ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
22 травня 2025 рокуСправа №: 695/1088/25
Номер провадження 3/695/790/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2025 рокум. Золотоноша

Суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Бойко Н.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Лугової І.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Центрального міжрегіонального управління державної служби з питань праці про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП в матеріалах справи відсутній, в.о. директора Золотоніського психологічного інтернату, РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 41 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № Ц/ЧК/3178/441/П/ПТ від 06.03.2025 встановлено, що 06 березня 2025 року, при проведенні заходу державного нагляду (контролю) у Золотоніському психологічному інтернаті з адресою: Черкаська область, Золотоніський район, с. Бакаївка вул. Монастирська, 5 виявлено порушення законодавства про працю.

Згідно наказу Золотоніського психоневрологічного інтернату від 28.04.2022 19-03 затверджено результати атестації робочих місць та за результатами атестації робочих місць призначено молодшим медичним сестрам (санітаркам палатним) додаткову оплату за роботу у шкідливих та важких умовах праці, але не визначено розмір відсотку оплати вищезазначеної доплати.

В ході проведення заходу державного нагляду (контролю) Золотоніського психоневрологічного інтернату встановлено, що ОСОБА_2 не проведено нарахування та виплату доплати за роботу у шкідливих та важкими умовами праці за результатами атестації робочих місць за період з липеня 2023 року по січень 2025 року, чим занижено розмір заробітної плати та не дотримано вимоги статті 3-1 Закону України «Про оплату праці» та частини першої статті 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 № 2136.

Перевіркою розрахункових листків встановлено наступне, що матеріальна допомога на оздоровлення до відпустки в березні 2024 року працівниці ОСОБА_2 не надана.

Враховуючи викладене, в порушення п. 3.1.24 Колективного договору та частини першої статті 10 Закону України «Про організацію трудових відносин з умовах воєнного стану» від 15.03.2022 № 2136 не проведено нарахування та виплату матеріальної допомоги на оздоровлення в березні 2024 року працівниці ОСОБА_2 .

Таким чином, в.о. директора Золотоніського психологічного інтернату, ОСОБА_1 порушивши вимоги п. 3.1.24 Колективного договору, та частину першу статті 10 Закону України «Про організацію трудових відносин з умовах воєнного стану» від 15.03.2022 № 2136 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 41 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, пояснив, що не згідний з приписом та актом Центрального міжрегіонального управління державної служби з питань праці та на даний час оскаржує їх в судовому порядку.

У судовому засіданні представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Лугова І.В. пояснила, що протокол про адміністративне правопорушення №Ц/ЧК/3178/441/П/ПТ від 06.03.2025 року був складений при проведенні планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства праці Золотоніського психоневрологічного інтернату, за результатами якого Центральним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці 06.03.2025 року було складено Акт №Ц/ЧК/3178/441 та припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю №Ц/ЧК/3178/441/П. Строк усунення порушень встановлений до 05.05.2025 року.

В межах процесуального строку від Золотоніського психоневрологічного інтернату на Акт №Ц/ЧК/3178/441 від 06.03.2025 року Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці 13.03.2025 року було подане заперечення на припис та щодо вказаних в акті порушень.

За результатами розгляду заперечень Золотоніського психоневрологічного інтернату 14.04.2025 року Центральним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці (тут і далі - Управління) скаргу було залишено без задоволення, а припис про усунення виявлених порушень без змін.

Повністю не погоджуючись із порушеннями, вказаними у Акті та приписі, Золотоніський психоневрологічний інтернат, користуючись своїм процесуальним правом на оскарження подав адміністративний позов про визнання протиправним та скасування припису про усунення виявлених порушень законодавства про працю №Ц/ ЧК/3178/441/П від 06.03.2025 року, вказаних в Акті №Ц/ЧК/3178/441.

Відповідно до Направлення на проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) від 19.02.2025 року, підставою для здійснення заходу контролю став абз. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», зокрема, лист адвоката Міщенка С.В. від 11.02.2025 року №3706/Ц/1-25 в інтересах ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 заперечує наявність вказаних порушень та відповідно їх не визнає з огляду на наступне.

Щодо першого порушення про не проведення нарахування та виплату доплати за роботу у шкідливих та важкими умовами праці за результатами атестації робочих місць за період з липеня 2023 року по січень 2025 року, чим занижено розмір заробітної плати та не дотримано вимоги статті 3-1 Закону України «Про оплату праці» та частини першої статті 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 №2136.

Заробітна плата працівникам закладу Золотоніського психоневрологічного інтернату, в тому числі ОСОБА_2 , нараховується та оплачується відповідно до спільного наказу Міністерства праці та соціальної політки України та Міністерства охорони здоров`я України «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення» від 05.10.2005р. №308/519.

В даному Наказі згідно з п. 2.4.5 та відповідно до додатку 3 даного Наказу, встановлюється підвищення посадового окладу у зв`язку зі шкідливими та важкими умовами принці у розмірі 25%. Дане підвищення нараховано та виплачено ОСОБА_2 відповідно до законодавства, що підтверджено актом перевірки від 06.03.2025р. №Ц/ ЧК/3178/441.

Також, Наказом від 05.10.2005р. №308/519 передбачено доплату відповідно до п. 3.4.5 та додатком 6 у розмірі до 12% тарифної ставки за роботи з важкими і шкідливими умовами праці.

Додаток 6 до Умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення визначає Перелік робіт з важкими і шкідливими умовами праці, на яких установлюється доплата в розмірі до 12 відсотків тарифної ставки робітникам закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення. Роботи, згідно з переліком робіт викладеними в додатку №6 Наказу 308/519 від 05.10.2005р, посадовими обов`язками молодшої медичної сестри (санітарки палатної) не передбачено.

Крім того, при проведенні атестації робочих місць у Золотоніському психоневрологічному інтернаті долучалася ДУ «Черкаський обласний центр контролю та профілактики захворювань МОЗ України» з метою проведення лабораторно інструментальних досліджень шкідливих виробничих факторів.

Відповідно до результатів санітарно-гігієнічного дослідження шкідливих виробничих факторів за результатами лабораторної експертизи ДУ «Черкаський обласний центр контролю та профілактики захворювань МОЗ України» встановлено доплату відповідно до п. 3.4.5 Наказу Міністерства праці та соціальної політики України та Міністерства охорони здоров`я України № 308/519 від 05.10.2005р. зазначеному переліку посад в розмірі 8%, а саме: Шеф-кухар, Кухар, Кухонний робітник, Машиніст з прання та ремонту спецодягу, Тракторист, Електрогазозварювальник. У розмірі 4%: Оператор котельні Тваринник.

Шкідливих виробничих факторів стосовно посади молодшої медичної сестри (санітарки палатної) не виявлено. Відповідно законодавчо обґрунтовані підстави для встановлення доплати для посади молодшої медичної сестри (санітарки палатної), на якій перебуває ОСОБА_2 для відсутні.

Згідно статті 3-1 Закону України «Про оплату праці» встановлено вичерпний перелік умов при обчисленні розміру заробітної плати працівника для забезпечення її мінімального розміру, зокрема, не враховуються доплати за роботу в несприятливих умовах праці та підвищеного ризику для здоров`я, за роботу в нічний та надурочний час, роз`їзний характер робіт, премії до святкових і ювілейних дат.

Підвищення посадового окладу доплатою не являється і відповідно враховується до складу мінімальної заробітної плати.

Дана позиція відповідає роз`ясненню «Доплати за шкідливі умови праці для робітників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту» розміщеному на сайті Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці.

Відповідно, порушення в розмірі нарахування заробітної плати ОСОБА_2 відсутні, а отже і склад адміністративного правопорушення відсутній.

Щодо ненадання ОСОБА_2 матеріальної допомоги. Відповідно до абз. 6 п. 5.11 розд. 5 Умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення, затверджених спільним наказом Мінсоцполітики та МОЗ від 05.10.2005 №308/519), визначений порядок преміювання працівників та надання матеріальної допомоги, відповідно до якого преміювання працівників проводиться у межах фонду заробітної плати; керівники закладів та установ за погодженням з профспілковими комітетами затверджують положення про преміювання працівників; розмір премії працівника залежить від особистого внеску в загальні результати роботи підрозділу, закладу і граничними розмірами не обмежується; преміювання керівників закладів, установ здійснюється за рішенням органу вищого рівня.

А також, керівники мають право надавати працівникам матеріальну допомогу, у тому числі на оздоровлення, у сумі не більше ніж один посадовий оклад на рік, крім матеріальної допомоги на поховання.

Отже, виплата матеріальної допомоги на оздоровлення не є обов`язком керівника, а правом.

Питання оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери регулюються Постановою Кабінету міністрів України від 11 травня 2011 р. №524, яка передбачає виплату з 01.01.2012р. медичним і фармацевтичним працівникам держаних та комунальних закладів (установ) матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу в разі надання їм основної щорічної відпустки.

Єдині кваліфікаційні вимоги до зазначених осіб встановлюються центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров`я. Такі вимоги визначені наказами МОЗ України від 26.12.92 р. № 195 «Про затвердження переліку вищих і середніх спеціальних навчальних закладів, підготовка і отримання звання в яких дають право займатися медичною і фармацевтичною діяльністю» та від 29.03.2002 р. № 117, яким затверджено Довідник кваліфікаційних характеристик професій працівників системи охорони здоров`я (випуск 78 «Охорона здоров`я»).

З огляду на викладене, до медичних та фармацевтичних працівників відносяться особи, які допущені до медичної та фармацевтичної діяльності професіонали з повною вищою медичною та фармацевтичною освітою та фахівці з базовою та неповною вищою медичною і фармацевтичною освітою, які закінчили вищі заклади медичної та фармацевтичної освіти.

Водночас, особи з вищою медичною або неповною вищою медичною освітою, які працюють на посадах, що не вимагають наявності медичної освіти, за окремими винятками, права на цю допомогу відповідно до постанови № 524 не мають. До них належать, наприклад, медичні реєстратори, дезінфектори, молодші медичні сестри тощо.

Отже, молодші медичні сестри/молодші медичні брати санітарки палатні/санітари палатні медичними чи фармацевтичними працівниками не являються і відповідно права на допомогу на оздоровлення при наданні щорічної основної відпустки відповідно до постанови № 524 не мають.

Крім того, Постановою Кабінету міністрів України від 12 січня 2024 р. № 23 Про деякі питання оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери встановлено, що виконання цієї постанови виключно в межах фонду заробітної плати, затвердженого в кошторисі.

Згідно з затвердженим 15.01.24 року Кошторисом на 2024 рік по Золотоніському психоневрологічному інтернату по КЕКВ 2111 виділено коштів 9 459 340,00 грн. Виділена сума передбачає виплату посадового окладу з усіма обов`язковими підвищеннями, надбавками та доплатами згідно зі штатним розписом на 2024 рік. Виплата матеріальної допомоги на оздоровлення забезпечена тільки у розмірі 63229,63 грн, що відповідає розміру матеріальної допомоги на оздоровлення лише для лікарського та середнього медичного персоналу.

Невиплата матеріальної допомоги на оздоровлення в березні 2024 року працівниці ОСОБА_2 в протоколі про адміністративне правопорушення та акті перевірки від 06.03.2025р. №Ц/ЧК/3178/441 презюмується порушенням п. 3.1.24 Колективного договору, але спростовується наступним.

Заяву про надання щорічної відпустки ОСОБА_2 подано 28.03.2025 року, про що було видано наказ про надання щорічної основної та додаткової-відпустки №14-04 від 01.04.2024р., в той же час було подано заяву про надання матеріальної допомоги на оздоровлення від 28.03.2024р.

Колективний договір схвалений загальними зборами колективу працівників інтернату 04.04.2024 року, тобто на момент подання заяв ОСОБА_2 та видання наказу на відпустки ще не діяв, визначати його порушення не є коректним.

У протоколі не зазначено в чому саме полягає протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність виконуючого обов`язки директора Золотоніського психоневрологічного інтернату ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУПАП, а тому провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.41 КУпАП у зв`язку із порушенням законодавства про працю просила закрити, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Лугову І.В., вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного.

Так, суд зобов`язаний виконувати завдання Кодексу України про адміністративне правопорушення, передбачені ст. 1 КУпАП, у якій зазначено, що завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ч.2 ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, а також іншими документами.

Обов"язок щодо збирання доказів, в силу вимог ч.2 ст.251 КУпАП покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП.

У відповідності до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 № 2136, заробітна плата виплачується працівнику на умовах, визначених трудовим договором.

Зі змісту ст. 9 КУпАП слідує, що адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Диспозицією ч. 1 ст. 41 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що дії ОСОБА_1 , за ознаками ч. 1 ст. 41 КУпАП кваліфіковані вірно та вина його у вчиненні даного адміністративного правопорушення знайшла своє повне підтвердження в суді на підставі зібраних та досліджених по справі доказів, а саме:

- протоколу про адміністративне правопорушення № Ц/ЧК/3178/441/П/ПТ від 06.03.2025, згідно якого встановлено, що в.о. директора Золотоніського психологічного інтернату, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не проведено нарахування та виплату доплати за роботу у шкідливих та важкими умовами праці за результатами атестації робочих місць за період з липеня 2023 року по січень 2025 року, чим занижено розмір заробітної плати та не дотримано вимоги статті 3-1 Закону України «Про оплату праці» та частини першої статті 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 № 2136. Перевіркою розрахункових листків встановлено, що матеріальна допомога на оздоровлення до відпустки в березні 2024 року працівниці ОСОБА_2 не надано. Враховуючи викладене, в порушення п. 3.1.24 Колективного договору, та частини першої статті 10 Закону України «Про організацію трудових відносин з умовах воєнного стану» від 15.03.2022 № 2136 не проведено нарахування та виплату матеріальної допомоги на оздоровлення в березні 2024 року працівниці ОСОБА_2 . При складанні головним державним інспектором протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.41 ч. 1 КУпАП ОСОБА_1 був присутній, при цьому зауважень або заперечень на цей протокол в протоколі не вказав, підписався.

У відповідності до національного законодавства протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП є предметом оцінки суду у якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З урахуванням правової позиції, викладеній в рішенні ЄСПЛ по справі «карелін протии російської федерації» протокол про адміністративне правопррушення не може визнаватись автоматично недопустимим доказом, а підлягає оцінці із сукупністю з іншими доказами.

З урахуванням викладеного, суд приймає протокол про адміністративне правопорушення як належний і допустимий доказ.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини підтверджуються такими доказами, а саме:

- актом № Ц/ЧК/3178/441 від 06.05.2025, складеним посадовими особами державного нагляду (контролю) Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, за результатами планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сферах охорони праці, промислової безпеки, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, праці, зайнятості населення, зайнятості та працевлаштування осіб з інвалідністю, здійснення державного гірничого нагляду, Золотоніського психологічного інтернату, за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, с. Бакаївка, згідно якого головним державним інспектором ОСОБА_3 виявлені порушення в.о. директора Золотоніського психологічного інтернату ОСОБА_1 , оскільки згідно наказу Золотоніського психоневрологічного інтернату від 28.04.2022 № 19-03 затверджено результати атестації робочих місць та за результатами атестації робочих місць призначено молодшим медичним сестрам (санітаркам палатним) додаткову оплату за роботу у шкідливих та важких умовах праці, але не визначено розмір відсотку оплати вищезазначеної доплати. В ході проведення заходу державного нагляду (контролю) Золотоніського психоневрологічного інтернату встановлено, що ОСОБА_2 не проведено нарахування та виплату доплати за роботу у шкідливих та важкими умовами праці за результатами атестації робочих місць за період з липеня 2023 року по січень 2025 року, чим занижено розмір заробітної плати та не дотримано вимоги статті 3-1 Закону України «Про оплату праці» та частини першої статті 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 №2136. Перевіркою розрахункових листків встановлено, що матеріальна допомога на оздоровлення до відпустки в березні 2024 року працівниці ОСОБА_2 не надано. Враховуючи викладене в порушення п. 3.1.24 Колективного договору, та частини першої статті 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 № 2136 не проведено нарахування та виплату матеріальної допомоги на оздоровлення в березні 2024 року працівниці ОСОБА_2 .

За відсутності підстав для сумнівів у правильності вищевказаного акту, з урахуванням того, що вказаний акт складений компетентним державним інспектором, на підставі сукупності всіх фактичних обставин, які узгоджуються з тими, що були встановлені в судовому засіданні, а також враховуючи, що даний акт є таким, що узгоджується з іншими доказами у справі, він приймається до уваги судом як належний і допустимий доказ, що доводить вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Будь-яких даних, які б спростовували обставини, що підтверджуються вказаними вище доказами, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, суду не надано.

Досліджені докази послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності їхнього розуміння обставин, з приводу яких вони отримані, добровільності та істинності позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні, і підстав їм не довіряти у суду немає.

Підстав вважати ці докази такими, що отримані з порушенням встановленого законом порядку, і давали б підстави визнавати встановлені обставини недійсними, у суду немає.

Даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, які на переконання суду є належними та допустимими, повністю узгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи, встановленим у судовому засіданні, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, суд дійшов висновку, що в.о. директора Золотоніського психологічного інтернату, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 3.1.24 Колективного договору, та частини першої статті 10 Закону України «Про організацію трудових відносин з умовах воєнного стану» від 15.03.2022 № 2136 та не дотримався вимог статті 3-1 Закону України «Про оплату праці» та частини першої статті 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 № 2136, вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 41 КУпАП, а саме: не проведено нарахування та виплату матеріальної допомоги на оздоровлення в березні 2024 року працівниці ОСОБА_2 та не проведено нарахування та виплату доплати за роботу у шкідливих та важкими умовами праці за результатами атестації робочих місць за період з липеня 2023 року по січень 2025 року, чим занижено розмір заробітної плати.

Перевіркою матеріалів провадження порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не встановлено, головним державним інспектором Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці Шевченко М.В. протокол про адміністративне правопорушення серії № Ц/ЧК/3178/441/П/ПТ від 06.03.2025 стосовно ОСОБА_1 складений в установленому законом порядку, відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Суд зазначає, що підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 41 КУпАП, обґрунтовані та визначені законом.

ОСОБА_1 , будучи присутнім під час складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення 06.03.2025, будучи обізнаним щодо складеного акту № Ц/ЧК/3178/441 від 06.03.2025 головним державним інспектором Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, будь-яких зауважень щодо порушень при складанні протоколу за ч. 1 ст. 41 КУпАП та про невідповідність внесених до протоколу та акту даних, не заявляв, підписався в протоколі та акті.

Протокол про адміністративне правопорушення Ц/ЧК/3178/441/П/ПТ від 06.03.2025 державним інспектором із заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП, протокол підписаний уповноваженою особою, що оформила протокол. При цьому, протокол про адміністративне правопорушення підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, головним державним інспектором Лисенка С.В. ознайомлено з протоколом та актом.

Суд звертає увагу на те, що норми чинного законодавства не передбачають, що будь-яке формальне недотримання вимог законодавства про адміністративні правопорушення під час складання протоколу про адміністративне правопорушення тягне необхідність визнання доказів недопустимим. Натомість національне законодавство та практика ЄСПЛ зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи допущене порушення КУпАП є істотним та яким чином воно перешкоджало й забезпеченню та реалізації прав і свобод особи.

Судом не встановлено порушень фундаментальних прав і свобод ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд критично оцінює письмові заперечення адвоката Лугової І.В. які були нею надані в ході судового розгляду справи, оскільки вони повністю спростовуються дослідженими під час судового розгляду матеріалами справи, а саме: відомостями зазначеними у протоколі про адміністративне правопорушення № Ц/ЧК/3178/441/П/ПТ від 06.03.2025; актом № Ц/ЧК/3178/441 від 06.05.2025, складеного посадовими особами державного нагляду (контролю) Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, за результатами планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сферах охорони праці, промислової безпеки, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, праці, зайнятості населення, зайнятості та працевлаштування осіб з інвалідністю, здійснення державного гірничого нагляду, Золотоніського психологічного інтернату, за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, с. Бакаївка.

Щодо доводів адвоката Лугової І.В. про наявність підстав для закриття провадження у справі за відсутністю складу адмінправопорушення, суд зазначає наступне.

Згідно рішення, яке надано Центральним міжрегіональним управлінням державної служби з питань праці за результатами розгляду скарги Золотоніського психоневрологічного інтернату від 13.03.2025 № 75 про скасування припису про усунення виявлених порушень законодавства про працю № Ц/ЧК/3178/441/П від 06.03.2025 встановлено наступне.

Наказом Золотоніського психоневрологічного інтернату від 28.04.2022 № 19-03 затверджено результати атестації проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Відповідно до вищезазначеного наказу зазначено, що атестація робочих місць за умовами праці проведена відповідно до вимог Законів України «Про пенсійне забезпечення», «Про відпустки» та постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 «Про порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці».

До наказу від 28.04.2022 № 19-03 додано карту умов праці, акт обстеження робочого місця, перелік робочих місць працівників Золотоніського психоневрологічного інтернату, яким встановлено пільги та компенсації за роботу в шкідливих умовах праці по результатах атестації робочих місць з умовами праці.

Відповідно до етапі 7 Закону України «Про охорону праці» працівники, зайняті на роботах з важкими та шкідливими умовами праці, безоплатно забезпечуються лікувально-профілактичним харчуванням, молоком або рівноцінними харчовими продуктами, газованою солоною водою, мають право на оплачувані перерви санітарно-оздоровчого призначення, скорочення тривалості робочого часу, додаткову оплачувану відпустку, пільгову пенсію, оплату праці у підвищеному розмірі та інші пільги і компенсації, що надаються в порядку, визначеному законодавством.

Статтею 100 КЗпП України передбачено, що на важких роботах, на роботах із шкідливими і небезпечними умовами праці, на роботах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я встановлюється підвищена оплата праці. Перелік цих робіт визначається Кабінетом Міністрів України.

Наказом від 28.04.2022 № 19-03 визначено пільги і компенсацію за роботу в шкідливих умовах та призначено молодшим медичним сестрам (санітаркам палатним) додаткову оплату за роботу у шкідливих та важких умовах праці, але не визначено конкретний розмір відсотку оплати вищезазначеної доплати. Крім того в зв`язку з шкідливими умовами праці встановлено додаткова відпустка та визначено, що підтверджено пільговий список № 2 (для пенсійного забезпечення).

Вищевикладене підтверджується і доданим до заперечення роз`ясненням в якому зазначено, що згідно з пунктом 1.6 розділу 1 наказу Міністерства праці та соціальної політики України та Міністерства охорони здоров`я України «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення» від 05.10.2005 № 308/519 (далі - Умови) конкретні розміри доплат надбавок та інших виплат визначаються керівником закладу, установи за рахунок і в межах фонду заробітної плати та відображаються в розрахункових відомостях на виплату заробітної плати.

Відповідно до підпункту 3.4.5 пункту 3.4 розділу 3 Умов робітникам закладів охорони здоров`я та установ ссщіального захисту населення, зайнятим на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за результатами атестації робочих місць установлюється доплата в розмірі до 12 відсотків посадового окладу(тарифної ставки).

Саме за результатами атестації робочих місць визначено, що робота молодшої медичної сестри (санітарки палатної) є шкідливою. Таким чином, право на встановлення доплати за несприятливі умови праці виникає у працівника не за професією (посадою), а за виконання відповідних видів робіт, умови праці на яких визнано важкими та шкідливими або особливо важкими чи особливо шкідливими.

Керівником закладу не визначено та не встановлено розмір доплат за результатами атестації робочих місць, і як наслідок не нараховано її та не виплачено ОСОБА_2 за період з липня 2023 року по січень 2025 року.

Тому, зазначена доплата відповідно до частини 2 статті 3-1 Закону України «Про оплату праці» має бути встановлена, нарахована і виплачена ОСОБА_2 понад розмір мінімальної заробітної плати.

Кваліфікація порушення щодо не дотримання вимог статті 3-1 Закону України «Про оплату праці» та частини першої статті 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 № 2136 визначена вірно.

Під час проведення заходу контролю встановлено, що працівник ОСОБА_2 28.03.2024 звернулася з заявою надати матеріальну допомогу на оздоровлення.

Перевіркою розрахункових листків встановлено, що матеріальна допомога на оздоровлення до відпустки, відповідно до заяви за березень 2024 року працівниці ОСОБА_2 не надано.

Відповідно до наказу Інтернату про надання відпустки від 01.04.2024 № 14-04 термін відпустки ОСОБА_2 з 02.04.2024 по 25.04.2024 - основна відпустка. Під час проведення заходу державного нагляду контролю встановлено, що між трудовим колективом і адміністрацією укладено колективний договір на 2024- 2026 роки (далі - Колективний договір на 2024-2026 роки), прийнятий на зборах трудового колективу від 04.04.2024 № 1 та зареєстрованого Новодмитрівською сільською радою від 26.07.2024 № 17 (далі-Колективний договір). До того діяв колективний договір на 2017-2020 роки, прийнятий на зборах трудового колективу від 12.10.2017 № 2 та зареєстрований Антипівською сільською радою від 12.10.2017 №2.

Пунктом 3.1.24 Колективного договору на 2024-2026 роки визначено: «надавати матеріальну допомогу на оздоровлення працівникам, які йдуть у відпустку при наявності економії бюджетних коштів та фінансової спроможності забезпечення діяльності закладу» та відповідно до пункту 5.19 Колективного договору на 2017-2020 роки директор може надавати працівникам матеріальну допомогу , у тому числі на оздоровлення, у сумі не більше одного посадового окладу на рік, за рахунок економії фонду заробітної плати.

Згідно наданої службової записки від 25.04.2024 головного бухгалтера Муханової 1.1, зазначено, що на виплату матеріальної допомоги на оздоровлення забезпечено тільки у розмірі 63229,63 грн., що відповідає розміру матеріальної допомоги на оздоровлення лише для лікарського та середнього медичного персоналу.

Аналіз спроможності надання матеріальної допомоги проведено вже після закінчення відпустки ОСОБА_2 .

Крім того, на заяву ОСОБА_2 адміністрацією Інтернату відповідь про неможливість надання матеріальної допомоги на оздоровлення не надано.

Враховуючи викладене, в порушення п. 3.1.24 Колективного договору, та частини першої статті 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 № 2136 не проведено нарахування та виплату матеріальної допомоги на оздоровлення в березні 2024 року працівниці ОСОБА_2 . Колективними договорами не передбачено виплату матеріальної допомоги на оздоровлення лише лікарському та медичному персоналу.

З огляду на викладене, доводи зазначені під час розгляду даної справ з боку захисту не спростовують події правопорушення, не впливають на висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст.41 ч.1 КУпАП та не дають підстав для закриття провадження у справі з підстав, наведених захисником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Стосовно всіх інших доводів та заперечень адвоката Лугової І.В. суд зазначає, що Європейський суд з прав людини вказав, що п.1 статті 6 Конвенції зобов"язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов"язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов"язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00 від 18 липня 2006 року).

За таких обставин, встановлюючи наявність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол, та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 41 КУпАП, повністю доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами поза розумним сумнівом.

В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов"язкова до застосування як джерело права.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини.

Зокрема, у рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих не спростованих презумпцій факту.

У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18.06.2015, заява № 10705/12) ЄСПЛ відзначив таке: «Суд при оцінці доказів керується критерієм «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою, така доведеність може випливати із сукупності ознак чи не спростованих презумцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, які досліджені у судовому засіданні та не викликають у суду сумнівів, оскільки вони є логічними, послідовними та узгоджуються між собою.

При накладенні стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини та майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що згідно ст. ст. 34, 35 КУпАП, пом`якшують та обтяжують відповідальність правопорушниці ОСОБА_1 за вчинене адміністративне правопорушення, суд не вбачає.

Відповідно до положень ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За таких обставин, суддя вважає за доцільне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що з 01.01.2025 року складає 605,60 грн.

Доказів того, що ОСОБА_1 відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору суду не надано, а відтак, з нього належить стягнути судовий збір у сумі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Керуючись ст.ст. 7, 9, 23, 40-1, 41, 245, 251, 252, 256, 280, 283, 284, 294, 296 КУпАП, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір»,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.41 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот дес`ять гривень) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У випадку несплати накладеного штрафу у передбачений законом строк, може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Бойко Н.В.