Справа № 135/510/25
Провадження № 3/135/212/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

19.05.2025 м.Ладижин

Суддя Ладижинського міського суду Вінницької області Корнієнко О.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Відділення поліції №3 Гайсинського районного управління поліції Головного управління поліції у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої в АДРЕСА_1 , та проживаючої по АДРЕСА_2 , працюючої ФОП,

за ч.1 ст.184 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 неналежно виконала свої батьківські обов`язки щодо виховання своєї доньки, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка 27.03.2025 близько 17 год. 59 хв. в м.Ладижин, по вул. П.Кравчика, 2, на дитячому майданчику у парку «Ладижинський гай» вчинила хуліганські дії відносно ОСОБА_3 , 2013 року народження, а саме плюнула їй в обличчя водою з ротової порожнини.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнала. Вказала, що коли її дитина облила водою, це були дитячі ігри на майданчику і не є порушенням. Зазначила, що раніше не притягувалась до відповідальності, ніхто не жалівся раніше на дитину. Вона виховує дочку сама, без чоловіка. В школі дочка вчиться посередньо, поведінка задовільна. В школі заохочень дитина не мала, в позашкільному навчанні отримувала заохочення. Раніше ніяких зауважень до неї з приводу виховання дитини з боку органу опіки та піклування, поліції не було. В протоколі їй дали можливість надати пояснення, однак, окремо написати пояснення не дали можливості.

Захисник Катрич П.С. в судовому засіданні вказав, що протокол про адміністративне правопорушення та надані до нього матеріали не можуть підтверджувати вчинення ОСОБА_1 неналежного виконання свої батьківських обов`язків щодо виховання своєї доньки ОСОБА_2 . Зокрема, зазначив, що в самому протоколі про адміністративне правопорушення здійснено незастережне виправлення, яке вчинила інспектор, яка після закінчення складання протоколу спочатку дала протокол для підписання ОСОБА_1 , а потім забрала два примірники протоколу, пішла в інший кабінет, зробила виправлення та віддала другий примірник протоколу ОСОБА_1 . У невиправленому змісті протоколу зазначалося порушення ОСОБА_1 ст.173 КУпАП, а коли інспектор зрозуміла, що вона зробила помилку, вона вчинила відповідне виправлення, не повідомивши про це ОСОБА_1 .

Окрім цього, захисник вказав, що з згідно з поясненнями ОСОБА_2 вона просто облила ОСОБА_3 водою, що суттєво відрізняється від дії «плюнути в обличчя» та може розцінюватися як народний звичай. Інших доказів на підтвердження правопорушення інспектор не навела і в протоколі їх не зазначила, а просто вказала, що до протоколу додаються матеріали справи. Також не було відібрано пояснення в самої ОСОБА_1 та не допитувалися свідки, які були присутні при вчиненні правопорушення.

Також захисник додатково зазначив, що протокол не відповідає вимогам закону, бо не зазначено які норми закону було порушено ОСОБА_1 , як матір`ю. Вона раніше не притягувалась до відповідальності за невиконання батьківських обов`язків, не викликалась в орган опіки і піклування. Дочка ОСОБА_1 не плювала в обличчя, а облила водою верхній одяг дівчинки. Відео не показує всі деталі та не підтверджує викладені в протоколі обставини справи, бо зняте з великої відстані, десь аж за 100 м. Докази того, що плюнула водою в обличчя з метою образи немає. При цьому, наявні докази того, що матір належно виховує дитину, що підтверджується нагородами і подяками матері із громадських організацій та навчальних установ.

