19.05.25
Справа №635/6141/24
Провадження № 3/635/202/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2025 року Суддя Харківського районного суду Харківської області Березовська І.В., за участю: секретаря судового засідання Панаса О.С., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника-адвоката Семененка Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

05 червня 2024 року о 23 годині 20 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford Transit, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в смт Пісочин Харківського району Харківської області, Полтавське шосе, буд. 202/1, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу у встановленому законом порядку із застосуванням приладу Alcotest Drager 7510 ARLМ-0314. Результат огляду на стан алкогольного сп`яніння: 2,22 проміле.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України, а саме: водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не визнав та пояснив, що 05 червня 2024 року протягом дня на власному автомобілі Ford Transit, реєстраційний номер НОМЕР_1 , розвозив гуманітарну допомогу мешканцям селищ, які розташовані поблизу м. Валки Харківської області. Наприкінці дня він заїхав до садового товариства, назва якого, а також населений пункт, в якому він розташований, йому невідомі. Проїжджаючи біля будинку,де мешкали військові, він зупинився та віддав один набір гуманітарної допомоги з продуктами харчування військовим. Військові запросили його повечеряти. Він зрозумів,що до початку комендантської години не встигне повернутися до м. Харкова, тому погодився на пропозицію військових. Сідати за руль автомобіля в той день він вже не планував. За вечерею він вжив невелику кількість алкогольних напоїв разом з військовими. В подальшому в процесі спілкування між ним та військовими виникла словесна сварка,яка переросла у бійку. Військові почали його бити, наносили удари в область обличчя та шиї, тулубу, давити на очі, здавлювали руками шию, внаслідок чого він втратив свідомість та впав на підлогу. Коли він прийшов до тями,він побачив,що військові винесли його на подвір`я та залишили на землі. Він скористався цим моментом, сів у автомобіль та виїхав з садового товариства. Він тривалий час їздив полями, шукаючи дорогу, поки не виїхав на трасу поблизу с. Манченки. Після чого вирушив в напрямку смт Пісочин, де знаходився блок-пост,щоб звернутися до допомогою до працівників поліції. Коли він під`їхав на блок-посту, він зупинився та попросив допомоги у працівників поліції. Під час спілкування у працівників поліції виникла підозра,що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Він цього факту не заперечував,а тому пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Після чого він викликав швидку допомогу, якою його було госпіталізовано до лікарні. Працівник швидкої допомоги викликав поліцію.

За таких обставин, ОСОБА_1 вважає, що діяв у стані крайньої необхідності, що виключає його відповідальність.

Крім того, ОСОБА_2 зазначив не зателефонував до поліції та не викликав швидку медичну допомогу в дорозі, оскільки вважав,що свій мобільний телефон він загубив у садовому товаристві під час побиття, його мобільний телефон було виявлено працівниками поліції в салоні автомобіля під час огляду автомобіля.

Також в письмових поясненнях ОСОБА_1 просив суд при ухваленні рішення у справі врахувати, що у нього на утриманні перебуває мати пенсійного віку, яка мешкає в смт Березівка Харківського району Харківської області, а також ОСОБА_3 ,яка має статус дитини війни та незадовільний стан здоров`я. Він тричі на тиждень на власному автомобілі відвідує матір у смт Березівка, відвозить їй продукти харчування. З періодичністю два рази на місяць відвозить матір на автомобілі до м. Харкова на прийом до лікарів. Відтак, у випадку позбавлення його права керування транспортними засобами, він буде позбавлений можливості допомагати матері і особисто залишиться без будь-якого джерела доходів, оскільки його робота безпосередньо пов`язана з експлуатацією транспортного засобу.

Адвокат Семененко Д.В. в судовому засіданні просив провадження у справі за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 4 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із вчиненням ОСОБА_1 дії в стані крайньої необхідності.

Як на підставу закриття провадження по справі адвокат Семененко Д.В. посилався на такі обставини:

- за умови існування реальної загрози життю та здоров`ю ОСОБА_1 , яка полягала у нанесенні йому невідомими особами тілесних ушкоджень, останній з метою усунення виниклої небезпеки, сів за кермо автомобіля у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи при цьому у стані крайньої необхідності. Ніякими іншими діями усунути посягання на своє здоров`я та життя, звернутися за допомогою під час комендантської години, окрім як сісти за кермо автомобіля та виїхати із садового товариства, ОСОБА_1 не міг, а тому відповідно до положень ст. 18 КУпАП вчинене ним діяння не є адміністративним правопорушенням і ОСОБА_1 не підлягає адміністративної відповідальності. Факт спричинення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень невідомими особами підтверджується копією талону-повідомлення Єдиного обліку № 1764 від 06 червня 2024 року про прийняття та реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, копією виписки із медичної картки № 10689 стаціонарного хворого 1-го нейрохірургічного відділення КНП «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» Харківської міської ради на ім`я ОСОБА_1 , копією виписки із медичної картки № 5140 від 15 червня 2024 року КНП «Міська клінічна лікарня № 30» Харківської міської ради на ім`я ОСОБА_1 ;

