ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/287/25 Справа № 703/1347/25 Категорія: ч. 1,2 ст. 173-2 КУпАПГоловуючий у І інстанції Прилуцький В. О. Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2025 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення № 703/1347/25 за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_2 на постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 08 квітня 2025 року, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 ,

у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 08 квітня 2025 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП закрито, у зв`язку з відсутністю його діях складу адміністративних правопорушень.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 027606 від 29 січня 2025 року ОСОБА_1 , 20 січня 2025 року близько 20 год. за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство, а саме дії психологічного та фізичного характеру, відносно колишньої дружини ОСОБА_2 , в наслідок чого могла бути завдана шкода психологічному та фізичному здоров`ю ОСОБА_2 , чим вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 027665 від 29 січня 2025 року ОСОБА_1 20 січня 2025 року близько 20 год за адресою: АДРЕСА_2 вчинив домашнє насильство, а саме дії психологічного та фізичного характеру, відносно колишньої дружини в присутності дітей ОСОБА_3 , 2019 року народження та ОСОБА_4 , 2015 року народження, чим була заподіяна шкода їх психологічному здоров`ю, чим вчинив правопорушення передбачене за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Закриваючи провадження суд першої інстанції виходив з того, що дії психологічного та фізичного характеру відносно ОСОБА_2 , які могли завдати шкоди психологічному та фізичному здоров`ю потерпілій, про які йде мова у протоколах про адміністративне правопорушення, не охоплюється диспозицією статті 173-2 КУпАП, не є об`єктивною стороною вказаних правопорушень, за що особа може бути притягнутою до адміністративної відповідальності.

Також суд виходив ще й з того, що на особу, уповноважену складати протокол про адміністративне правопорушення, покладається обов`язок довести причинно - наслідковий зв`язок між діями, що учинені особою, та наслідками, що настали.

Тобто, саме по собі вживання нецензурної лайки на адресу осіб, із числа передбачених статтею 3 Закону України №2229-VIII, автоматично не утворює собою складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1,2 статті 173-2 КУпАП, позаяк, ці дії неминуче мають потягнути за собою наслідки, а саме: завдання чи можливість завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілих.

З фабули протоколів не простежується факт того, що конфліктна ситуації викликала у постраждалих осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 через побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинила емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю осіб, тощо.

У даному випадку дійсним є лише факт того, що атмосфера взаєморозуміння між ОСОБА_1 та колишньою дружиною ОСОБА_2 відсутня.

Нецензурна лайка в межах конфлікту, за відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди психічному чи фізичному здоров`ю потерпілих, не охоплюються складом адміністративних правопорушень, передбачених ч.1, ч. 2 ст.173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди в даному випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного проступку.

З огляду на наведене, сам лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації, не може свідчити про вчинення психологічного насильства в розумінні вимог ст. 173-2 КУпАП та ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Не погоджуючись з постановою суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій вважаючи її незаконною, просила скасувати та ухвалити нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та застосувати до нього стягнення.

Обґрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що суд першої інстанції не забезпечив повного та об`єктивного розгляду справи та не встановив ряд обставин, які мають значення для прийняття правильного рішення. Згідно протоколу та її пояснень, між нею та її колишнім чоловіком виникла домашня сварка, яка охоплюється диспозицією ст. 173-2 КУпАП. Зміст протоколу відповідає диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки в ньому зазначено, в яких саме конкретних діях полягає вчинення насильства психологічного характеру, зазначено про настання саме фізичної та психологічної шкоди, яка завдана потерпілій. Звертає увагу на обтяжуючі обставини, які свідчать про умисел завдання шкоди потерпілим алкогольне сп`яніння відповідача. Зазначені обставини вказують на те, що судом не встановлено того, що ОСОБА_7 перебував в стані алкогольного сп`яніння, хоча працівниками поліції огляд на стан сп`яніння не проводився.

В даному випадку, вина ОСОБА_1 підтверджується даними, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 027665 від 29.01.2025, зі змістом якого Відповідач погодився, зазначивши «згоден» та підписав; письмових поясненнями Відповідача, який пояснив, що 20 січня 2025 року близько 20-00 години під час візиту ніяких тілесних ушкоджень не наносив (хоча судово-медична експертиза говорить про факти нанесення); копії протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 21.01.2025 з якого вбачається, що ОСОБА_1 наносив психологічний та фізичний характер насилля, просить прийняти міри до Відповідача, який 20.01.2025 близько 20-00 години, в ході сварки з нею почав погрожувати, що поб`є її; копії її письмових пояснень, де зазначено, 20.01.2025 близько 20-00 години вона перебувала у себе вдома і потерпіла від нанесення тілесних ушкоджень Відповідачем та чергового психологічного насилля. Візит ОСОБА_1 наніс ушкодження здоров`ю не лише їй, а й психологічне ушкодження дітям, які спостерігали ці події.

Заслухавши думку потерпілої ОСОБА_2 та її представника адвоката Шаповал Г.Г., які підтримали апеляційну скаргу просили її задовольнити, думки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Геріх Н.А., які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, просили постанову суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги при розгляді даної справи судом першої інстанції виконані.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Приписами ч.1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто за умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Згідно з ч. 2 ст. 173-2 КУпАП (в редакції чинній станом на 15.12.2024) ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, - тягнуть за собою накладення штрафу від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

Доказами у справі про вчинення насильства в сім`ї є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані, згідно зі ст. 251 КУпАП, встановлюються: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з оскаржуваної постанови суд першої інстанції дотримався вимог закону та прийняв законне та обґрунтоване рішення.

На підтвердження вини ОСОБА_1 , до протоколів про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 027606 від 29.01.2025 та серії ВАВ № 027665 від 29.01.2025, працівниками поліції, долучено матеріали, зокрема: рапорт поліцейського від 21.01.2025, протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення або таке, що готується від 21.01.2025; письмові пояснення ОСОБА_2 від 21.01.2025; письмові пояснення ОСОБА_1 від 29.01.2025, форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 29.01.2025.

Дослідивши наведені докази суд апеляційної інстанції доходить висновку, що вони є суперечливими між собою, а відтак, не підтверджують обставини, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з відсутністю показань сторонніх свідків або інших документів, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 дій, які вказані в протоколах про адміністративне правопорушення та містять ознаки правопорушення, визначені диспозицією ч.1,2 ст.173-2 КУпАП.

Будь-які докази, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 вчинив умисні діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю ОСОБА_2 , матеріали адміністративної справи не містять. Не надано таких доказів і на стадії апеляційного перегляду, а показання потерпілої ОСОБА_2 не можуть бути самостійною підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1,2 ст. 173-2 КУпАП. Викладені у протоколах про адміністративне правопорушення обставини самі по собі не утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1,2 ст. 173-2 КУпАП, адже відомості про настання для потерпілої негативних наслідків психологічного та фізичного характеру матеріали справи не містять. Таких відомостей не містить і відеозапис, повторно досліджений під час апеляційного розгляду.

Так з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 просив пропустити його до квартири та просив побачити дітей. ОСОБА_2 вибивала в нього телефон, не впускала до квартири та заперечувала проти спілкування з дітьми. Криків та бійки на відеозаписі зафіксовано не було.

Враховуючи вищевикладене, наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1,2 ст. 173-2 КУпАП в діях ОСОБА_1 не доведено, а відсутність взаєморозуміння між ОСОБА_1 та колишньою дружиною ОСОБА_2 , наявність сварок і непорозумінь між ними на майновому та /чи побутовому ґрунті, відсутність погодженого графіку спілкування з дітьми, свідчить про існування між ними неузгодженості життєвих позицій в певних аспектах ставлення до життя, однак не є складом адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1,2 ст. 173-2 КУпАП.

Суд першої інстанції встановивши фактичні обставини справи під час розгляду справи і надавши їм правову оцінку, вірно прийшов до висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень, передбаченого ч. 1,2 ст.173-2 КУпАП, належним чином вмотивувавши прийняте рішення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Вказані обставини, на думку апеляційного суду, свідчать про те, що суд першої інстанції, діючи виключно в межах своїх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, дотримуючись принципу безсторонності, прийняв рішення відповідно до вимог закону, ґрунтуючись на матеріалах справи про адміністративне правопорушення.

Суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про незаконність постанови, оскільки вони були ретельно перевірені апеляційним судом, але під час розгляду не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Згідно з ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку, що у справі відсутні прямі, належні, допустимі та достатні докази, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_8 складу адміністративних правопорушеннь, передбачених ч.1,2 ст.173-2 КУпАП, а тому постанова суду першої інстанції про закриття провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП, є обґрунтованою та відповідає фактичним обставинам справи.

Керуючись ст. 294 КУпАП

п о с т а н о в и в:

Постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської областівід 08 квітня 2025 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_2 без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В.Биба