Справа № 159/22/25 Провадження №33/802/197/25 Головуючий у 1 інстанції:Смалюх Р. Я.
Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2025 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Гапончук В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника Татарин Вікторії Миколаївни в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06 лютого 2025 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає у АДРЕСА_2 , працює митним брокером у ТОВ «Логістика Т1», розлучена, до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06.02.2025 року ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що вона 25.12.2024 року о 18 годині 19 хвилин, в місті Ковель, по вулиці Володимирська, 4А, керувала транспортним засобом марки «Mercedes Benz E270», держаний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія, проводився у встановленому законом порядку в медичному закладі охорони здоров`я Ковельське МТМО. Висновок лікаря номер 699 від 25.12.2024. Своїми діями ОСОБА_1 порушила п.2.9 (а) Правил дорожнього руху, вчинивши тим самим адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України (а.с.36-38).

Не погоджуючись із постановою судді захисник Татарин В.М. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу в якій вважає оскаржувану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Вказує на те, що ОСОБА_1 25.12.2024 року за кермом перебувала у тверезому стані. Стан алкогольного сп`яніння при керуванні транспортним засобом повністю заперечувала і на підтвердження цього стороною захисту суду першої інстанції надано ряд доказів висновок Ковельського СТМО № 700 і довідка ФОП ОСОБА_2 (стоматолог).

Окрім того зазначені працівниками поліції ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , на підставі яких проводився огляд на стан алкогольного сп`яніння, були відсутні. А тому вимога проходження огляду на стан сп`яніння без фіксації ознак алкогольного сп`яніння є незаконною та безпідставною.

Просить скасувати постанову та прийняти нову, якою закрити провадження у справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України (а.с.43-48).

В судове засідання особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та її захисник Татарин В.М., будучи належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду справи (а.с.68), не з`явилися. Від захисника на адресу апеляційного суду 14.05.2025 року надійшла заява про розгляд справи у відсутності особи, яка бере участь у справі, просила задовольнити апеляційну скаргу та скасувати постанову (а.с.88-89). Від особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на адресу апеляційного суду клопотання про відкладення розгляду справи не надходили. Жодних доказів, які б свідчили про поважність причин неможливості прибуття в судове засідання, суду надано не було. А тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 та її захисник Татарин В.М.відповідно до вимог ст.268 КпАП України.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріалів справи про адміністративне правопорушення приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до статтей 245, 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку апеляційного суду вказаних вимог закону при розгляді справи суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.

Судом вжито всіх заходів, передбачених КпАП України, для з`ясування питання, зокрема про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, а тому вищевказаний висновок суду є правильним і повністю відповідає вимогам ст.280 КпАП України.

Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення за обставин, зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами. Так, її вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 205048 від 25.12.2024 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КпАП України (а.с.1);

-копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3728878 від 25.12.2024 року щодо ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст.125 КпАП України (а.с.2). Вказана постанова є чинною;

-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 25.12.2024 року щодо ОСОБА_1 (а.с.3);

-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції від 25.12.2024 рокущодо ОСОБА_1 (а.с.4);

-висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 699 від 25.12.2024 рокущодо ОСОБА_1 (а.с.5);

-письмовими поясненнями ОСОБА_1 (а.с.6);

-відеозаписом події (а.с.9);

-актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 699 від 25.12.2024 рокущодо ОСОБА_1 (а.с.72 зворот 73).

Згідно довідки від 26.12.2024 року, складеної інспектором ВОНС в м.Ковель УПП у Волинській області Зінчук І., вбачається, що відповідно до ІТС «ІПНП» громадянка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не має повторності вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, остання отримувала посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 06.12.2003 року та не являється позбавленою права керування транспортними засобами (а.с.8).

Долучені до матеріалів адміністративної справи відеозаписи підтверджують винуватість ОСОБА_1 в сукупності з іншими дослідженими судом доказами. Підстав вважати дії поліцейських незаконними, а зібрані у ході досудової підготовки матеріалів докази недопустимими, немає.

Апеляційним судом встановлено, що поліцейськими дотримано вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МОЗ та МВС України № 1452/735 від 09.11.2015 року.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КпАП України, які містяться в матеріалах справи.

Вищевикладені докази у своїй сукупності відтворюють реальну картину перебігу подій, є чіткими та послідовними та не викликають сумніву в апеляційного суду.

Не знайшли свого підтвердження доводи апелянта про те, що працівники поліції при зупинці ОСОБА_1 , пропозиції пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння та складенні адміністративних матеріалів діяли не у спосіб, передбачений законодавством, оскільки це повністю спростовується відеозаписом, який підтверджує, що працівники поліції діяли цілком легітимно.

