Справа № 632/1040/24
провадження №3/632/2/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року м. Златопіль

Златопільський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого судді - Журавель О.О., за участю секретаря судового засідання Самарської А.В., ОСОБА_1 , адвоката Острася В.Ю., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

10 червня 2024 року о 06 год. 25 хв. водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом автомобілем марки ГАЗ-5312, реєстраційний номер НОМЕР_1 по вулиці Лесі Українки біля будинку 24 у селі Максимівка Лозівського району Харківської області, у стані алкогольного сп`яніння. Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проведений у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6810, що підтверджується роздруківкою (тестом № 334 ) від 10 червня 2024 року, результат огляду становить 2 ‰.

Вказаними діями порушив підпункт «а» пункту 2.9. розділу 2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_2 будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судові засідання не з`явився.

Відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не є обов`язковою.

Відтак, суд провів розгляд справи без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за участю його адвоката з наведених вище підстав, на підставі наявних у справі доказів.

Адвокат Острась В.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_2 , зазначив, що обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному щодо ОСОБА_2 , не відповідають дійсності, а дії поліцейських під час складання протоколу є неправомірними та такими, що порушують норми законодавства. Зокрема, він вказав, що 10 червня 2024 року ОСОБА_2 не вживав алкогольних напоїв, факт вживання заперечував, у працівників поліції не було жодних підстав підозрювати його в тому, що він керував автомобілем ГАЗ 5312, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, оскільки будь-які ознаки, які б на це вказували, були відсутні, а його поведінка відповідала обстановці. ОСОБА_2 узагалі не розумів причин зупинки транспортного засобу, як і підстав, на яких поліцейські пропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та наполягали на цьому. Він ( ОСОБА_2 ) пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу Drager Alcotest 6810, результатом якого був здивований. Однак після проходження вказаного тесту поліцейські не роз`яснили йому права, зокрема, право на проходження огляду в медичному закладі у разі незгоди з результатами, чим позбавили його відповідного права. Окрім цього, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 не було роз`яснено його права й обов`язки, передбачені статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Також звернув увагу суду на те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився спеціальним технічним засобом, який не пройшов калібрування у встановлений строк, оскільки з чеку результату тесту №334 вбачається, що останнє калібрування проводилося 28 вересня 2023 року, тоді як Інструкцією з експлуатації передбачено його проведення кожні шість місяців. Крім того, на результат тесту вплинуло те, що мундштук був уже під`єднаний до приладу, перед продуванням не було здійснено контрольного перевірочного тесту з метою перевірки точності приладу та чистоти повітря навколишнього середовища. ОСОБА_2 змусили кілька разів видихати повітря в ту саму трубку, яка призначена для одноразового використання. Отже, на думку сторони захисту, процедура огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння, з урахуванням наведених обставин, викликає очевидні сумніви щодо її достовірності та допустимості, також з огляду на відсутність у нього зовнішніх ознак сп`яніння. Не виключається наявність парів спирту, розчинників чи залишків алкоголю в мундштуку після оглядів інших осіб. Крім того, із відеозаписів у матеріалах справи вбачається, що відео є неперервним, на ньому не зафіксовано стан алкогольного сп`яніння водія: навпаки, видно чітку ходу, зв`язну мову, відсутність тремтіння рук і почервоніння очей. Причини переривання відеозапису в матеріалах справи відсутні. Відеозапис, що зафіксував процедуру складання протоколу, у матеріалах справи відсутній. Також, на думку сторони захисту, матеріали справи містять докази порушення працівниками поліції статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», оскільки ті не представившись і не вказавши причину зупинки, незаконно зупинили ОСОБА_2 , як того вимагає закон. На відеозаписах не зафіксовано порушення ПДР, що могло стати підставою зупинки, немає ознак алкогольного сп`яніння, а також відсутні: відео роз`яснення порядку використання технічного засобу; відео проведення контрольного тесту на точність і чистоту приладу; відео вручення примірника акта огляду; підтвердження вчинення дій у присутності двох свідків. Поведінка працівників поліції свідчить про упереджене ставлення до водія.

Відповідно до частини п`ятої статті 266 КУпАП, огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Наведені обставини згідно зі статтею 62 Конституції України мають тлумачитися судом на користь ОСОБА_2 і не дають змоги однозначно кваліфікувати його дії як адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі.

У зв`язку з цим сторона захисту клопотала про закриття провадження у справі щодо ОСОБА_2 .

Вислухавши заперечення стороні захисту, дослідивши клопотання та матеріали справи про адміністративні правопорушення, допитавши свідків та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд доходить такого висновку.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Відповідно положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Пункт 1.3 ПДР передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пункт 2.5 ПДР України передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно із пунктом 2.9 «а» ПДР, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Отже, законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Відповідно до статті 53 Закону України «Про дорожній рух» юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Згідно з пунктом 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Водночас, суд приймає до уваги, що порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено як у ст. 266 КУпАП, так у низці підзаконних нормативно-правових актів.

Так, процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляд визначає Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі Інструкція 1452/735).

Пунктами 2, 3 розділу І Інструкції 1452/735 передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Пунктами 1,2,3,4, 5 розділу ІІ Інструкції 1452/735 передбачено, що за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання. Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - огляд), і проведення такого огляду визначає також Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008року № 1103 (далі-Порядок).

Відповідно до пунктів 2,3,4,5 Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. Огляд проводиться, зокрема, поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність). Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння. Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.

Отже, виявлення у водіїв ознак сп`яніння є дискреційним повноваженням поліцейських. Відтак наявність таких ознак встановлюється виключно поліцейським і становить лише підставу для проведення огляду, оскільки його метою є підтвердження або спростування факту керування транспортним засобом у стані сп`яніння за результатами відповідного огляду.

Згідно із пунктами 1,4, розділу Х (Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП) Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 № 1395 з подальшими змінами (надалі -Інструкція № 1395), водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Результати огляду зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів складається у двох примірниках, один з яких вручається особі, щодо якої проводився цей огляд. У разі виявлення стану алкогольного сп`яніння в результаті проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів складається протокол про адміністративне правопорушення, до якого долучаються акт огляду на стан сп`яніння та роздруківка із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу (у разі наявності).

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8,9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. 1,2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №?013102 від 26 травня 2024 року, складеного щодо ОСОБА_2 за порушення вимог підпункту «а» пункту 2.9 ПДР, вбачається, що 10 червня 2024 року о 06 год. 25 хв. водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом автомобілем марки ГАЗ-5312, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вулиці Лесі Українки біля будинку №?24 у селі Максимівка Лозівського району Харківської області у стані алкогольного сп`яніння. Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння було проведено у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6810, що підтверджується роздруківкою (тест №?334) від 10 червня 2024 року. Результат огляду становить 2 ‰. Також у відповідній графі протоколу зазначено, що ОСОБА_2 були роз`яснені його права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Із цього ж протоколу вбачається, що ОСОБА_2 був ознайомлений із його змістом, відсторонений від керування транспортним засобом. Водночас ОСОБА_2 у протоколі зазначив, що згоден із суттю правопорушення, а також скористався правом і надав письмові пояснення про те, що напередодні ввечері разом із сином вживав алкогольні напої а саме горілку, а вранці сів за кермо автомобіля. Надалі був зупинений працівниками поліції, які провели огляд на стан алкогольного сп`яніння. Зауважень щодо процедури його проведення на місці зупинки не мав, погодився з результатом тестом №?334 від 10 червня 2024 року (2 ‰), а також із процедурою складання протоколу та його змістом.

