Єдиний унікальний номер 134/537/25
Номер провадження № 3/142/209/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 травня 2025 року смт. Піщанка

Суддя Піщанського районного суду Вінницької області Гринишина А.А., розглянувши матеріали, що надійшли від Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гнівань Вінницької області, проживаючого в АДРЕСА_1 , одруженого, з вищою освітою, старший офіцер ІНФОРМАЦІЯ_2 , капітан,

за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ :

22 травня 2025 року до Піщанського районного суду Вінницької області з Вінницького апеляційного суду надійшла справа про адміністративне правопорушення ЄУН 134/537/25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 травня 2025 року дану справу було передано для розгляду судді Гринишиній А.А.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 29 від 03 квітня 2025 року, з 10.03.2023 капітан ОСОБА_1 проходить військову службу, а з 17.12.2024 призначений на посаду старшого офіцера ІНФОРМАЦІЯ_2 . 13.02.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 був доставлений ОСОБА_2 , житель АДРЕСА_2 , де останнього поставлено на військовий облік та направлений на проходження військово-лікарської комісії. Під час перебування у ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 повідомив, що доглядає за своїми батьками, які мають інвалідність І групи по зору. Однак, не зважаючи на положення до п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», капітан ОСОБА_1 , будучи відповідальним за вивчення та перевірки підстав для призову громадян на військову службу, не вжив заходів для надання відстрочки ОСОБА_2 , та як наслідок, маючи підстави для відстрочки, останній був призваний на військову службу та направлений для її проходження 14.02.2025 до військової частини НОМЕР_1 . Таким чином, капітан ОСОБА_1 , будучи старшим офіцером ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто будучи військовою посадовою особою, діючи всупереч інтересам служби, недбало ставлячись до військової служби, на порушення своїх статутних обов`язків, за вищевказаними обставинами, не вжив заходів для надання відстрочки ОСОБА_2 на підставі п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та як наслідок, маючи підстави для відстрочки, останній був призваний на військову службу.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, проте в матеріалах справи міститься його заява про визнання вини та розгляд справи у його відсутність. За вказаних обставин, враховуючи положення ст. 268 КУпАП, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в п.п.66-69 рішення у справі «Смірнова проти України», «…сторони зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти повагу до інших учасників процесу та суду, вживати заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи протягом розумного строку…».

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції ООН про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення. Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких-не допустити судовий процесу безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19 червня 2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення підвідомчі суду, стягнення може бути накладено не пізніш, як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Європейський суд з прав людини у справі «Oleksandr Volkov v. Ukraine», рішення від 9 січня 2013 року, зазначив: «Суд вважає, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними».

Оскільки днем вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, є 13 лютого 2025 року, суд приходить до висновку, що на день розгляду справи відносно ОСОБА_1 з дня вчинення адміністративного правопорушення минуло більше трьох місяців.

Враховуючи те, що на момент розгляду справи з дня вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, пройшло більше трьох місяців, на протязі яких можливе накладення адміністративного стягнення, суд вважає, що провадження по справі підлягає закриттю в зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку.

Такий висновок узгоджується з правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду від 11 липня 2018 року № 308/8763/15-а та науково-консультативним висновком НКР при ВАСУ, відповідно до якого під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, вина особи не встановлюється.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, зокрема з рішення у справі «Грабчук проти України» від 26 вересня 2006 року, вбачається, що у разі закриття провадження по справі з нереабілітуючих обставин, питання про доведеність вини особи не вирішується.

Керуючись ст.ст. 38, 245-249, 251, 252, 268, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч. 2 ст.38 КУпАП.

На постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Піщанський районний суд Вінницької області.

Суддя: