Справа № 183/4162/25
№ 3/183/2336/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2025 року суддя Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області Гузоватий О.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 5 ст. 126 КУпАП,

в с т а н о в и в :

27 квітня 2025 року о 20 годині 00 хвилин по вул. О.Мітягіна, 34 в м. Самар Дніпропетровської області водій ОСОБА_1 керував автомобілем «RENAULT Megane», н/з НОМЕР_2 , не маючи права керування транспортними засобами, чим порушив вимоги п. 2.1 а) Правил дорожнього руху. При цьому ОСОБА_1 вчинив вказане порушення повторно протягом року, оскільки 21.11.2024 вже був підданий адміністративному стягненню за ч. 2 ст. 126 КУпАП (постанова ЕНА № 3523077).

В суд ОСОБА_1 не з`явився, будучи належним чином повідомленим про місце та час розгляду справи. Крім того, останній достовірно знав, що стосовно нього складено протокол про адміністративне правопорушення, який направлений до суду. Клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду від ОСОБА_1 не надходило. Тому, на підставі ст. 268 КУпАП суддя вирішив розглядати справу без участі ОСОБА_1 .

З огляду на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, будучи обізнаною про складання щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення, про що свідчить її підпис у протоколі, не вжила заходів для явки до суду, не подала письмових заперечень проти протоколу, тому суд вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також, стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 126 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Суд вважає встановленою вину ОСОБА_1 у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, на підставі таких доказів, досліджених судом: протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№ 313515, яким зафіксовано факт правопорушення; рапорту сержанта Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області Швидкого Д. про те, що 27.04.2025 о 20.20 під час відпрацювання виклику порушення ПДР було зупинено автомобіль «RENAULT Megane», н/з НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , оскільки вказаний автомобіль був схожий за описом орентування та під час перевірки документів було виявлено, що ОСОБА_1 не має права керування транспортними засобами і вчинив вказане порушення повторно протягом року, у зв`язку з чим стосовно водія ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП, автомобіль було вилучено та доставлено для зберігання на штрафний майданчик Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області; довідки ст. інспектора САП Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області Мерзлякової Т. від 28.04.2025 та витягу з інформаційного порталу Національної поліції, відповідно до яких 21.11.2024 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 була винесена постанова ЕНА № 3523077 та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 3400,00 грн; відеозапису з нагрудної боді камери поліцейського, продемонстрованого в судовому засіданні, на якому зафіксовано як саме правопорушення, так і обстановку після його вчинення.

Відповідно до п. 2.1 а) Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Під час розгляду справи судом знайшло підтвердження того, що вказані вимоги ОСОБА_1 як водієм були порушені, останній керував автомобілем, не маючи права керування транспортними засобами.

Таким чином, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 , вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, вчинене повторно протягом року.

Письмові пояснення ОСОБА_1 , які викладені ним у протоколі про адміністративне правопорушення про те, що він не згоден з порушенням, суд вважає неспроможними та такими, що повністю спростовані матеріалами справи. Зокрема, на продемонстрованому в судовому засіданні відеозаписі з боді камери патрульного поліцейського вбачається, що саме ОСОБА_1 керував вказаним у протоколі автомобілем. Будь-яких об`єктивних даних, які би ставили під сумнів достовірність вказаного доказу, суду не надано.

Отже, така позиція ОСОБА_1 , на переконання суду, спрямована на ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, а будь-яких інших доказів щодо відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, матеріалами справи не містять.

Відтак, невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні правопорушення, суд розцінює критично, як спосіб захисту з метою ухилення від адміністративної відповідальності.

Обставин, які пом`якшують та/або обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , судом не встановлено.

При накладенні стягнення, суд, керуючись ст. 33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан і обставини, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність. За таких обставин, суд дійшов висновку, що до ОСОБА_1 повинно бути застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами з мінімальним терміном, передбаченим санкцією ч. 5 ст. 126 КУпАП, без оплатного вилучення транспортного засобу, що у відповідності до ст. 23 КУпАП буде достатньою мірою відповідальності, яка досягне мети у вихованні правопорушника в дусі додержання Законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Так, у відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розміру 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, а тому з правопорушника слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Керуючись статтями 33, 34, 35, 40-1, 126, 279, 280 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 40 800 гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 605 гривень 60 копійок.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

- подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

- витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом десяти днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Постанова підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців.

Суддя О.І. Гузоватий