- направлення з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП ХОР «Обласна клінічна наркологічна лікарня» видано ОСОБА_1 за часом раніше ніж проведено огляд останнього на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, що вбачається із направлення та паперової роздруківки показників спеціального технічного засобу Alcotest Drager;

- огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведений працівниками поліції із застосуванням приладу Alcotest Drager 7510 ARLМ-0314,який не мав діючого на момент огляду сертифікату відповідності,що підтверджується копією сертифікату відповідності № UA.TR.039.645,згідно якого строк його дії сплив 08 червня 2023 року;

- рапорт працівника поліції не може слугувати доказом винуватості водія у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки інспектор патрульної поліції є зацікавленою особою при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а тому зміст рапорту ставить під сумнів дотримання вимог щодо об`єктивності з`ясування обставин справи.

Незважаючи на повне невизнання громадянином ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його винуватість підтверджується дослідженими доказами в їх сукупності, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 902248 від 05 червня 2024 року,складеного стосовно ОСОБА_1 , яким зафіксовано обставини вчиненого правопорушення та який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП як щодо змісту, так і щодо форми. Протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 підписав без зауважень чи заперечень;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння водія з використанням спеціального технічного засобу Alcotest Drager 7510 ARLМ-0314 та паперовою роздруківкою показників спеціального технічного засобу Alcotest Drager 7510 ARLМ-0314 від 05 червня 2024 року, за результатами якого у ОСОБА_1 виявлена позитивна проба з кількісним показником 2,22 проміле;

- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якого встановлено, що водій ОСОБА_1 проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням приладу Alcotest Drager, з результатами огляду ОСОБА_1 погодився.

Суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та визнання її винуватості.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно з пунктом 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 2.9а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Матеріалами справи встановлено, що водій ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням приладу Alcotest Drager. За результатами огляду з використанням спеціального технічного засобу Alcotest Drager у ОСОБА_1 виявлена позитивна проба з кількісним показником 2,22 проміле.

Відтак, своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.9а ПДР України.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Враховуючи вищевикладене, в діях водія ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.

Пояснення сторони захисту, що дії ОСОБА_1 були виконані в стані крайньої необхідності, суд вважає безпідставними, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

В постанові Верховного Суду від 21 грудня 2018 року, суд зауважив, що у разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Суд роз`яснив, що стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує». Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім.

Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях.

Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається.

Сам факт спричинення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень та прийняття рішення останнім залишити садове товариство, заслуговують на увагу, але є такими, що не свідчать про подальше вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у стані крайньої необхідності. Так, ОСОБА_1 пояснив, що виїхав на трасу в районі с. Манченки, проте він не зупинився, не викликав швидку медичну допомогу та працівників поліції, маючи таку можливість, не звернувся до найближчого закладу охорони здоров`я та відділення поліції №2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області в м.Люботин, що територіально наближене до с. Манченки, а вирушив в стані алкогольного сп`яніння до смт Пісочин, наражаючи на небезпеку себе та інших учасників дорожнього руху.

Доводи ОСОБА_1 про те,що він не викликав швидку допомогу та працівників поліції після спричинення йому тілесних ушкоджень, оскільки загубив мобільний телефон, суд не приймає, оскільки вони є непослідовними, що викликає сумніви у їх правдивості. Так, в письмових поясненнях ОСОБА_1 пояснив, що мобільний телефон знайшов вже на під`їзді до блок-посту в салоні автомобіля, в судовому засіданні зазначив, що мобільний телефон виявили працівники поліції,які оглядали автомобіль. В той же час ці пояснення спростовуються відеозаписом, на якому зафіксовано як ОСОБА_1 повідомляє працівників поліції,що має при собі мобільний телефон, а тому суд не приймає до уваги його пояснення щодо неможливості викликати швидку та працівників поліції через втрату мобільного телефону.

Твердження захисника про те, що сертифікат відповідності газоаналізатора Alcotest Drager 7510 на момент його огляду втратив чинність, що виключає можливість його експлуатації та викликає сумніви у правильності результатів вимірювання, суд вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.

Газоаналізатори Drager Alcotest є засобами вимірювальної техніки медичного призначення та потребують внесення у Державний реєстр засобів вимірювальної техніки, а також регулярної повірки (калібрування). Використання «Газоаналізаторів Drager Alcotest», які були завезені та реалізовані на території України та введені в експлуатацію користувачем протягом терміну дії свідоцтва про державну реєстрацію є можливим за умови додержання вимог щодо повірки (калібрування) та інших нормативних документів, що підтверджують правильність результатів вимірювання.