Допитаний (за згодою сторони захисту) як свідок поліцейський СРПП ВП №?1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 пояснив, що 10 червня 2024 року близько 06 год. 25 хв. під час патрулювання в селі Максимівка Лозівського району Харківської області, біля будинку №?24, на вулиці Лесі Українки був зупинений автомобіль марки ГАЗ-5312, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Зупинка автомобіля була пов`язана з несправністю заднього стоп-сигналу транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 . Під час спілкування зі ОСОБА_2 у останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння зокрема запах алкоголю з порожнини рота. У зв`язку з цим ОСОБА_2 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або в закладі охорони здоров`я. Він погодився на проведення огляду на місці зупинки. У встановленому законом порядку огляд було проведено із використанням газоаналізатора «Drager Alcotest 6810». За результатами огляду було встановлено, що ОСОБА_2 перебуває у стані алкогольного сп`яніння. З результатом огляду ОСОБА_2 був ознайомлений і погодився з ним, тому огляд у закладі охорони здоров`я не проводився.

Свідок також зазначив, що огляд фіксувався за допомогою відеозапису, який не є безперервним, оскільки фіксувалися лише ключові події, через обмеження роботи акумулятора технічних засобів відеозапису, що вимикаються за низького заряду батареї.

За цих обставин 10 червня 2024 року щодо ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, з врученням йому копії протоколу та акту огляду. ОСОБА_2 погодився зі змістом документів, що підтвердив власноруч відповідним записом і підписом.

Про це ж під час судового розгляду дав пояснення допитаний як свідок ОСОБА_4 (за згодою сторони захисту) поліцейський СРПП Лозівського РВП ГУНП в Харківській області, який безпосередньо зупинив автомобіль під керуванням ОСОБА_2 , спілкувався з водієм, виявив запах алкоголю та проводив огляд на місці зупинки. При цьому свідок ОСОБА_4 зазначив, що зупинка автомобіля була пов`язана з очевидною технічною несправністю несправністю заднього стоп-сигналу, що зафіксовано на відеозаписі. Це відповідає вимогам п. 2 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» як підстава для зупинки транспортного засобу. Він ( ОСОБА_4 ) представився водієві, повідомив причину зупинки, а також, у зв`язку з виявленням запаху алкоголю, запропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або в медичному закладі. Водій погодився на огляд на місці. З результатом огляду ОСОБА_2 був ознайомлений і погодився з ним, зазначив це усно та жестом (махнув рукою), тому медичний огляд не проводився. Жодних заперечень щодо процедури складання протоколу або результатів огляду на місці зупинки ОСОБА_2 не висловлював. Його поведінку зафіксовано на відео. ОСОБА_2 для продування надали технічний засіб Drager Alcotest 6810, а мундштук приєднали в його присутності. ОСОБА_2 було роз`яснено порядок застосування приладу, зокрема, кілька разів роз`яснено, як правильно видихати повітря, оскільки ОСОБА_2 спершу виконував це неправильно. Контрольний перевірочний тест приладу, з метою перевірки точності й чистоти повітря, виконується автоматично після його вмикання. Також ОСОБА_2 під час спілкування надав пояснення, що напередодні вживав алкоголь, що також відображено в його письмових поясненнях.

Із досліджених відеозаписів, відтворених під час судового розгляду, вбачається послідовність подій, що відбувалися 10 червня 2024 року о 06 год. 25 хв. Зокрема, на відеозаписі зафіксовано факт патрулювання поліцейських екіпажем на службовому автомобілі. Надалі працівники поліції рухаються за автомобілем марки ГАЗ-5312, реєстраційний номер НОМЕР_1 , виявляють несправність заднього стоп-сигналу, вмикають спеціальні сигнали та здійснюють його зупинку. У подальшому, під час спілкування, поліцейський повідомив ОСОБА_2 про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота, та поставив вимогу щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння із використанням спеціального технічного засобу на місці зупинки або у закладі охорони здоров`я. ОСОБА_2 погодився пройти огляд на місці. Поліцейські надали ОСОБА_2 прилад, поінформували його про порядок застосування спеціального технічного засобу та декілька разів роз`яснили, як саме необхідно видихати у газоаналізатор. Після цього ОСОБА_2 здійснив продув у прилад. Надалі на відеозаписі зафіксовано момент проходження огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, зокрема проходження тесту на газоаналізаторі «Drager Alcotest 6810» та результат 2 ‰, який висвітився на табло, з яким ОСОБА_2 погодився.

Крім того, із досліджених відеозаписів встановлено, що ОСОБА_2 під час проведення огляду не заявляв про будь-які порушення, зокрема про використання незапакованого мундштука, не висловлював бажання пройти огляд у закладі охорони здоров`я або отримати документи щодо технічного засобу газоаналізатора «Drager Alcotest 6810». ОСОБА_2 був ознайомлений з результатом тесту, який автоматично з`явився на табло, погодився з ним і не висловлював жодних зауважень щодо процедури огляду.

Отже, суд вважає, що на відеозаписі, долученому до матеріалів справи, зафіксовано достатньо даних, які, зокрема, підтверджують факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом, його згоду на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, а також згоду з результатом 2 ‰. Більше того, із відтвореного відеозапису вбачається, що результат тесту не викликав у водія здивування він погодився з ним.

За викладених обставин і на підставі дослідженого відеозапису суд вважає, що у поліцейського були достатні підстави вважати, що ОСОБА_2 перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Це надавало йому право вимагати від водія проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а отже, покладало на ОСОБА_2 відповідний обов`язок.

З акта огляду на стан алкогольного сп`яніння та роздруківки з результатом №?334 вбачається, що у ОСОБА_2 було виявлено ознаку сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота. Огляд проведено з використанням спеціального технічного засобу газоаналізатора Drager Alcotest 6810. Результат огляду 2 ‰. З указаним результатом ОСОБА_2 погодився, про що свідчить його підпис у відповідній графі акта. Крім того, з цього документа вбачається, що він був ознайомлений із зазначеним актом і не мав жодних зауважень.

Результат огляду на стан сп`яніння водія ОСОБА_2 склав 2 ‰, що перевищує максимально допустимий цифровий показник 0,2 ‰ алкоголю в крові, встановлений у пункту 7 розділу ІІ Інструкції № 1452/735.

Відповідно до розписки від 10 червня 2024 року, ОСОБА_5 отримав на зберігання автомобіль марки ГАЗ-5312, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Приймаючи до уваги, що наведені вище пояснення свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_6 є конкретними, послідовними, узгоджуються з письмовими доказами та даними відеозаписів, суд доходить висновку, що ці пояснення є достовірними та в сукупності підтверджують факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом автомобілем марки ГАЗ-5312, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вулиці Лесі Українки в селі Максимівка Лозівського району Харківської області 10 червня 2024 року о 06 год. 25 хв. у стані алкогольного сп`яніння. Також підтверджено проведення в установленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння із використанням газоаналізатора Drager Alcotest 6810, що підтверджується роздруківкою (тест №?334) від 10 червня 2024 року. Результат огляду становить 2 ‰.

Отже, суд доходить висновку, що безпосередньо досліджені докази є належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Водночас, суд констатує, що матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейськими при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння та складанні протоколу про адміністративне правопорушення вимог ч. 2 ст. 251, ст. ст. 256, 266, 268 КУпАП, Порядку, Інструкції 1452/735, Інструкція № 1395, що можуть свідчити про істотні порушення, такі які б підтверджували беззаперечне порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим можуть потягнути за собою визнання доказів, покладених судом в основу судового рішення, не допустимими.

Щодо доводів про неможливість врахування результатів, отриманих за допомогою прилад Drager Alcotest 6810 прилад за № ARBL-0634, оскільки такі отримані з порушенням правил експлуатації приладу, суд вважає необхідним звернути увагу на таке.

Пунктами 3,4, 5 розділу ІІ Інструкції 1452/735 передбачено, що поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківські області до суду було надано:

- сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки № UA-MI/1-96-2007, виданий 10 липня 2007 року фірмі Drager Safety AG & Co. KGaA, Німеччина, який засвідчує, що на підставі позитивних результатів державних контрольних випробувань Державним комітетом України з питань технічного регулювання та споживчої політики затверджено тип засобів вимірювальної техніки "Газоаналізатори Alcotest 7410...,Alcotest 6510..., Alcotest 6810..., який зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У788-07. Контроль метрологічних характеристик газоаналізаторів Alcotest 7410..., Alcotest 6510..., Alcotest 6810... під час випуску з виробництва здійснює метрологічна служба фірма-виробника, акредитована національною метрологічною службою Німеччини. Міжповірочний інтервал, встановлений під час затвердження типу, - не більше одного року;

- свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № П 51 QM 1465 083 23 від 28 вересня 2023 року газоаналізатору для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі «Alcotest 6810» за № ARBL-0634; виробник: «Drager Safety Ag & Co, KgaA», Німеччина. За результатами повірки встановлено, що засіб вимірювальної техніки (далі - ЗВТ) відповідає вимогам ДСТУ 8950:2019 Метрологія. Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та видихуваному повітрі. Методика повірки. Розділ експлуатаційної документації. Діапозон вимірювань від 0,00 ‰ до 0,84 ‰ ?=0,042‰ Діапозон вимірювань від 0,84 ‰ до 5,00 ‰ b=5‰. Повірка проведена ОСОБА_7 . Чинне до 28 " вересня 2024 року.

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» надано визначення наступних термінів: 10) калібрування - сукупність операцій, за допомогою яких за заданих умов на першому етапі встановлюється співвідношення між значеннями величини, що забезпечуються еталонами з притаманними їм невизначеностями вимірювань, та відповідними показами з пов`язаними з ними невизначеностями вимірювань, а на другому етапі ця інформація використовується для встановлення співвідношення для отримання результату вимірювання з показу.

Статтею 17 вказаного Закону врегульовано порядок Повірки засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, згідно якої передбачено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Стаття 27 Закону врегульовує питання щодо калібрування засобів вимірювальної техніки.

Так, калібруванню в добровільному порядку можуть підлягати засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері та/або поза сферою законодавчо регульованої метрології. Калібруванню також підлягають вторинні та робочі еталони. Калібрування засобів вимірювальної техніки проводиться: науковими метрологічними центрами; метрологічними центрами, калібрувальними лабораторіями, акредитованими національним органом України з акредитації; метрологічними центрами, калібрувальними лабораторіями, які мають документально підтверджену простежуваність своїх еталонів до національних еталонів, еталонів інших держав або міжнародних еталонів відповідних одиниць вимірювання.

Калібрування вторинних та робочих еталонів проводиться в порядку, встановленому нормативно-правовим актом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері метрології та метрологічної діяльності.

Калібрування та оформлення його результатів проводяться відповідно до національних стандартів, гармонізованих з відповідними міжнародними та європейськими стандартами, та документів, прийнятих міжнародними та регіональними організаціями з метрології.

Таким чином, повіркою є перевірка відповідності певним стандартам, а калібрування - приведення засобу вимірювальної техніки до певних стандартів.

Відповідно до наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року № 1747 про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями, міжповірочний інтервал вимірювачів вмісту алкоголю в крові та повітрі, у тому числі Drager Alcotester, що видихається, становить 1 рік.

Тобто вказаним наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року № 1747 інтервал технічного обслуговування становить до одного року.

Таким чином, оскільки огляд ОСОБА_2 був проведений 10 червня 2024 року за допомогою Drager Alcotest 6810 прилад за № ARBL-0634, тобто в межах строку дії свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, відсутні підстави для сумніву в отриманих результатах.

Відтак, суд вважає достатньою інформацію про дотриманий термін градуювання (калібрування) між останньою державною повіркою та датою проведення огляду ОСОБА_2 . Будь якої інформації про технічну несправність чи непридатність газоаналізатора до використання суду не надано.

Належних та допустимих доказів на спростування отриманих працівниками поліції результатів огляду ОСОБА_2 на стан сп`яніння, суду не надано.

З відеозапису вбачається, що ОСОБА_2 не висловлював незгоди із процедурою проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеним на місці зупинки транспортного засобу, а також не висловлював вимог щодо ознайомлення із сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Водночас, суд наголошує на тому, що законом передбачені додаткові гарантії для водія, зокрема щодо можливості не погодитись з результатом огляду на місці зупинки та пройти огляд в закладі охорони здоров`я, відповідне право водієві було роз`яснено, однак останній таким правом не скористався.

Щодо інших доводів сторони захисту, суд вважає необхідним зазначити таке.

У справі Проніна проти України, № 63566/00, від 18 липня 2006 року ЄСПЛ вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Щодо доводів сторони захисту про відсутність доказів того, що ОСОБА_2 був зупинений за порушення ПДР, а також твердження, що поліцейські можуть зупиняти транспортний засіб лише за наявності факту правопорушення.

Суд бере до уваги, що стороною захисту не заперечувалося, що під час дії воєнного стану, 10 червня 2024 року близько 06 год. 25 хв., поліцейські зупинили ОСОБА_2 . Водночас сторона захисту зазначає, що зупинка була безпідставною, оскільки поліцейські лише озвучили наявність запаху алкоголю з порожнини рота останнього та одразу поставили вимогу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Суд, констатуючи сам факт зупинки ОСОБА_2 , вважає таку зупинку законною з огляду на таке:

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжено і діє на даний час.

Відповідно до пункту 3 Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану.

Згідно з п.п., 5, 6, 7 ч.1 ст. 8 Закону України Про правовий режим воєнного стану, в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану:

- запроваджувати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, комендантську годину (заборону перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень), а також встановлювати спеціальний режим світломаскування;

- встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів;

- перевіряти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України.

Відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань бере участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості.

З наведеного вбачається, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану.

Крім того, відповідно до п. 2 ч.1 статті 35 Закону України « Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу.

Водночас законодавство України передбачає сувору заборону водіям керувати транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Так, керування транспортним засобом в стані алкогольного чи іншого сп`яніння є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням. Водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху: водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.

Відповідно до положень статті 254 КУпАП у разі виявлення правопорушення уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності складається протокол.

Протокол про адміністративне правопорушення - це процесуальна дія суб`єкта владних повноважень, спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення та яка відображає процесуальну послідовність обставин, що мають значення для вирішення справи.

Водночас, із дослідженого відеозапису вбачається, що поліцейськими було зафіксовано несправність заднього стоп-сигналу автомобілю, яким керував ОСОБА_2 , що може слугувати підставою для зупинки автомобілю.

З огляду на викладене факт зупинки транспортного засобу - автомобіля марки ГАЗ-5312, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 не свідчать про порушення прав останнього.

Щодо доводів сторони захисту, що долучені до матеріалів справи відеозаписи є неналежними та недопустимими доказами, оскільки запис не є безперервним, суд вважає їх необґрунтованими, оскільки для вирішення справи мають значення лише ті фактичні дані, зафіксовані відеокамерою поліцейського, які свідчать про вчинення адміністративного правопорушення або спростовують цей факт. Відповідно до наданих відеозаписів, у них повністю зафіксовано події за участю ОСОБА_2 , зокрема: керування транспортним засобом, його зупинка поліцейськими, проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, ознайомлення з результатом огляду, згода з результатом та відсутність заперечень щодо процедури його проведення на місці зупинки.

Суд погоджується з доводами сторони захисту, що на відеозаписі не зафіксовано обставин вручення акта огляду на стан сп`яніння ОСОБА_2 та складання щодо нього протоколу, а також нечітко прослуховується момент, коли поліцейський під час зупинки автомобіля назвав своє прізвище, посаду та спеціальне звання. Однак ці обставини не спростовують факту керування ОСОБА_2 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, суд вважає, що інформація, зафіксована на відеозаписах, є достатньою для підтвердження обставин, що мають значення для справи, та узгоджується з іншими доказами, наявними в матеріалах справи.

Щодо доводів сторони захисту про те, що загалом був порушений порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, суд також визнає їх безпідставними та не бере до уваги, оскільки під час судового розгляду на підставі наявних доказів було встановлено, що огляд ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки був проведений за наявності законних підстав, відповідно до вимог ст. 266 КУпАП та положень зазначених вище підзаконних нормативно-правових актів, з належною фіксацією його результатів.

