20.05.2025
Справа № 331/1744/25
Провадження № 3/331/747/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 року місто Запоріжжя

Суддя Олександрівського районного суду міста Запоріжжя Стратій Є.В., розглянувши адміністративний матеріал про притягнення: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовець Вч НОМЕР_1 , кулеметник, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ЕПР1 №265495, 08.03.2025 року об 00.52 год. у м.Запоріжжя, по проспекту Соборному,148, ОСОБА_1 керував ТЗ Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме розширені зіниці очей, що не реагують на світло, неприродня білість обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у медичному закладі відмовився, що підтверджується висновком лікаря-нарколога №1572 від 08.03.2025 року . Протокол складено 08.03.2025 року об 04.09 годин.

У судовому засіданні ОСОБА_1 провину свою заперечив, представник адвокат Тисячник Р.Р. суду пояснила, щоВ провадженні Олександрівського районного суду міста Запоріжжя перебуває справа про адміністративне правопорушення № 331/1744/25 ОСОБА_2 ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Розгляд справи призначено на 20.05.2025 о 12-00 год. в приміщенні Олександрівського районного суду міста Запоріжжя.

Ознайомившись з матеріалами адміністративної справи № 331/174/25, вважаю, що провадження у вказаній справі підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (ст. 8 Конституції України).

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

ОСОБА_1 не визнає свою провину у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, за відмову від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку у медичному закладі, виходячи з наступного.

Відповідно до наявних в матеріалах справи доказах, зокрема, протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 265495 від 08.03.2025, відеозапису з нагрудного реєстратора №475828, а також рапорту поліцейського Євгенія Євтушенка, вбачається, що висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 08.03.2025, складеного на підставі акту медичного огляду особи №1572 о 01 год. 30 хв., складений з порушенням вимог Інструкції № 1452/735 та Порядку № 1103, а тому в силу приписів ст. 266 КУпАП такий огляд є недійсним.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 265495 від 08.03.2025 встановлено, що 08.03.2025 о 00 год. 52 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом DaewooLanos, д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме розширені зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, тремтіння пальців рік. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився у медичному закладі, що підтверджується висновком лікаря 1572 від 08.03.2025.

Відповідно до рапорту поліцейського Євгенія Євтушенка вбачається, що у ОСОБА_1 було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме розширені зіниці очей, що не реагують на світло, тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя.

Однак, згідно наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудного реєстратора № 475828 вбачається, що 08.03.2025 о 00 год. 53 хв. представниками поліції зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 та на місці зупинки проведено огляд на стан наркотичного сп`яніння шляхом перевірки зіниць очей за допомогою ліхтаря.

За результатами перевірки о 00 год. 56 хв. поліцейським зазначено «Нормально», проте о 00 год. 59 хв. один поліцейський запитує в іншого щодо подальших дій, на що отримує відповідь «Називаємо ознаки та поїхали (до лікарні)».

О 01 год. 05 хв. поліцейський називає ОСОБА_1 ознаки сп`яніння такі, як: розширені зіниці очей, тремтіння пальців рук та порушена мова.

Отже у рапорті поліцейського зазначена така ознака наркотичного сп`яніння (неприродна блідість обличчя), яка поліцейським не встановлювалась та ОСОБА_1 не називалась.

Після, ОСОБА_1 надає згоду проїхати до лікарні для проходження медичного огляду.

Під час спроби здати біоматеріал у лікарні ОСОБА_1 зазначає, що не може здати такий аналіз через проблеми із здоров`ям, та пропонує здати інший біоматеріал (слину). Однак поліцейський категорично заперечує це і зазначає, що для лікаря-нарколога потрібна лише сеча у кількості більше половини ємності (02 год. 34 хв.).

На постійні запитання поліцейських щодо того, чи буде ОСОБА_1 здавати біоматеріал, останній наголошує, що не відмовляється та спробує здати. Поліцейські постійно психологічно тиснуть на ОСОБА_1 , провокують своїми питаннями по-типу «Що вживали?» (01 год. 34 хв.), «Будемо здавати чи ні?» (01 год. 39 хв., 01 год. 59 хв., 02 год. 12 хв., 02 год. 21 хв.), « ОСОБА_3 коли употрєбляли?» (02 год. 03 хв.), «Вживаєте методон?» (01 год. 40 хв.) та усе знаходження ОСОБА_1 у лікарні супроводжується насмішками з боку поліцейських.

Окрім того, на прохання ОСОБА_1 о 02 год. 58 хв. викликати швидку для надання останньому допомоги, поліцейські ігнорують це та кажуть, що нікуди не відпустять ОСОБА_1 . На повторне прохання ОСОБА_1 о 03 год. 26 хв. викликати йому швидку, поліцейські погоджуються це зробити, однак після того, як ОСОБА_1 повернеться до лікаря-нарколога для складання медичного висновку.