Частиною 1 ст.1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» дано визначення наступних термінів: 10) калібрування - сукупність операцій, за допомогою яких за заданих умов на першому етапі встановлюється співвідношення між значеннями величини, що забезпечуються еталонами з притаманними їм невизначеностями вимірювань, та відповідними показами з пов`язаними з ними невизначеностями вимірювань, а на другому етапі ця інформація використовується для встановлення співвідношення для отримання результату вимірювання з показу; 17) періодична повірка засобів вимірювальної техніки - повірка, що проводиться протягом періоду експлуатації засобів вимірювальної техніки через встановлений проміжок часу (міжповірочний інтервал); 18) повірка засобів вимірювальної техніки - сукупність операцій, що включає перевірку та маркування та/або видачу документа про повірку засобу вимірювальної техніки, які встановлюють і підтверджують, що зазначений засіб відповідає встановленим вимогам.

Статтею 17 вказаного Закону врегульовано порядок Повірки засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, згідно якої передбачено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Стаття 27 Закону врегульовує питання щодо калібрування засобів вимірювальної техніки.

Так, калібруванню в добровільному порядку можуть підлягати засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері та/або поза сферою законодавчо регульованої метрології. Калібруванню також підлягають вторинні та робочі еталони. Калібрування засобів вимірювальної техніки проводиться: науковими метрологічними центрами; метрологічними центрами, калібрувальними лабораторіями, акредитованими національним органом України з акредитації; метрологічними центрами, калібрувальними лабораторіями, які мають документально підтверджену простежуваність своїх еталонів до національних еталонів, еталонів інших держав або міжнародних еталонів відповідних одиниць вимірювання.

Калібрування вторинних та робочих еталонів проводиться в порядку, встановленому нормативно-правовим актом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері метрології та метрологічної діяльності.

Калібрування та оформлення його результатів проводяться відповідно до національних стандартів, гармонізованих з відповідними міжнародними та європейськими стандартами, та документів, прийнятих міжнародними та регіональними організаціями з метрології.

Таким чином, повіркою є перевірка відповідності певним стандартам, а калібрування - приведення засобу вимірювальної техніки до певних стандартів.

Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки "Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихується" встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року №1747 і становить 1 рік.

У Державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення, дозволених для застосування на території України міститься інформація щодо особи, відповідальної за введення медичних виробів в обіг, а саме ТОВ "АТЗТ Компанія "Сатурн Дейта Інтернешенл", який є офіційним представником виробника, на медичні вироби "Газоаналізатори Drager Alсotest". На офіційному сайті ТОВ "АТЗТ Компанія "Сатурн Дейта Інтернешенл", який надає послуги сервісного центру для гарантійного та післягарантійного обслуговування приладів алко- та наркодіагностики Drager зазначено, що для використання приладів у професійній діяльності у підрозділах Департаменту патрульної служби та Управління національної поліції, Міністерства охорони здоров`я та службах охорони праці та безпеки підприємств необхідне своєчасне проведення операцій "Сервісне технічне обслуговування", "Градуювання та "Повірка" принаймні 1 раз на 12 місяців.

Максимальний інтервал між "Сервісним технічним обслуговуванням", "Градуюванням" та міжповірочний інтервал вказаних приладів, у тому числі Drager Alcotest, становить 1 рік. У пам`яті приладу зберігається інформація про дату останнього градуювання (калібрування).

Отже, оскільки останнє калібрування приладу Drager Alcotest 7510 ARLМ-0314 було проведено 21 червня 2023 року, то станом на дату проходження ОСОБА_1 05 червня 2024 року огляду на стан алкогольного сп`яніння з його використанням, інтервал калібрування даного приладу не закінчився, а тому доводи сторони захисту в цій частині є неспроможними.

Щодо інших доводів сторони захисту, то вони не спростовують висновків суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП суд, у відповідності до положень ст. 33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, яке є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху, дані про особу правопорушника, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративні правопорушення.

Згідно облікових даних ІПНП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримував посвідчення водія НОМЕР_2 від 25 липня 2023 року, що підтверджується довідкою інспектора ВАП УПП в Харківській області ДПП лейтенанта поліції Гриненко І.

Суд, вважає необхідним та достатнім для виховання ОСОБА_1 та запобігання вчиненню притягуваним нових правопорушень накласти адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до вимог ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, в розмірі, передбаченому п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», а саме 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відтак, з ОСОБА_1 на користь держави, відповідно до п. 5 ч. 2ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 130 ч.1, 248, 251,252, 268, 280, 283 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00грн. (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок) (отримувач коштів: ГУК Харківська область/Харківобл./21081300, код отримувача (код ЄДРПОУ) 37874947, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0020001, код класифікації доходів бюджету 21081300, призначення платежу адміністративне стягнення у сфері забезпечення дорожнього руху), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави (отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету - 22030106) судовий збір у розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Документ, що підтверджує сплату штрафу, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого частиною першою статті 307 КУпАП, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення штрафу.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Харківський районний суд Харківської області протягом десяти днів з дня винесення такої постанови.

Суддя І.В.Березовська