При цьому суд враховує, що відповідно до ст. 267 КУпАП, огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути оскаржений заінтересованою особою до вищестоящого органу (вищестоящої посадової особи), якій підпорядкований орган, що здійснив цей захід, або до суду, зокрема щодо порядку застосування спеціального технічного засобу.

Водночас, не погодившись із проведеним оглядом, про який йдеться вище, ОСОБА_2 не скористався своїм правом на оскарження цього заходу забезпечення провадження. Зокрема, сторона захисту не подала заяв до правоохоронних органів щодо фальсифікації матеріалів, недодержання порядку застосування спеціального технічного засобу або перевищення працівниками поліції своїх повноважень під час складання адміністративного матеріалу щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП у порядку, передбаченому КПК України.

Також слід враховувати, що ані протокол про адміністративне правопорушення, ані інші процесуальні документи, складені уповноваженою особою, ані дії посадової особи, яка їх складала, у порядку, передбаченому чинним законодавством, ані недодержання порядку застосування спеціального технічного засобу стороною захисту не оскаржувалися. Тобто, захист не звертався зі скаргами на дії працівників поліції зокрема, щодо зупинки транспортного засобу й проведення огляду на місці до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності відповідно до ст. 267 КУпАП.

Крім того, стороною захисту не надано відомостей про звернення до суду в порядку КАС України щодо дій керівництва патрульної поліції, пов`язаних із розглядом скарг на незаконні дії працівників поліції під час складання адміністративного матеріалу у цій справі.

Оскільки судом встановлено факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, посилання сторони захисту на відсутність ознак сп`яніння, на думку суду, є безпідставними.

Отже, суд констатує, що матеріали справи не містять доказів порушення поліцейськими законодавства під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, а також вимог ч. 2 ст. 251, ст. ст. 256, 266, 268 КУпАП та вищезазначених підзаконних нормативно-правових актів, які могли б свідчити про істотні порушення такі, що підтверджують беззаперечне порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, і які, у зв`язку з цим, могли б спричинити визнання доказів, покладених судом в основу рішення, недопустимими.

Твердження сторони захисту про те, що працівниками поліції під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та складання адміністративного матеріалу було допущено низку порушень, які є підставою для закриття провадження у справі, не заслуговують на увагу та, на переконання суду, не спростовують обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, суд вважає, що зазначені вище доводи сторони захисту мають формальний характер і спрямовані на уникнення ОСОБА_2 адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення. Такі доводи не спростовують встановлених обставин, які підтверджують, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Отже, суд доходить висновку, що клопотання сторони захисту про закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із недоведеністю того, що ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягає.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Вимогами статті 68 Конституції України визначено, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Таким чином, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, покладені в основу постанови, суд встановив, що вони є достовірними, оскільки відповідають фактичним обставинам справи, узгоджуються між собою, взаємно доповнюють один одного та зібрані з дотриманням порядку, встановленого КУпАП і вищезазначеними підзаконними нормативно-правовими актами. У своїй сукупності ці докази не залишають у суду жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто керуванні транспортним засобом особою у стані алкогольного сп`яніння.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самою особою, що притягується до адміністративної відповідальності, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП).

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

При вирішення питання про накладення адміністративного стягнення, відповідно до положень ст. 33 КУпАП, враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують відповідальність, у зв`язку з чим, суд вважає можливим накласти на порушника ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, що є необхідним та достатнім стягненням для запобігання вчиненню нових правопорушень.

Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (з 1 січня 2024 року 3028 грн.), що складає 605 грн. 60 коп..

Керуючись ст. ст. 23, 30-35, 40-1, ч.1 ст. 130, 256, 266 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 605 грн. 60 коп. (шістсот п`ять грн. шістдесят коп.).

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Документ, що підтверджує сплату штрафу, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого частиною першою статті 307 КУпАП, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення штрафу.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова дійсна для пред`явлення до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Харківського апеляційного суду через Златопільський міськрайонний суд Харківської області.

У разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги.

Суддя:О. О. Журавель