Спілкування з поліцейськими супроводжується погрозами викликати ВСП та повідомити командира.

О 03 год. 08 хв. поліцейський каже: « ОСОБА_4 скаржитися на нас. Я зараз ВСП викличу, вони Вас швидко вилікують».

В решті, поліцейські викликають швидку допомогу для ОСОБА_1 та змушують останнього через біль піднятися до лікаря-нарколога, де останній повідомляє ОСОБА_1 , що складає висновок саме за відмову від проходження медичного огляду (03 год. 38 хв.).

Факт відмови ОСОБА_1 заперечив та зазначив, що від медичного огляду не відмовляється, а здати сечу не може через стан здоров`я.

Відтак, враховуючи вищевикладене, відмови від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я не було, а лікарем-наркологом та представниками поліції грубо порушено вимоги Інструкції № 1452/735 та Порядку № 1103, згідно яких предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, а також кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти інших зразків біологічних середовищ.

Крім того згідно ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Як вбачається з відеозапису з нагрудного реєстратора №475828 ознаки наркотичного сп`яніння поліцейськими встановлені о 01 год. 05 хв. 08.03.2025, а висновок щодо результатів медичного огляду лікар-нарколог склав лише о 03 год. 28 хв., тобто з порушенням вимог ст. 266 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Порядок огляду водіїв на стан сп`яніння, зокрема наркотичного, регулюються Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735) та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (далі Порядок № 1103).

Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС (п. 2 Порядку № 1103).

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість (п. 4 Розділу І Інструкції № 1452/735).

Згідно п. 6 Розділу І Інструкції № 1452/735 огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (п. 4 Порядку № 1103).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 7 Розділу І Інструкції № 1452/735).

Відповідно до п. 10 Порядку № 1103 огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність), тестів на вміст наркотичного засобу або психотропної речовини в організмі особи. У разі позитивного результату тесту обов`язковим є підтвердження наявності наркотичного засобу або психотропної речовини лабораторним дослідженням.

Згідно п. 7 Розділу ІІІ Інструкції № 1452/735 проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук (п. 12 Розділу ІІІ Інструкції № 1452/735).

Згідно п. 13 Розділу ІІІ Інструкції № 1452/735 для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними (п. 22 Розділу ІІІ Інструкції № 1452/735).

Також суттєвими порушеннями з боку поліцейських є наступне.

О 01 год. 02 хв. поліцейським встановлено, що ОСОБА_1 є чинним військовослужбовцем ЗСУ.

Порядок огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції визначено ст. 266-1 КУпАП.

Відповідно до ст. 266-1 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Згідно останньої судової практики, встановлено, що працівники поліції не мають права здійснювати огляд водія на стан сп`яніння з моменту встановлення, що він є військовослужбовцем. Вся процедура огляду, яку застосували до такого водія поліцейські є недійсною, а її результати недопустимими доказами (постанова від 24.01.2025 у справі № 351/1403/24).

Проте, не зважаючи на вимоги ст. 266-1 КУпАП поліцейські лише погрожували ОСОБА_1 , що викличуть ВСП та повідомлять командира, однак цього так і не зробили.

Крім того, звертаю увагу суду на наступне.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КУпАП.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні рішення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому, слід зазначити, що складання протоколу про адміністративне правопорушення - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Тобто, протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 265495 від 08.03.2025сам по собі не є головним доказом події правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 254 КУпАП передбачено, що при вчиненні адміністративного правопорушення складається протокол.

За своїм призначенням адміністративний протокол є процесуальним документом, який з припущенням свідчить про вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, проступку. Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили, однак, виходячи з приписів статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Слід зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказам у даній справі, у розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним та беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумнівів у суду.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 265495 від 08.03.2025, складений відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки фактичні обставини, викладені у протоколі, не підтверджуються сукупністю доказів, а отже, протокол не відповідає вимозі його достовірності.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка, згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини застосовується при розгляді справ як джерело права», зокрема справу «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (PaulandAudreyEdwards v. theUnitedKingdom) від 14.03.2002, заява № 46477/99, звернено увагу на наступне, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

До складеного протоколу про адміністративне правопорушення не долучено відповідних доказів, що відображають об`єктивну та суб`єктивну сторону правопорушення, а тому з урахуванням вказаного рішення ЄСПЛ вважаємо, що фабула адміністративного протоколу не відповідає обставинам справи.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого і при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Щодо формулювання суті адміністративного правопорушення, то Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену в протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винність у скоєнні якого певною особою має доводитись в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винності особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі Тейшейра де Кастор проти Португалії від 09.06.1998, п. 54 рішення у справі Шабельник проти України від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод. Також ЄСПЛ неодноразово наголошував, зокрема, в рішеннях у справах Гурепка проти України 08.04.2010, Лучанінов проти України від 09.06.2011 на необхідність суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

Грубі порушення допущені працівником поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема, встановлення факту відмови від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, не відповідають дійсним обставинам справи. Отже, невідповідністьфактичних обставин справи, наявних на відеозапису з відеореєстратора поліцейського № 475828, обставинам, викладеним у висновку лікаря, і як результат, у протоколі, тягне за собою недопустимість основного доказу у справі протоколу про адміністративне правопорушення та решти доказів.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі Салабіаку проти Франції від 07.10.1988 зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні трактуватися на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

У свою чергу, наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», про котрий наголошує Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 18.01.1978 у справі Ірландія проти Сполученого Королівства («Ireland v. TheUnitedKingdom», заява № 5310/71), та котрий застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту», на чому, власне, наголошується Європейським Судом з прав людини у його рішенні від 21.07.2011 у справі Коробов проти України («Korobov v.Ukraine», заява № 39598/03).

ЄСПЛ зазначав, що його рішення, які до речі є джерелом права в Україні, фактично слугують не лише для вирішення справ, направлених до Суду, але, взагалі, для роз`яснення, захисту та розвитку правил, встановлених Конвенцією, що сприяє дотриманню державами зобов`язань, які вони взяли на себе як Договірні Сторони (Ireland v. theUnitedKingdom, § 154).

Таким чином, місія системи, створеної Конвенцією, полягає у визначенні питань державної політики в загальних інтересах, що підвищує стандарти захисту прав людини та розширює судову практику в сфері прав людини у всьому суспільстві держав-членів Конвенції (KonstantinMarkin v. Russia [ВП], § 89).

Доктрина «плодів отруйного дерева» (fruitofthepoisonoustree) сформульована Європейським судом з прав людини у справах Гефген проти Німеччини, Тейксейра де Кастро проти Португалії, Шабельник проти України, Балицький проти України, Нечипорук і Йонкало проти України, Яременко проти України.

Відповідно до цієї доктрини, якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж.

Недопустимими є докази, здобуті із суттєвим порушенням прав та свобод людини. На думку ЄСПЛ, надається оцінка допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно.

Окрім того, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.02.2019 у справі №1-р/2019 вказав, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «indubioproreo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Однак, у даній справі, зібрані особою, уповноваженою відповідно до ст. 255 КУпАП на складання протоколів про адміністративні правопорушення, докази за своєю суттю залишають місце сумнівам, і як наслідок не узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки обставини, встановлені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 265495 від 08.03.2025, у рапорті поліцейського, а також у висновку лікаря-нарколога не відповідають фактичним обставинам справи, відображеними на відеозаписі з нагрудного реєстратора № 475828.

Як зазначено Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Пунктом 1 частини 1статті 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до положення ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У справі Barbera, MesseguandJabardo v. Spain від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

При цьому, на підставі задекларованого принципу, що міститься в ст.7 КУпАП, кожній особі щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності гарантовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Враховуючи вищевикладене адвокат просить суд закрити провадження по справі за відсутністю в дія Тараненка В.О. складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника, оглянувши відеозапис події, повно та всебічно дослідивши матеріали про адміністративне правопорушення, проаналізувавши надані у розпорядження докази, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до наявних в матеріалах справи доказах, зокрема, протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 265495 від 08.03.2025, відеозапису з нагрудного реєстратора №475828, а також рапорту поліцейського Євгенія Євтушенка, вбачається, що висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 08.03.2025, складеного на підставі акту медичного огляду особи №1572 о 01 год. 30 хв., складений з порушенням вимог Інструкції № 1452/735 та Порядку № 1103, оскільки ОСОБА_1 зупинено об 00.52 годин 08.03.2025 року співробітниками поліції, відповідно до матеріалів відеозапису ОСОБА_1 починаючи з 01.30 години до 04.00 годин знаходився у лікаря-нарколога, пояснював лікарям та співробітникам поліції, що в силу фізіологічних проблем не може здати сечу на аналіз, проте просив провести лабораторне дослідження слини, дослідження на стан сп`яніння по забору крові останньому не запропонували, як альтернативу, у разі не можливості забору сечі, тому фактично,що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення співробітниками поліції складено протокол об 04.09 годин про відмову у проходженні медичного огляду.

Відтак, враховуючи вищевикладене, відмови від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я не було, а лікарем-наркологом та представниками поліції грубо порушено вимоги Інструкції № 1452/735 та Порядку № 1103, згідно яких предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, а також кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти інших зразків біологічних середовищ.

Крім того, відповідно до матеріалів справи та відеозапису наданого суду співробітниками поліції, вбчається що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, на відео чітко чути його пояснення що він повертається в комендантську годину після виконання бойового завдання, одягнений у військову форму та пояснює співробітникам поліції , що він є військовослужбовцем. Крім того у судовому засіданні ОСОБА_1 надано копію посвідчення.

Відповідно до матеріалів відеозапису спілкування з поліцейськими супроводжується погрозами викликати ВСП та повідомити командира.

Законом України від 13.12.2022 № 2839-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці», КУпАП доповнено спеціальною нормою-статтею 266-1 «Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції».

Тобто, направлення/огляд зазначених осіб на стан наркотичного сп`яніння має відбуватися лише у відповідності до цих положень Кодексу.

Так, згідно з частинами 2, 4, 5, 6, 7 та 8 ст. 266-1 КУпАП огляд військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані наркотичного сп`яніння та виконують обов`язки військової служби, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

У разі незгоди військовослужбовця Збройних Сил України на проведення огляду на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння уповноваженими особами з використанням спеціальних технічних засобів та тестів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду осіб на стан алкогольного сп`яніння затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного сп`яніння в інших закладах забороняється.

Складення висновків у закладі охорони здоров`я за результатами огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння проводиться у присутності посадової особи, уповноваженої на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення.

Під час проведення огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та тестів уповноважена посадова особа застосовує спеціальні технічні засоби відеозапису, а в разі їх відсутності або неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. У випадку застосування спеціальних технічних засобів відеозапису матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Порядок направлення військовослужбовців Збройних Сил України для огляду на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння та проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Огляд військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

На виконання вимог частини 7 ст.266-1 КУпАП постановою Кабінету Міністрів України від 12.01.2024 № 32 затверджено Порядок направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду (далі Порядок № 32).

Так, відповідно до п. 3 Порядку № 32 огляду підлягають військовослужбовці/військовозобов`язані, щодо яких є підстави вважати, що вони виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин (установ, закладів) у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння).

Огляд військовослужбовців/військовозобов`язаних проводиться посадовою особою, уповноваженою на його проведення начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу) Збройних Сил, іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення (далі - уповноважена посадова особа), з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Слід зазначити, що правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби унормовано положеннями Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-XII)

Відповідно до ч. 1 статті 24 цього Закону(в редакції, чинній на момент складення протоколу про адміністративне правопорушення 15.02.2024) початком проходження військової служби вважається: (1) день відправлення у військову частину з обласного збірного пункту - для громадян, призваних на строкову військову службу; (2) день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації; (3) день призначення на посаду курсанта закладу фахової перед вищої військової освіти, вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних; (4) день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; (5) день зарахування до списків особового складу військової частини - для громадян України, які проходять службу у військовому резерві за контрактом, зараховані під час такої служби до військового оперативного резерву та призиваються на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період; (6) день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки - для громадян України, які зараховані до військового оперативного резерву після їх звільнення з військової служби та призиваються на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством (ч. 2 ст. 24Закону № 2232-XII).

Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України (ч. 3 ст. 24Закону № 2232-XII).

Відповідно до ч. 4 ст.24 цього Закону військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: (1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); (2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; (3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); (4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; (5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Положеннями статті 62 Конституції України унормовано, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно дост. 19 Закону України від 29.06.2004 N 1906-IV «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України від 23.02.2006 N 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Так, у п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Положення ч.ч. 1, 2ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Як установлено судовим розглядом та підтверджується матеріалами справи, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_5 є діючим військовслужбовцем, тобто виконує обов`язки військової служби, і проведення його огляду ініційовано не посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, суд зазначає, що направлення військовослужбовця для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння проведений із істотним порушенням Порядку № 32 та вимог ст.266-1 КУпАП.

Відтак, додані до протоколу докази слід визнати недопустимими, як такі, що отримані з порушенням встановленого законом порядку.

Означеного висновку суду матеріали справи не спростовують.

За приписами п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності, події і складу адміністративного правопорушення.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення (ст. 283 КУпАП).

Відповідно до ч. 1ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 3) про закриття справи.

Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбаченихстаттею 247 цього Кодексу (ч. 2 ст. 284).

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст.130, ст. ст.247, 251, 266-1, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП, закрити, на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: Є.В. Стратій