Справа № 524/9084/23
Провадження 3/524/5/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2025 року. Суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області Пальчик О.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу, який надійшов з БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області, 19.11.2023 року в 14 год. 08 хв. в м. Кременчук на вул. Лікаря Богаєвського в районі буд. 61 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «21063» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей не реагують на світло, порушена координація рухів, неприродна блідність обличчя. Від проходження огляду на встановлення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За клопотанням захисника ОСОБА_1 - адвоката Гонтара В.М. на підставі постанови суду від 12.06.2023 провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП зупинено до звільнення останнього з військової служби.

Згідно рішення ЄСПЛ «Щокін проти України» в разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід.

На запити суду щодо проходження військової служби особою, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 09.05.2025 року надійшла відповідь з ІНФОРМАЦІЯ_2 про те, що на даний час ОСОБА_1 продовжує військову службу.

Поряд з цим, на момент розгляду даної справи в суді закінчився строк, передбачений ст. 38 КУпАП, для накладення адміністративного стягнення.

За таких обставин, постановою судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 19.05.2025 року відновлено провадження у справі №524/9084/23, провадження № 3/524/5/25, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не прибув у зв?язку з його призовом на військову службу.

Про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений його захисник адвокат Гонтар В.М., який черговий раз подав до суду заяву про відкладення судового розгляду справи.

Згідно з ч. 2 ст. 268 КпАП України вважаю за можливе розглянути справу у відсутність ОСОБА_1 , оскільки його явка до судового засідання не є обов`язковою.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, на підставі оцінки наявних доказів та керуючись своїм внутрішнім переконанням, законом і правосвідомістю, суддя прийшов до висновку про відсутність діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з такого.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Зі ст.280 КУпАП постає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та відповідно до вимог ст.279 КУпАПдослідити докази, якими згідност.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема показаннями технічних приладів та технічних засобів.

Згідно з диспозицією ч.1 ст. 130 КУпАП відповідальність за вказане правопорушення настає у разі керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а так само і за відмову осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан такого сп`яніння.

Суб`єктивна сторона правопорушення передбаченого ст.130 КУпАП , характеризується наявністю лише прямого умислу.

У п.2.5. Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Поряд з цим, п.п.1,3 ч.1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» визначено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху або якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення тощо.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Зупинка водія поліцією «просто так» не є законною, тому всі подальші вимоги поліції до нього, зокрема й проходження огляду на стан сп`яніння, водій виконувати не зобов`язаний. Такого висновку дійшов Чернівецький апеляційний суд у рішенні 13 жовтня 2022 року по справі 718/1824/22.

Під час перегляду в судовому засіданні відеозапису з нагрудних камер поліцейських, встановлено, що поліцейські шляхом вмикання проблискового маячка зупинили ОСОБА_1 та висловили припущення про те, що під час руху водій був не пристебнутий ременем безпеки. Жодних доказів на підтвердження даного факту поліцейськими не надано. З відеозапису вбачається, що автомобіль патрульної поліції перед зупинкою рухався позаду автомобіля, керованого ОСОБА_1 ( час запису 14:11). Далі водій поводиться адекватно, виконує всі вимоги поліцейського, пред?являє поліцейському військовий квиток та документи на автомобіль. Поліцейський висловлює підозру про те, що у ОСОБА_1 є ознаки наркотичного сп?яніння. Водій пояснює свою блідість обличчя наявним у нього захворюванням на гепатит, а тремор рук -- численними бойовими пораненнями та контузіями. На запитання водія ОСОБА_1 про причину зупинки поліцейський говорить про те, що він не накладає штраф, а тому причина зупинки не є важливою ( час запису 14:20). Далі, на протязі майже всього часу відеозапису, йде сперечання водія з поліцейським про причину зупинки автомобіля, а відтак водій оспорює і законність подальших вимог поліцейського. Водій вимагає залучення понятих, які б засвідчили наявність у ного ознак наркотичного сп?яніння та вимагає залучити адвоката під час розгляду його справи. У подальшому постанова про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП поліцейським не була прийнята у порядку ст. 222, ч. 2 ст. 258 КУпАП та не долучена до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В рапорті поліцейського вказано, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 було зупинено на підставі п. 3 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» (якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення).

Проте, ані на місці зупинки поліцейський не надав водію доказів щодо наявності такої інформації, ані до протоколу такі докази не були долучені. Натомість поліцейський повідомив водія про те, що останній наче б то порушив правила користування ременями безпеки. Одночасно з цим, постанова за ч. 5 ст. 121 КУпАП на водія ОСОБА_1 поліцейським не була складена.

Отже, працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм таких положень ПДР, які б відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Водночас відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є зміцнення законності.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

У постанові Верховного Суду від 15.03.2019 № 686/11314/17 вказано, що у випадку незаконної зупинки транспортного засобу працівники поліції не мають жодного права вимагати від водія пред`явити посвідчення водія та вчиняти будь-які інші дії щодо водія внаслідок такої незаконної зупинки.

Тобто, якщо працівники поліції зупиняють транспортний засіб незаконно, то вони також не мають законних підстав вимагати в особи надати документи чи, наприклад вимагати пройти огляд на стан сп`яніння.

Також, суд констатує, що ЄСПЛ поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення за ст. 130 КУпАП, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, та (наприклад, у справах: «Гурепка проти України», рішення від 06 вересня 2005 року; Лучанінова проти України, рішення від 09 червня 2011 року; «Вєренцов проти України», рішення від 11 квітня 2013 року; «Швидка проти України», рішення від 30 жовтня 2014 року, mutatis mutandis рішення у справі OZTURKv.GERMANY від 21 лютого 1984 року, пункт 53).

Відповідно доктрини «плодів отруєного дерева» яку використовує ЄСПЛ, якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його (джерела) допомогою, також будуть вважатися неналежними (справа «Гефген проти Німеччини»).

Тобто незаконні дії працівників поліції не можуть у майбутньому породжувати законних вимог до особи.

За таких обставин, в силу доктрини «плодів отруєного дерева» та з огляду на те, що обвинувачення має ґрунтуватись виключно на законних діях поліцейських здійснення (ст. ст. 1 7 КУпАП, ст. 8 Закону України «Про національну поліцію»), незаконні дії поліцейських щодо зупинки автомобіля роблять й не законними подальші вимоги поліцейських до такого водія щодо необхідності пройти огляд на стан сп`яніння, а тому, відмова водія від незаконної пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння з причин його незаконної зупинки не може бути караною за ст. 130 КУпАП. Аналогічно не може вважатись законним огляд водія на стан сп`яніння у випадку незаконної зупинки.

Постановою від 15 березня 2019 року в справі N 686/11314/17 Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначено: «Крім того, судом попередньої інстанції встановлено, що відносно позивача не виносилась постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, зокрема порушення п. 9.8 "б" ПДР України, яке пред`являлось позивачу перед прийняттям оскаржуваної постанови.» Тобто, Верховний Суд встановив обов`язковим наявність постанови про порушення ПДР в матеріалах справи, як доказу законності зупинки авто.

У пункті 52 рішення ЄСПЛ від 05 лютого 2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим,

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення ЄСПЛ від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

У відповідності до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї грунтується на конституційних принципах і правових презумпціях , в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України.

З огляду на викладене та на зазначений конституційний припис, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку, що в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченогост. 130 КУпАП, а тому провадження у справіпідлягає закриттю на підставі п. 1ст. 247 КУпАПза відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченогост. 130 КУпАП.

Керуючись п. 1 ст.247, ст. ст.283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука.

Постанова набирає чинності після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи Апеляційним судом, якщо постанову не скасовано.

СУДДЯ Оксана ПАЛЬЧИК