Незважаючи на захисну позицію ОСОБА_1 , винність її доведена матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №672626 від 08.04.2025; письмовими поясненнями ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , рапортом про прийняття повідомлення зі служби 102 від 02.04.2025, відеозаписом з камер спостереження.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 184КУпАП підтверджується наступними зібраними у справі доказами, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №672626 від 08.04.2025, згідно якого ОСОБА_1 неналежно виконала свої батьківські обов`язки щодо виховання своєї доньки, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка вчинила хуліганські дії відносно ОСОБА_3 , 2013 року народження, а саме плюнула їй в обличчя водою з ротової порожнини;

-письмовими поясненнями ОСОБА_3 , згідно яких ОСОБА_2 , яка підійшла до неї, виразилася до неї нецензурною лайкою, а потім близько 17 год. 59 хв. плюнула їй в обличчя водою з рота;

-письмовими поясненнями ОСОБА_4 , згідно яких ОСОБА_2 без всілякої на те причини, проходячи біля її доньки ОСОБА_3 , плюнула їй в обличчя та пішла далі по майданчику;

-письмовими поясненнями ОСОБА_5 , згідно яких до її подруги ОСОБА_3 почала говорити нецензурною лексикою одна з групи підлітків, які прийшли на майданчик у дендролгічний парк на ім`я ОСОБА_7 , а потім близько 17 год. 59 хв. плюнула їй в обличчя водою з рота і її подруга побігла до своєї мами на роботу і повідомила про цей випадок;

-письмовими поясненнями ОСОБА_6 , згідно яких вона з ОСОБА_8 близько 17 год. 55 хв. проходили біля ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , ОСОБА_7 без будь-якої на те причини плюнула водою зі своєї ротової пореними в обличчя і одяг ОСОБА_9 ;

-письмовими поясненнями ОСОБА_2 , згідно яких прогулюючись біля гірки зі своєю подругою ОСОБА_11 , вона попередньо набрала в рот води і проходячи біля двох незнайомих їй дівчат, облила з ротової порожнини одну з них;

-письмовими поясненнями ОСОБА_1 , згідно яких ОСОБА_2 їй повідомила, що 27.03.2025 близько 19 год. 00 хв. вона перебувала на дитячому майданчику у дендрологічному парку «Ладижинський гай», що знаходиться в м.Ладижин, та до неї підійшла невідома особа, яка перебувала в стані агресії та почала чіплятися до неї мотивувавши тим, що вона образила її доньку.

-рапортом про прийняття повідомлення зі служби 102 від 02.04.2025 про те, що надійшла письмова заява ОСОБА_4 , про те, що 27.03.2025 ОСОБА_2 плюнула в обличчя її доньці на дитячому майданчику;

-відеозаписом з камер спостереження, з якого видно, що на дитячому майданчику стоять дві дівчини, повз них проходять інші дві дівчини, одна з яких виприскує рідину зі своєї ротової порожнини в напрямку обличчя однієї з дівчат, що стоять.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з частиною другою статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Диспозиція частини першої статті 184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Отже, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого частини першої статті 184 КУпАП полягає у невиконанні батьками або особами, які їх замінюють, серед іншого і обов`язків щодо виховання дітей.

Судом враховано, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини.

Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.

Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Таким чином, саме сім`я є одним із чинників, що формують характер і забезпечують моральний розвиток дитини, та визначають її життєві цінності.

Як вбачається з даних в судовому засіданні пояснень дитини ОСОБА_2 , яка є дочкою ОСОБА_1 , вона суду пояснила, що гуляла з дівчатами в парку, були на дитячому майданчику. В неї була пляшка води. Вона набрала в рота трохи води, після чого просто виплюнула воду на дівчину, яка була на майданчику, бо була в них така гра. Вода попала тій дівчині на верхній одяг. Вказала, що раніше її маму в школу не викликали, до відповідальності не притягували. Матір постійно піклується про неї, цікавиться її навчанням, особистими справами, її планами. Батьки іншої дівчинки не звертались із претензіями. Вказала, що раніше ту дівчинку вона бачила, однак особисто її не знає, не спілкується з нею, не товаришує. Та дівчинка та її компанія перед цим її не обливали водою.

