Справа № 583/2187/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 травня 2025 року

м. Охтирка

Суддя Охтирського міськрайонного суду Сумської області Савєльєва А.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, за матеріалами протоколу, що надійшов від Департаменту патрульної поліції Управління поліції в Сумській області, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , від 28.03.2023, мешкає АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 164 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно проколу про адміністративне правопорушення серія ВАД №137424 від 14.05.2025 року вбачається, що 14.05.25 р. о 11:45 в АДРЕСА_2 , водій ОСОБА_1 здійснювала господарську діяльність, зокрема керувала т.з. Renault SKENIS д.н.з. НОМЕР_2 , надавала послуги з перевезення пасажирів без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності відповідно до підпункту 24 п.1 ст.70 ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності, чим порушив ч.1 ст. 164 КУпАП.

У судовому засіданні особа яка притягується до відповідальності пояснила, заперечила проти протоколу та пояснила ніяких послуги з перевезення пасажирів, не надавала, кошти не отримувала, по дорозі підвезла військового.

Як вказує ОСОБА_1 в протоколі, який складений стосовно неї за ч.1 ст.164 КУпАП, всі вищеперечислені обставини не відображені та не надано також доказів дій особи, у відношенні якої складено протокол, що є обов`язковою ознакою господарської діяльності та наявність мети отримання прибутку; в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні прізвища та адреси свідків, які могли б підтвердити обставини, вказані у протоколі про адміністративне правопорушення.

Заслухавши пояснення особи, дослідивши матеріали про адміністративне правопорушення, беручи до уваги додані до них докази: суд дійшов до наступних висновків:

За змістом ст. ст.245,252,280,283 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування всіх обставин справи. Підлягають з`ясуванню питання про те, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи рот дана особа в його вчиненні. Рішення по справі приймається на підставі доказів досліджених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зміст постанови судді про притягнення особи до адміністративної відповідальності має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283-284 КупАП. В постанові потрібно зазначити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, який є одним з основних джерел доказів і документом, що офіційно засвідчує факт неправомірних дій, має бути складений уповноваженою на те особою та має містити поряд з даними про особу правопорушника і інші відомості необхідні для вирішення справи.

Частиною 1 статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, рот (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності, а відповідно дост. 280 цього ж Кодексу, орган(посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи рот дана особа в його вчиненні, чи підлягає адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 252 цього Кодексу передбачено, що орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Диспозицією ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

При цьому, згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 ГК України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Суб`єктами господарювання є юридичні особи, а також громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається у вину ОСОБА_1 , ставиться те, що вона: 14.05.25 о 11:45 гр. ОСОБА_1 на т.з. Renault SCENIS д.н.з. НОМЕР_2 в м. Охтирка, вул. Незалежності, 31 здійснювала господарську діяльність, зокрема надавала послуги з перевезення пасажирів без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності відповідно до підпункту 24 п.1 ст.70 ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності, чим порушила вимоги п.1 ч.2 цього Закону, чим порушила ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Разом з тим, адміністративні матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 , здійснює господарську діяльність як суб`єкт господарювання в розумінні наведених положень Господарського кодексу(систематичність надання послуг, отримання плати), що має бути підтвердженим відповідними належними та допустимими доказами.

Відповідно до положень п.14.1.36 Податкового Кодексу України, ст.14 ГК України, господарська діяльність це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до ст. 42 ГК України підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Суб`єктами господарювання визнаються зареєстровані в ротииленному законодавством порядку юридичні особи незалежно від їх організаційно-правових форм та форм власності (крім органів державної влади та органів місцевого самоврядування), а також фізичні особи підприємці, які провадять господарську діяльність.

Матеріали справи містять світлини на яких зображено автомобіль тз Peugeot д.н.з. НОМЕР_2 , відезапис на якому зазначено вищевказаний автомобіль з якого виходить військовий і який пояснив ніяких коштів водію не надавав, особа яка притягається також пояснила що ніяких коштів не отримувала , у судовому засіданні також дала аналогічні пояснення.

Згідно ст. 29 ЗУ «Про автомобільний транспорт», ст. 199 Цивільного кодексу України. Вказано на те, що надання послуг з перевезень пасажирів на таксі без державної реєстрації як суб`єкта господарювання є ніщо іншим як протиправна умисна дія, яка посягає на права громадян, тобто на права: - пасажирів на одержання якісної та безпечної послуги з перевезення; - легальних автоперевізників, які мають відповідну ліцензію, - в частині порушення їх прав на добросовісну конкуренцію; - територіальних громад в частині недоотримання коштів до бюджетів усіх рівнів від сплати податків та відрахувань за такий вид діяльності.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 25 квітня 2003 року «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» передбачено, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Отже, необхідною ознакою господарської діяльності є її систематичність, виконання на професійній основі, а саме: вчинення три і більше разів. Разове вчинення зазначеної дії не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КупАП.

Суд констатує що жодних доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 інкримінованого їй правопорушення, окрім самого протоколу матеріали справи не містять. Доказів на спростування доводів ОСОБА_1 матеріали справи не містять також.

Світлини із зображенням авто на якому містяться напис 777 не свідчить про винуватість ОСОБА_1 . Разом із тим, із світлин вбачається, що дійсно в авто знаходиться людина у військовому одязі, про те матеріали справи не містять відомостей про свідків, письмові пояснення таких ні протокол, ні матеріали справи не містять. Також з наданого до протоколу додано відеозапис з якого не можливо встановити, що саме ОСОБА_1 здійснювала перевезення пасажира, а тому вказаний відеозапис не є допустимим доказом.

Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02 березня 2015р. №222, за провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, без ліцензії чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування посадові особи суб`єктів господарювання несуть адміністративну відповідальність, передбачену Кодексом України про господарську діяльність.

, зазначає що працює водієм, на підтвердження чому надає відповідно докази.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Однак, достатніх, допустимих та достовірних доказів здійснення ОСОБА_1 послуг з перевезення пасажирів, матеріали справи не містять. Відсутні в матеріалах справи й відомості про вартість та оплату таких послуг.

Протокол про адміністративне правопорушення, складений стосовно ОСОБА_1 , не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КупАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Статтею 62 Конституції Українизакріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитися на її користь.

При цьому, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа « Коробов ротии України « № 39598 / 03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія ротии Сполученого Королівства» (Ireland v.the UnitedKingdom ), п. 161, Series A заява № 25).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 , належними та допустимими доказами не доведена, а обставини зазначені у протоколі «поза розумним сумнівом» не знайшли свого підтвердження.

Крім того, з протоколу про адміністративне правопорушення неможливо встановити об`єктивну сторону правопорушення.

Таким чином, всебічного, повного та об`єктивного з`ясувавши усі обставини справи, дослідивши всі фактичні обставин справи, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності суд дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 , складу правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 164 КупАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи події і складу адміністративного правопорушення (п. 1 ч. 1ст. 247 КупАП).

Керуючись ст. ст. 221,247,280,283,284, 287 КупАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , паспорт НОМЕР_1 , закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП Україниу зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Сумського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову. Строк звернення постанови для виконання три місяці з дня винесення постанови.

Суддя А.І.Савєльєва