ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 33/818/654/25 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Мельниченка Є.О. на постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 24 лютого 2025 року стосовно ОСОБА_1 за ч.4 ст. 121 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець м. Харкова,

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 121 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткований мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 місяці.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Постановою встановлено, що 11 грудня 2024 року о 15-53 год. водій ОСОБА_1 рухаючись по проспекту Героїв Харкова, 18/2, повторно протягом року керував транспортним засобом Citroen Jamper, державний номерний знак НОМЕР_1 , який підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, чим порушив вимоги п. 31.3(б) Правил дорожнього руху, згідно з якими: забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

В своїй апеляційній скарзі захисник Мельниченко Є.О. просив судову постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення посилаючись на те, що суд першої інстанції неповно розглнув вся докази, а висновки суду суперечать обставинам, встановленим під час розгляду, а тому, на його думку, постанова є незаконною та необґрунтованою. При цьому вказував, що суд першої інстанції не врахував, що автомобіль, яким керував ОСОБА_1 є таким, який не підлягає обов`язковому технічному контролю, оскільки не використовувався з метою отримання прибутку, не є об`єктом для обов`язкового технічного контролю.

06.03.2025 року до канцелярії Харківського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга захисника Мельниченка Є.О. на постанову Московського районного суду м. Харкова від 25.02.2025 року.

Розгляд цієї апеляційної скарги призначено на 09.04.2025 року.

09.04.2025 року розгляд справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 відкладено до 19.05.2025 року, у зв`язку із зайнятістю судді-доповідача у розгляді кримінальних проваджень, призначених до розгляду на 09 квітня 2025 року.

19 травня 2025 року до початку судового засідання захисник Мельниченко Є.О. передав телефонограму, в якій він просив розглянути його апеляційну скаргу без його участі та без участі ОСОБА_1 , оскільки не мають можливості прибути в судове засідання в суд апеляційної інстанції, а також не мають можливості приймати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Також вказував на те, що підтримує свою апеляційну скаргу.

Враховуючи наведене, а також положення ст.ст. 268, 271 КУпАП, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості проведення апеляційного розгляду без участі ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Мельниченка Є.О., враховуючи відомості, які містяться в матеріалах цієї скарги.

Дослідивши відомості та доказі по справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд не дотримався всіх вказаних вимог закону.

З метою всебічної та повної перевірки апеляційних доводів, судом апеляційної інстанції було задоволено клопотання захисника про повторне дослідження всіх доказів, що є наявними в матеріалах справи.

Як вбачається з відомостей цієї справи, ОСОБА_1 керував автомобілем Citroen Jamper.

Відповідно до відомостей технічного паспорту на цей автомобіль вбачається, що цей автомобіль належить фізичній особі, є фургоном малотонажним -В та має повну вагу 3500 кг.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Відповідно до п.п. б. п. 31.3 ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, зокрема: якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Проте, відповідно до вимог ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті. Обов`язковому технічному контролю не підлягають: легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тони, причепи до них - із строком експлуатації до двох років; технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України "Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України".

Апеляційний суд звертає увагу, що у п.2 ст. 35 ЗУ «Про дорожній рух», законодавець розмежує транспортні засоби на легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів та на вантажні автомобілі, вантажопідйомністю до 3,5 тони.

Належить врахувати, що це є норма прямої дії, на що суд першої інстанції не звернув увагу, що свідчить про передчасність оскаржуваної судової постанови

Тобто, автомобіль, яким керував ОСОБА_1 має вагу 3,5 тони, саме як зазначено у цій нормі Закону.

Разом з цим, п. 2.13 Правил дорожнього руху України передбачено, що транспортні засоби, що належать до категорії В це автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кг. (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, - восьми, склад транспортних засобів з тягачем категорії В та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кг.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію відеозапису.

Суд першої інстанції в оскаржуваній постанові посилався на відомості технічного паспорту автомобіля, однак не взяв до уваги, що цей автомобіль має вагу саме 3,5 тони, тобто не перевищує цю вагу, яка дозволяє не проходити технічний контроль такого автомобіля.

Крім того належить врахувати. що в матеріалах справи відсутні будь-які фактичні відомості. які свідчать про те, що ОСОБА_1 використовує цей транспортний засіб для здійснення господарської діяльності, про що обґрунтовано стверджує захисник.

Крім того, необхідно звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 року заява № 36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

В протоколі про адміністративне правопорушення у цій справі зазначено лише, що ОСОБА_1 порушив п. 31.3(б) ПДР України, проте ця норма є бланкетною та відсилає до Закону України «Про дорожній рух», про що працівники поліції не зазначали в протоколі.

Суд першої інстанції визнаючи ОСОБА_1 винним оцінював його дії враховуючи положення ст. 35 Закону України «про дорожній рух».

Натомість, згідно рішення у справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року) ЄСПЛ зазначив, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилось нічого іншого, як взяти на себе функцію сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагальності процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Відповідно до ч.2 ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно ч.1 ст. 7 КУпАП, ніхто не можу бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Більш того, відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Обставини, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення визначені статтею 247 КУпАП. Відповідно до п.1 цієї статті провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали та відомості, що є в цій справі, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова судді Московського районного суду м. Харкова від 24 лютого 2025 року підлягає скасуванню, а провадження в справі стосовно ОСОБА_1 закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, згідно доводів поданої апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Мельниченка Є.О. - задовольнити. Постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 24 лютого 2025 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 121 КУпАП скасувати, а провадження у цій справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков