КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 369/9411/24 головуючий у суді І інстанції: Перекупка Г.А.
провадження №33/824/468/2025 головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Сушко Л.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 липня 2024 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124, 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 681675 від 22 травня 2024 року - 21 травня 2024 року о 06 год. 47 хв. у м. Боярка, по вул. Лінійна, 32, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «КІА Soul» д.н.з. НОМЕР_1 під час руху заднім ходом не переконався в тому, що це буде безпечно, внаслідок чого скоїв зіткнення з припаркованим автомобілем «Toyota RAV 4» д.н.з. НОМЕР_2 , власниця котрого ОСОБА_2 на місці пригоди була відсутня, та завдав матеріальну шкоду, чим порушив п. 10.9 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 681674 від 22 травня 2024 року - 21 травня 2024 року, о 06 год. 47 хв. у м. Боярка, по вул. Лінійна, 32, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «КІА Soul» д.н.з. НОМЕР_1 скоїв дорожньо-транспортну пригоду та поїхав з місця пригоди, чим порушив п. 2.10(а, б, в, д, е) Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ст. 122-4 КУпАП.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 липня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн в дохід держави.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, 02 листопада 2024 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 липня 2024 року скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити.

Разом з апеляційною скаргою було заявлене клопотання, у якому ОСОБА_1 порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку ОСОБА_1 зазначає, що на адресу його проживання судом першої інстанції не було відправлено копію оскаржуваної постанови, а його відсутність на судовому засіданні 25.07.2024 року зумовлена тим, що він, як військовослужбовець Збройних Сил України, був відряджений на бойове (спеціальне) завдання у Запорізьку область. Зазначає, що двічі звертався з клопотанням про відкладення розгляду справи на будь-яку іншу дату після 04.08.2024 року (після повернення з відрядження у м. Київ), однак суд проігнорував його прохання. Про наявність постанови ОСОБА_1 стало відомо лише 25.10.2024 року зі змісту претензії про регресні вимоги від 24.10.2024 року ПАТ «Страхова компанія «АРКС» і тільки 28.10.2024 року у відповідь на його запит отримав скановану копію оскаржуваної постанови від представника останньої, що підтверджується доданою копією листування (а.с. 59-60).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 обгрунтовує тим, щосуддя першої інстанції помилково допустила в якості доказу пояснення останнього від 21.05.2024 року, які не були ним власноруч написані і від яких він відмовився у поясненнях від 22.05.2024 року, які суд першої інстанції не спростував і не прийняв до уваги.

Також ОСОБА_1 зауважує, що суддя першої інстанції неправильно оцінила такі докази, як схема місця ДТП та лист АТ «СК «АРКС» від 25.06.2024 року №89/у-24.

Крім того ОСОБА_1 вказує, що протоколи огляду технічного стану автотранспорту від 28.05.2024 року підтверджують неможливість нанесення автомобілем «КІА» д.н.з. НОМЕР_1 пошкоджень автомобілю «Toyota RAV 4» д.н.з. НОМЕР_2 .

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити.

ОСОБА_2 у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив залишити оскаржувану постанову без змін. Крім того, заявила клопотання про витребування доказів, а саме витребувати з Державної казначейської служби України довідку про сплату ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу, накладеного постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 липня 2024 року, із зазначенням дати сплати, однак вказане клопотання не підлягає задоволенню з огляду на те, що ОСОБА_1 у судовому засіданні Київського апеляційного суду заперечив сплату такого штрафу, а постанова Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 липня 2024 року на момент звернення з таким клопотанням ще не набрала законної сили, отже у суду апеляційної інстанції відсутня необхідність витребовувати такі докази.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, разом з тим апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, доводи ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 липня 2024 року, на думку суду апеляційної інстанції є обґрунтованими.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 12.07.2024 року звертався безпосередньо до суду апеляційної інстанції з клопотання про відкладення розгляду справи та 19.07.2024 року направляв клопотання такого ж змісту поштовим сервісом, що підтверджується наявними матеріалами справи (а.с. 42-44). При цьому, у матеріалах справи наявний супровідний лист про направлення копії оскаржуваної постанови на поштову адресу ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 (а.с. 45), однак у матеріалах справи відсутнє підтвердження того, що ОСОБА_1 отримав даний лист.

Відтак, суд апеляційної інстанції приймає до уваги аргументи, які наведено у клопотанні про поновлення строку.

Враховуючи зазначене, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, з огляду на викладені обставини суд апеляційної інстанції вважає за необхідне клопотання задовольнити, поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 липня 2024 року, як такий, що пропущений з поважних причин.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Як убачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суд першої інстанції достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбаченого ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у матеріалах справи адміністративної справи доказах.

Статтею 124 КУпАП передбачається відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до ст. 122-4 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Відповідно до п. 10.9 ПДР України під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Пунктом 2.10 (а, б, в, д, е) ПДР України встановлено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди, увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил, не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди, повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських та вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди.

Проте, вимоги вказаних пунктів ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно з встановленими нормами закону держави Україна.

Вина ОСОБА_1 у порушенні п.п. 10.9, 2.10 (а, б, в, д, е) ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 681675 від 22 травня 2024 року, з якого вбачається, що 21 травня 2024 року о 06 год. 47 хв. у м. Боярка, по вул. Лінійна, 32, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «КІА Soul» д.н.з. НОМЕР_1 під час руху заднім ходом не переконався в тому, що це буде безпечно, внаслідок чого скоїв зіткнення з припаркованим автомобілем «Toyota RAV 4» д.н.з. НОМЕР_2 , власниця котрого ОСОБА_2 на місці пригоди була відсутня, та завдав матеріальну шкоду, чим порушив п. 10.9 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП (а.с. 1);

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 681674 від 22 травня 2024 року, з якого вбачається, що 21 травня 2024 року, о 06 год. 47 хв. у м. Боярка, по вул. Лінійна, 32, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «КІА Soul» д.н.з. НОМЕР_1 скоїв дорожньо-транспортну пригоду та поїхав з місця пригоди, чим порушив п. 2.10(а, б, в, д, е) Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ст. 122-4 КУпАП (а.с. 2);

- на схемі місця дорожньо-транспортної пригоди, яка була складена безпосередньо на місці пригоди в присутності потерпілого водія, яка підписала вказану схему без зауважень та доповнень. На схемі відображено розташування транспортного засобу потерпілої відносно проїжджої частини після зіткнення, місце зіткнення транспортних засобів, перелік видимих пошкоджень транспортного засобу «Toyota RAV 4» д.н.з. НОМЕР_2 , отриманих унаслідок ДТП (а.с. 3);

- у письмових поясненнях потерпілої ОСОБА_2 від 21.05.2024 року, у яких остання зазначає, що нею було викликано поліцію о 06 год. 56 хв. з приводу виявлених пошкоджень на автомобілі «Toyota RAV 4» д.н.з. НОМЕР_2 , який вона припаркувала ввечері минулого дня о 22 год. 05 хв. з внутрішньої сторони будинку за адресою АДРЕСА_2 , однак 21.05.2024 року о 06 год. 47 хв. спрацював датчик удару, про що вона отримала сигнал на телефон. Її чоловік ОСОБА_3 вийшов перевірити стан і виявив пошкодження правого бампера, правої арки (на перший погляд), заглушки бампера. Підозрюваним вважає водія «КІА», оскільки той був припаркований поруч і постійно паркується у дворі. Зазначає, що з місця події втік. Вказує, що свідком події став житель сусіднього дому ОСОБА_4 , номер телефону НОМЕР_3 (а.с. 4);

- у письмових поясненнях потерпілої ОСОБА_2 від 21.05.2024 року, у яких остання зазначає, що о 20 год. 27 хв. нею було викликано поліцію, тому що автомобіль «КІА Soul» д.н.з. НОМЕР_1 , який остання підозрювала у скоєнні ДТП, приїхав на парковку біля дому за адресою: м. Боярка, вул. Лінійна, 32. Зазначає, що ОСОБА_5 зізнався, що здавав назад і в`їхав у її припарковане авто, та , не помітивши пошкоджень, поїхав на роботу. Також дружина підтвердила, що вдень її чоловік просив знайти власника авто і вирішити питання. Потім з`явився, як стало відомо, власник авто ОСОБА_6 , після чого водій ОСОБА_5 на питання чи був він за кермом, у відповідь мовчав, а ОСОБА_6 стверджував, що за кермом був саме він (а.с. 5);

- у письмових поясненнях ОСОБА_7 від 21.05.2024 року, у яких останній зазначає, що 21.05.2024 року сталося ДТП за участю його автомобіля «КІА Soul» д.н.з. НОМЕР_1 , однак за кермом транспортного засобу знаходився належний користувач ОСОБА_1 , який повідомив йому про ДТП (а.с. 6);

- у письмових поясненнях ОСОБА_1 від 21.05.2024 року, відповідно до яких останній зазначає, що 21.05.2024 року близько 06 год. 45 хв. на автомобілі «КІА Soul» д.н.з. НОМЕР_1 поспіхом виїжджав задом з паркувального місця зі свого місця проживання, та не помітив поряд припаркований автомобіль, але будь-яких пошкоджень не відчув, тому поїхав на роботу. Вже в подальшому на задній частині бамперу з правого боку виявив незначні подряпини та зрозумів, що при виїзді з паркувального місця, міг завдати пошкоджень іншому автомобілю. Повернувшись після роботи до свого місця проживання, з`ясувалось, що дійсно було пошкоджено автомобіль «Toyota RAV 4» д.н.з. НОМЕР_2 , відтак зустрілись з власником даного автомобіля для вирішення питання щодо оформлення ДТП та відшкодування збитків (а.с. 7);

- у рапорті старшого інспектора ВРПП Фастівського РУП ГУНП в Київській області, капітана поліції Олексндра Ганзя від 23.05.2024 року, з яких вбачається, що в ході розгляду матеріалів ДТП, що трапилась 21.05.2024 року у АДРЕСА_3 , ним було здійснено телефонний дзвінок за номером телефону: НОМЕР_3 , що належить свідку ДТП ОСОБА_8 , який під час спілкування пояснив, що, знаходячись на балконі свого будинку, він бачив, що ДТП було скоєно автомобілем «КІА Soul», котрий рухаючись заднім ходом, скоїв ДТП з припаркованим автомобілем «Toyota RAV 4» д.н.з. НОМЕР_2 . Після зіткнення водій «КІА Soul» вийшов зі свого автомобіля, оглянув автомобілі та з місця пригоди поїхав (а.с. 10);

- у протоколах огляду технічних станів автотранпортів № 11, 12 від 28.05.2024 року, відповідно до яких при огляді автомобіля «КІА Soul» д.н.з. НОМЕР_1 виявлено незначні потертості лакофарбового покриття заднього бампера з правої сторони, потертості пластикових накладок заднього бампера з правої сторони, незначні подряпини заднього бампера з лівої сторони, переднього бампера з лівої сторони, також розбито передній бампер в лівій нижній частині, потертості переднього бампера з правої сторони та переднього правого крила, потертості заднього правого крила. При огляді автомобіля «Toyota RAV 4» д.н.з. НОМЕР_2 виявлено потертості лакофарбового покриття правого бампера зі зміщенням з кріплень самого бампера праворуч, крім того, зірвано з кріплень передню решітку радіатора з правої сторони. Дані протоколи огляду підписані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 без жодних заперечень (а.с. 11-12);

- у відповіді № 89/у-24 від 25.06.2024 року від АТ «Страхова компанія «АРКС», з якого вбачається, що 21.05.2024 року до страхової компанії надійшло звернення від водія транспортного засобу «КІА Soul» д.н.з. НОМЕР_1 , про настання 21.05.2024 року ДТП з автомобілем «Toyota RAV 4» д.н.з. НОМЕР_2 (а.с. 21);

- на фотознімку з системи охорони, з якого вбачається, що о 06 год. 47 хв. спрацював тривожний датчик удару (а.с. 34);

- на фотознімку пошкоджень транспортного засобу «Toyota RAV 4» (а.с. 35-38).

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення є протокол про здійснення адміністративного правопорушення.

Кодекс України про адміністративні правопорушення, а саме - ст. 256 детально регламентує питання, що пов`язані зі складанням протоколу про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Протоколи підписані особою, яка їх склала, ОСОБА_1 , крім того, йому було роз`яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що суддя першої інстанції помилково допустила в якості доказу пояснення останнього від 21.05.2024 року, які не були ним власноруч написані і від яких він відмовився у поясненнях від 22.05.2024 року, які суд першої інстанції не спростував і не прийняв до уваги, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскількиОСОБА_1 письмові пояснення від 21.05.2024 року, складені в день дорожньо-транспортної пригоди та в яких останній визнав свою вину, прочитав особисто і підтвердив їх достовірність, про що свідчить його підпис. До того ж, про наявність в діях ОСОБА_1 ознак даного правопорушення вказує сукупність вище наведених доказів, а саме письмові пояснення потерпілої сторони, письмові пояснення ОСОБА_7 , якого ОСОБА_1 у своїх поясненнях від 22.05.2024 року назвав своїм сином, та який підтвердив, що дізнався про ДТП зі слів ОСОБА_1 та рапорт капітана поліції Олександра Ганзі, у якому останній доповів про розмову зі свідком ДТП, який підтвердив, що ДТП було скоєно автомобілем «КІА Soul» д.н.з. НОМЕР_1 та який бачив, як водій після ДТП вийшов з автомобіля, оглянув транспортні засоби та поїхав з місця пригоди.

Відтак, суд апеляційної інстанції не бере до уваги письмові пояснення ОСОБА_1 від 22.05.2024 року, у яких він заперечив свою вину та поставив під сумнів загалом можливість виникнення такого ДТП, оскільки такі пояснення спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що суддя першої інстанції неправильно оцінила такі докази, як схема місця ДТП та лист АТ «СК «АРКС» від 25.06.2024 року №89/у-24, суд апеляційної інстанції не бере до уваги, оскільки ОСОБА_1 стверджує, що жодного ДТП не вчиняв, а повідомлення в страхову компанію про страховий випадок не доводять того, що подія відбулась, ні тим більше вину особи, водночас листом від АТ «Страхова компанія «АРКС» було підтверджено, що 21.05.2024 року до страхової компанії надійшло звернення від водія транспортного засобу «КІА Soul» д.н.з. НОМЕР_1 , про настання 21.05.2024 року ДТП з автомобілем «Toyota RAV 4» д.н.з. НОМЕР_2 , відтак такі доводи апеляційної скарги є неспроможними.

Доводи апеляційної скарги про те, що протоколи огляду технічного стану автотранспорту від 28.05.2024 року підтверджують неможливість нанесення автомобілем «КІА» д.н.з. НОМЕР_1 пошкоджень автомобілю «Toyota RAV 4» д.н.з. НОМЕР_2 , суд апеляційної інстанції також відхиляє, оскільки локалізація пошкоджень транспортних засобів, описаних у протоколах огляду технічних станів автотранспортів, фотознімки пошкоджень автомобіля «Toyota RAV 4» та схема місця ДТП, яка також містить перелік видимих пошкоджень автомобіля потерпілої сторони, свідчать про те, що саме транспортний засіб «КІА» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 правою задньою частиною авто здійснив зіткнення з правою передньою частиною автомобіля «Toyota RAV 4» д.н.з. НОМЕР_2 , відтак порушення ОСОБА_1 п. 10.9 ПДР України перебуває у причинному зв`язку із ДТП та наслідками у вигляді механічних пошкоджень транспортних засобів з матеріальними збитками, а тому об`єктивних підстав ставити під сумнів наявні в матеріалах справи докази у суду апеляційної інстанції не має.

Суд апеляційної інстанції не бере до уваги долучені ОСОБА_1 копії фотографій автомобіля «КІА SOUL» д.н.з. НОМЕР_1 , записані на CD-Rдиск, які були зроблені спеціалістом станції технічного обслуговування ТОВ «Авто-метрополіс» під час огляду 03.06.2024 року, оскільки такий огляд було здійснено через тринадцять днів після пригоди, що може свідчити про можливість ОСОБА_1 усунення пошкоджень транспортного засобу «КІА» д.н.з. НОМЕР_1 .

Інших вагомих та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що обраний судом першої інстанції вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 липня 2024 року є законною та обґрунтованою, а тому, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 липня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено «20» травня 2025 року.

Суддя Київського апеляційного суду Л.П. Сушко