Не заслуговують на увагу суду доводи апелянта про те, що у працівників поліції не було підстав для вимоги у проходженні ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння через відсутність в останньої ознак алкогольного сп`яніння. Апеляційний суд зазначає, що виявлення таких ознак покладається на працівника поліції та відбувається за суб`єктивною оцінкою поліцейського під час спілкування з водієм. Суд не уповноважений переоцінювати зовнішні ознаки особи лише за матеріалами відеофіксації.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 в день складання протоколу (25.12.2024 року) за кермом транспортного засобу перебувала у тверезому стані, а запах міг бути від ліків, які приписав стоматолог ОСОБА_2 , не заслуговують на увагу апеляційного суду виходячи із наступного.

У постанові суду від 06.02.2025 року вірно зазначено, що на відеозаписах відсутнє підтвердження того, що ОСОБА_1 пояснювала поліцейським, що вона приймає ліки, які містять алкоголь, а тому цей запах може бути від них. Крім того у судовому засіданні 06.02.2025 року ОСОБА_1 повідомила суду, що вона не звертала увагу поліцейських на те, що приймає ліки, які містять спирт. Отже, вказаним відео та поясненням ОСОБА_1 спростовується твердження захисника Татарин В.М. про те, що працівники поліції без виявлення ознак алкогольного сп`яніння відразу запропонували їй пройти огляд на стан сп`яніння, а також те, що працівники поліції поверхнево віднеслись до своїх обов`язків, не врахувавши приймання нею ліків, які містять спирт. Відеозаписи також не містять підтвердження того, що вона повідомляла в лікувальному закладі лікарю чи поліцейським, що приймала ліки, які містять спирт.

Окрім цього, у довідці ФОП ОСОБА_2 від 17.01.2025 року (а.с.26) зазначено, що ОСОБА_1 призначено розчин «гівалекс» для полоскання 3-4 рази на день (вміст спирту 58%). Суд першої інстанції ознайомившись з інструкцією медичного препарату «гівалекс», яка надана захисником Татарин В.М., зазначив, що вона містить застереження щодо його використання, адже препарат містить етанол, а тому водіям не рекомендується керувати автомобілем протягом 30 хвилин після застосування препарату. Також в інструкції міститься вказівка про спосіб застосування препарату, який розводиться у воді і використовується для полоскання ротової порожнини. Водночас у судових засіданнях 23.01.2025 року, 06.02.2025 року ОСОБА_1 неодноразово стверджувала, що вона заприскувала собі цей препарат у ротову порожнину, стверджуючи, що це спрей. Вказані пояснення ОСОБА_1 надані у судовому засіданні та відсутність на відеозаписах підтвердження того, що вона повідомляла поліцейським чи лікарю про використання нею цього препарату упродовж процедури освідування, викликають сумнів у правдивості пояснень ОСОБА_1 , наданих у засіданні першої інстанції, адже використовуючи препарат за рекомендацією лікаря особа не може не знати спосіб його застосування.

Досліджений судом апеляційної інстанції висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 25.12.2024 рокущодо ОСОБА_1 , складений лікарем Ковельського МТМО ОСОБА_3 , згідно якого за результатами огляду ОСОБА_1 о 22:05 годині висновок у громадянки ОСОБА_1 ознак сп`яніння не виявлено(а.с.23), не береться до уваги з наступних підстав.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 неодноразово намагалася пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер Алкотест, однак безрезультатно, а тому ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд в закладі охорони здоров`я на що вона погодилася.

Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 699 від 25.12.2024 рокущодо ОСОБА_1 , складений лікарем Ковельського МТМО ОСОБА_4 , за результатами огляду ОСОБА_1 о 18:40 годині висновок громадянка ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння (а.с.5).

Натомість водій ОСОБА_1 після незгоди із результатами огляду вирішила самостійно пройти огляд у медичному закладі Ковельського МТМО, який проводився 25.12.2024 року о 22:05 годині, тобто з порушенням Інструкції, а саме за спливом двох годин з моменту виявлення підстав для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КпАП України, які містяться в матеріалах справи.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки у відповідності до ст.ст.251, 252 КпАП України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом та не викликають сумніву у апеляційного суду.

Таким чином усі доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі, щодо незаконності судового рішення, жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду, фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

З урахуванням наведеного апеляційний суд вважає, що місцевий суд обґрунтовано визнав винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, постанова судді першої інстанції є законною та мотивованою, а накладене на ОСОБА_1 безальтернативне стягнення відповідає вимогам ст.ст.23, 33 КпАП України.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення, при цьому доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та зміни чи скасування оскаржуваної постанови.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Татарин Вікторії Миколаївни в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06 лютого 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду Гапончук В.В.