Надавши пояснення у судовому засіданні, ОСОБА_2 зазначила, що вважала свої дії забавою, дитячою грою.

Такі ж доводи щодо дитячих ігор наводить і ОСОБА_1 та захисник, вказуючи, зокрема, що відсутні докази протиправної хуліганської поведінки дитини.

Разом з тим, суд критично оцінює такі доводи сторони захисту, оскільки дослідженими в судовому засіданні доказами підтверджується, що ОСОБА_3 не грала в ігри разом з ОСОБА_2 , яка зі своєї ротової порожнини облила дівчину водою, яка потрапила, зокрема і на обличчя.

Про що частково вказала і сама ОСОБА_2 , зазначивши, що ні ОСОБА_12 ні будь-хто з її компанії не обливали її водою. І взагалі вона не товаришує з ОСОБА_13 , не підтримує з нею стосунки, знає її лиш візуально.

Відтак, обливши таким чином малознайому дівчину, дитина проявила неповагу до прав та свобод інших людей, вчинила порушення моральних норм та усталених правил у громадських місцях.

Щодо позиції сторони захисту, про те, що рідина з ротової порожнини не потрапила на обличчя ОСОБА_3 , то така захисна позиція спростовується сукупністю досліджених доказів по праві, зокрема, письмовими поясненнями ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які були очевидцями події.

Крім того, пояснення захисника про те, що відео не показує всі деталі та не підтверджує викладені в протоколі обставини справи, є безпідставним, оскільки при дослідженні судом відеозапису з камери спостереження, за допомогою збільшення, що не потребує спеціальних технічних навиків, встановлено, що візуально видно, що з ротової порожнини однієї з дівчат розбризкується рідина, яка спрямована, в тому числі, на обличчя дівчини, що стоїть.

Відтак, дані відеозапису відповідають письмовим поясненням очевидців, та підтверджують потрапляння рідини не лише на одяг, а й на обличчя ОСОБА_3 .

Окрім цього, суд враховує і характеристики ОСОБА_3 з школи, де вказано, зокрема, що вона врівноважена, самокритична, стримана. А також характеризуючі дані ОСОБА_2 , характеристику, яка підтверджується і доповідною запискою вчителя, із школи, де, серед іншого зазначено, що має незадовільну поведінку, потребує постійного контролю.

Недбайливе поводження дитини з чужими речами, неповага до прав та свобод інших людей, порушення моральних норм та правил у громадських місцях, є свідченням недостатньої уваги з боку батьків до виховання дочки ОСОБА_2 та нездатність сім`ї контролювати поведінку дитини поза межами школи та гуртків/тренувань.

Відповідно до частини четвертої статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Неналежне виконання за своїм змістом та тлумаченням є ухиленням, оскільки передбачає відступ від головного, правильного, прийнятного, порушення чогось.

Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей, являє собою бездіяльність, внаслідок якої, обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі.

Таке ухилення батьків від своїх обов`язків може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей.

Право і обов`язок батьків і дітей на виховання носить взаємний характер і є двосторонніми правовідносинами. Праву батьків на виховання дітей, протистоїть обов`язок дітей «зазнавати» виховання. Виконуючи обов`язки, передбачені сімейним законодавством України, батьки тим самим здійснюють своє право на особисте виховання дітей та забезпечують реалізацію права дитини на отримання належного сімейного виховання. Сутність батьківського права з виховання дитини полягає, насамперед, в активному його здійсненні шляхом виконання батьківських обов`язків. При цьому батьки не можуть здійснювати свої права і обов`язки всупереч інтересам дитини.

У даній справі завданням матері було попередити, застерегти, пояснити, вказати дочці на можливі наслідки таких дій/ігор, як виприскування з ротової порожнини рідини на інших незнайомих/малознайомих дітей чи дорослих.

У судовому засіданні, сторона захисту пояснює, що такі дії дитини були грою, народною традицією.

Разом з тим, слід відмітити, що гра має бути взаємною, коли інший учасник такої гри хоче брати у ній участь. А народна традиція може полягати в обливанні лише в окремий визначений день і лише тих, хто хоче дотримуватись таких традицій в конкретних місцях, і чистою водою, а не рідиною з ротової порожнини.

Враховуючи, що саме батьки відіграють провідну роль у розвитку особистості дитини, навчають дитину правил поведінки, при цьому саме дорослі обирають та використовують методи і засоби виховання, які закладають у свідомість дитини певну систему норм і правил, долучають її до моральних цінностей з поєднанням контролюючих санкцій у своїх ставленнях до дитини, суд приходить висновку, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 184 КУпАП ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов виховання малолітньої дитини.

Твердження захисту про те, що у справі відсутні докази, які б підтверджували вчинення інкримінованого правопорушення, суд вважає необґрунтованими, оскільки зібрані докази у сукупності підтверджують наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Посилання захисника на те, що у протоколі не зазначено, від яких саме обов`язків щодо забезпечення необхідних умов, навчання та виховання неповнолітніх дітей ухиляється ОСОБА_1 , суд вважає безпідставними, оскільки обов`язок батьків щодо виконання дитини передбачений чинним законодавством України (часиною першою статті 150 СК України, частиною першою статті 8, статтею 12 Законом України «Про охорону дитинства», іншими нормативно-правовими актами).

Що стосується аргументів сторони захисту, що ОСОБА_1 як мати, сумлінно ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків, постійно займається навчанням дочки, організовує її побут та дозвілля, цікавиться її поведінкою та успішністю в школі, дочка навчається на додаткових заняттях, до неї немає претензій органу опіки та піклування, не перебуває на обліку в поліції, то такі доводи та обставини враховуються судом при накладенні адміністративного стягнення та визначення розміру стягнення.

Окрім того, згідно матеріалів справи не було вказано, що ОСОБА_1 не забезпечує необхідні умови життя, навчання своєї дитини. Відтак, наявність грамот та похвальних листів матері за увагу до навчання дитини, які всі отримані після подій 27.03.2025, не може безперечно свідчити щодо забезпечення належного виховання саме за обставин подій, що стались 27.03.2025.

Щодо доводів сторони захисту, в частині наявних виправлень в протоколі про адміністративне правопорушення в частині зазначення статті КУпАП, суд зазначає таке. Як було встановлено в судовому засіданні, такі виправлення було зроблено інспектором поліції при складанні протоколу і в присутності ОСОБА_1 , про що вона сама ж і зазначає. Таке виправлення було зроблене до надання особі, яка притягується до адміністративної відповідальності другого примірника протоколу, що підтверджується наданим ОСОБА_1 другим примірником, який містить виправлення в аналогічному місці.

Не кожен дефект певного адміністративного акта, яким є й протокол про адміністративне правопорушення, робить його неправомірним. В даному конкретному випадку, вчинена інспектором при складанні протоколу описка виправлена в присутності особи, щодо якої складено протокол та до вручення його другого примірника.

Відтак, вказане виправлення жодним чином не обмежило право особи на захист від пред`явленого звинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення. Вказані обставини жодним чином не впливають на об`єктивність зібраних матеріалів у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП, яке ставиться у вину ОСОБА_1 .

При накладенні на ОСОБА_1 стягнення суд згідно з вимогами ст. 33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, яка згідно матеріалів справи вперше притягується до адміністративної відповідальності, ступінь вини, майновий стан.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , судом не встановлено.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги наявні відомості про матеріальний стан ОСОБА_1 , характер вчиненого правопорушення, з метою запобігання вчиненню нових порушень, суд вважає необхідним призначити їй стягнення у виді попередження, встановленому санкцією ч.1 ст.184 КУпАП.

В порядку, визначеному ст. 40-1 КУпАП та п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» вважаю за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 40-1, 184 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді попередження.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп. на користь держави.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя