч.1 ст. 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

встановила:

ОСОБА_1 08 квітня 2025 року о 23 год. 09 хв. по вул. Центральній у с. Вільхівці-Лази, Тячівського району, Закарпатської області, керуючи транспортним засобом автомобілем марки «HYUNDAI», номерний знак НОМЕР_1 , порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, а саме, за нявності ознак алкогольного сп`яніння запах алкоголю із порожнини рота та нестійка хода на вимогу працівника поліції відмовився від проходження в установленному законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також, ОСОБА_1 08 квітня 2025 року о 23 год. 30 хв. по вул. Центральній у с. Вільхівці-Лази, Тячівського району Закарпатської області, керуючи транспортним засобом автомобілем марки «HYUNDAI», номерний знак НОМЕР_1 , порушив пункт 2.4 Правил дорожнього руху, а саме не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, здійснену за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольорів із спеціальним звуковим сигналом, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

ОСОБА_1 18 травня 2025 року під час розгляду справи винуватим себе не визнав та пояснив, що того дня він ввечері, приблизно о 23 годині повертався своїм автомобілем додому та заїхав в гараж. Коли він вийшов з гаража, то побачив, що працівники поліції зупинили свій автомобіль навпроти його гаража, після чого він вийшов до них. Працівники поліції не пропонували йому проходити жодного огляду ні на місці на в лікарні, також при ньому не складали протокол, не повідомляли, що такий буде складено, не вилучали посвідчення водія та не перевіряли жодних його документів. Про те, що на нього склали протоколи він не знав. Також заперечив, що працівники поліції здійснювали зупинку його транспортного засобу.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Коструб В.В. подав письмові заперечення та клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень.

В обґрунтування клопотання посилався на те, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

Протоколи чи постанова про адміністративне правопорушення самі по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Так, поліцейським Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області Тяском В.В. 08.04.2025 о 23 год. 57 хв. та 09.04.2025 в 00 год. 16 хв. було складено два адміністративні протоколи відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 та ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, відповідно. Також винесена постанова про накладення адміністративного стягнення від 09.04.2025 о 00 год. 03 хв. про накладення штрафу на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122-3 КУпАП.

Протокол серії ЕПРІ № 294810 складений 08.04.2025 о 23 :57:57, згідно якого ОСОБА_1 о 23 год. 09 хв. 08.04.2025 в с. Вільхівці-Лази керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме - запах алкоголю з порожнини рота та нестійка хода, від проходження тесту у встановленому порядку відмовився, від керування транспортним засобом відсторонений.

Протокол серії ЕПРІ № 294821 складений 09.04.2025 о 00 год. 16 хв. 45 с., згідно якого ОСОБА_1 09.04.2025 о 23 год. 30 хв. у с. Вільхівці-Лази, керуючи транспортним засобом не виконав вимогу поліцейського про його зупинку, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискових маячків синього і червоного кольору з увімкненням спеціального звукового сигналу.

Згідно з постановою серії ЕНА № 4456813 про накладення адміністративного стягнення від 09.04.2025 ( винесена о 00 год. 03 хв. 56 с.), ОСОБА_1 09.04.2025 о 00 год. 01 хв. 42 с. на вул. Михайла Грушевського у с. Нересниця, керував транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком у темну пору доби, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122-3 КУпАП, за що на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Проаналізувавши протоколи та постанову про адміністративне правопорушення, слід дійти висновку, що вони складені із процесуальними та логічними порушеннями. Особа, яка відсторонена від керування транспортного засобу не може продовжити рух та не виконати вимогу про зупинку, а встановлення правопорушення у вигляді неосвітлення номерного знаку не може бути пізніше часу та місця зупинки, розгляду матеріалів, які зазначені в протоколах про адміністративні правопорушення та ще в іншому населеному пункті.

Окремої уваги заслуговують графи протоколів та постанови, де повинні міститися підписи особи, яка притягується до відповідальності, де рукописним текстом зазначено - відмовився, навіть від роз`яснення процесуальних прав, а у пункті, де має бути зазначено свідків, вказано не залучалися.

Що стосується фіксації правопорушень, то до матеріалів адміністративної справи долучено CD-диск, на якому відсутня будь-яка інформація, хоча мала міститися фото-відеофіксація правопорушень.

Дослідивши матеріали справи, слід дійти висновку про закриття вказаної справи про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень керуючись таким.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.97 №475/97-ВР визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 цього Кодексу орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтями 251 та 252 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 2 ст. 251 та ст. 252 КУпАП встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. 2.5. Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

Із протоколів про адміністративні правопорушення відомо, що ОСОБА_1 08 квітня 2025 року, о 23 год. 09 хв. по вул. Центральній у с. ВільхівціЛази, Тячівського району, Закарпатської області, керуючи транспортним засобом автомобілем марки «HYUNDAI», номерний знак НОМЕР_1 , порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, а саме, за нявності ознак алкогольного сп`яніння запах алкоголю із порожнини рота, нестійка хода на вимогу працівника поліції відмовився від проходження в установленному законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння та порушив пункт 2.4 Правил дорожнього руху, а саме не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, здійснену за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольорів із спеціальним звуковим сигналом (а. с. 1).

Із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4456813 відомо, що ОСОБА_1 08 квітня 2025 року о 00 год. 01 хв. по вул. Михайла Грушевського у с. Нересниця, Тячівського району, Закарпатської області, керуючи транспортним засобом автомобілем марки «HYUNDAI», номерний знак НОМЕР_1 , порушив п. 2.9 «в» Правил дорожнього руху, а саме керував вказаним транспортним засобом із неосвітленим номерним знаком у темну пору доби, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121-3 КУпАП (а. с. 5).

Поліцейським РПП ВПД №1 Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області Тяском В.В. складено направлення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я - Тячівська РЛ на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 08 квітня 2025 року о 23 год. 30 хв., у результаті виявлених ознак алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з порожнини рота та поведінка, що не відповідає обстановці; результат огляду відсутній (а. с. 3)

Згідно ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

За правилами ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Оформлення матеріалів огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється згідно з чинним законодавством.

Відповідно до п. 2 та п. 3 розділу І Інструкції від 09.11.2015 № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно з п 6. розділу І цієї ж Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п.12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу І цієї Інструкції (звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло, сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови, почервоніння обличчя чи неприродна блідість), поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Відповідно до п. п. 7, 8,15 зазначеної Інструкції, проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акту медичного огляду.

Відповідно до вимог п.3 Розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказам МВС України від 07.11.2015 року №1395, направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 (зі змінами).

Відповідно до п. 6 Порядку від 17 грудня 2008 року за №1103 та п. 7 Розділу І. Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

І лише у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, як це передбачено п. 8 Порядку від 17 грудня 2008 року за №1103 та п. 6 Розділу Х. Інструкції від 07.11.2015 року № 1395, поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 294810 від 08 квітня 2025 року зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю із порожнини рота, нестійка хода, від проходження медичного огляду на визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

Відповідно до пункту 15 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України №1376 від 06.11.2015 року, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

У п. 5 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 № 1026 вказано, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

За таких умов, єдиним джерелом, з якого суд міг би встановити фактичні обставини справи є саме відеозапис із спеціального технічного пристрою, в даному випадку нагрудної камери поліцейського.

Однак, із дослідженого під час судового розгляду відеозапису, який долучений до протоколу, видно, що такий містить ярлик із назвою «Відеозаписи». Здійснивши перехід на який наявною є тека із назвою «Знімки екрана», в якій відсудні будь-які файли, тобто відсутня фіксація пропозиції працівників поліції ОСОБА_1 пройти огляд для визначення стану сп`яніння ні на місці зупинки транспортного засобу, ні в найближчому закладі охорони здоров`я, а також відсутній факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідного огляду.

Отже, належних та допустимих доказів, які б об`єктивно доводили той факт, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду для визначення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а також у закладі охорони здоров`я матеріали справи не містять.

Відсутність такого відеозапису призводить до неможливості дійти висновку про винуватість особи та водночас свідчить про порушення визначеної законом процедури огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.

Таким чином, відсутність відеозапису події, зокрема відмови від проходження огляду на стан сп`яніння із застосування спеціального приладу «Драгер» та процедури скерування ОСОБА_1 до найближчого медичного закладу, унеможливлює надати оцінку правильності процедури огляду водія на стан сп`яніння загалом. З огляду на те, що всі сумніви щодо вини особи повинні тлумачитися на її користь, така обставина, у сукупності з поясненнями самого ОСОБА_1 вказує на те, що відсутні підстави вважати, що водій відмовився проходити огляду на стан сп`яніння взагалі.

Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР).

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п.2.4 Правил дорожнього руху, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Згідно вимог п.8.9 б) ПДР, вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою: увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу.

Згідно з ч.1 ст.122-2 КУпАП, невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.

Оскільки як доказ вчинення такого правопорушення, представником органу, який уповноважено на складання адміністративного матеріалу додано лише протокол про адміністративне правопорушення та рапорт, які по своїй суті є лише формою фіксації певних відомостей працівником поліції, суду не надано належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122-2 КУпАП.

У п.4.1 рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 КСУ дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпції щодо фактів.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п. 282), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Також, у справі "Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain" від 06 грудня 1998 року (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Ураховуючи наведене, а також те, що під час розгляду вказаної справи встановлені суперечливі дані, які жодним чином не спростовані, відтак досліджені судом докази тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Згідно ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі зазначив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно п. 1) ч. 1ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься, зокрема, при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 278, 283, 284 КУпАП,

постановила:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 за відсутністю події і складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ч.1 ст. 122-2 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не буде подано, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Л.Р. Сас