ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 317/1631/24 Головуючий в 1 інст. Нікітін В.В.
Провадження №33/807/109/25 Доповідач в 2 інст.Дадашева С.В.
Категорія ч.2 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2025 року місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою захисника останнього адвоката Струць Т.І. на постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 19 квітня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч.2 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40800 грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу,

стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою суду, 20 березня 2024 року о 13 год. 50 хв. водій ОСОБА_1 в Запорізькій області, Запорізькому районі, с.Новостепнянськ с.Кирпотине, керував транспортним засобом ЗАЗ-DAEWOО Т13010, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей не реагують на світло, блідість покриву шкіри обличчя), при цьому не маючи права керувати таким транспортним засобом. Правопорушення вчинено повторно протягом року. Від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п.п.2.1, 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат Струць Т.І. просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову суду та закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння і його зупинення працівниками поліції в процесі руху.

Також, зауважує, що працівниками поліції було порушено порядок та процедуру проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення.

Сторона захисту вказує, що працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 його права та обов`язки, не надали йому копії протоколу, акту огляду на стан сп`яніння.

В судове засідання, призначене на 18 квітня 2025 року особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , та його захисник - адвокат Струць Т.І. не з`явились, про день та час судового засідання повідомлялись своєчасно та належним чином.

На адресу Запорізького апеляційного суду від захисника-адвоката Струць Т.І. надійшло клопотання про розгляд справи без її участі та участі ОСОБА_1 та про закриття провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст.38 КУпАП.

З урахуванням викладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справи без участі ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Струць Т.І., що узгоджується з положеннями ст.294 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Цих вимог закону суд першої інстанції в цілому дотримався при розгляді справи.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.ст.126, 130 КУпАП (порушення вимог п.2.5 ПДР України), засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

Винуватість ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена відомостями, що містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №592664 від 20 березня 2024 року, згідно з яким, 20 березня 2024 року о 13 год. 50 хв. водій ОСОБА_1 в Запорізькій області, Запорізькому районі, с. Новостепнянськ с.Кирпотине, керував транспортним засобом ЗАЗ-DAEWOО Т13010, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей не реагують на світло, блідість покриву шкіри обличчя). Від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст.130 КУпАП;

- у направленні на огляд водія транспортного засобу до закладу охорони здоров`я з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 20 березня 2024 року;

- у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого убачається, що огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці, що не реагують на світло. Огляд за допомогою спеціального технічного приладу Alcotest Drager не проводився, у зв`язку з виявленням ознак наркотичного сп`яніння. В результатах огляду зазначено, що огляд не проводився у зв`язку з відмовою, що підтверджується підписом ОСОБА_1 ;

- у довідці, виданій начальником сектору адміністративної практики ЗРУП ГУНП в Запорізькій області Зайченко Г., відповідно до якої, за відомостями ГСЦ МВС посвідчення водія на ім`я гр. ОСОБА_1 відсутнє;

- у письмових поясненнях ОСОБА_2 від 20 березня 2024 року;

- у копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №982168 від 20 березня 2024 року щодо ОСОБА_1 ;

- у копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №592658 від 20 березня 2024 року, складеного щодо ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 КУпАП;

- відеозаписом події, який узгоджується із обставинами, вказаними в протоколі та долучених до нього матеріалах.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, в повному обсязі підтверджена відомостями, що містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №592658 від 20 березня 2024 року згідно з яким, 20 березня 2024 року о 13 год. 50 хв. водій ОСОБА_1 в Запорізькій області, Запорізькому районі, с.Новостепнянськ с.Кирпотине, керував транспортним засобом ЗАЗ-DAEWOО Т13010, д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керувати таким транспортним засобом, правопорушення вчинено повторно протягом року (постанова серії ЕАТ №7765123 від 18 вересня 2023 року за ч.2 ст.126 КУпАП), чим ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.5 ст.126 КУпАП;

- у довідці, виданій начальником сектору адміністративної практики ЗРУП ГУНП в Запорізькій області Зайченко Г., відповідно до якої, за відомостями ГСЦ МВС посвідчення водія на ім`я гр. ОСОБА_1 відсутнє;

- у копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №982168 від 20 березня 2024 року щодо ОСОБА_1 ;

- у копії письмових поясненнях ОСОБА_2 від 20 березня 2024 року;

- у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ №7765123 від 18 вересня 2024 року щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст.126 КУпАП;

- відеозаписом події, який узгоджується із обставинами, вказаними в протоколі та долучених до нього матеріалах.

Зазначені докази у їх сукупності підтверджують те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачені ч.5 ст.ст.126, 130 КУпАП (порушення вимог п.2.5 ПДР України), при викладених в постанові суду обставинах.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на досліджених доказах, які є належними і допустимими.

Згідно з оскаржуваною постановою суду, ОСОБА_1 в суді першої інстанції участі не брав.

Як зазначено вище, в судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Струць Т.І. не з`явились, про день та час судового засідання повідомлялись своєчасно та належним чином, на адресу Запорізького апеляційного суду від захисника-адвоката Струць Т.І. надійшло клопотання про розгляд справи без її участі та участі ОСОБА_1 .

На думку апеляційного суду, доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника-адвоката Струць Т.І., правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Що стосується доводів апелянта про відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та моменту його зупинки працівниками поліції в процесі руху, то суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Дійсно, відеозаписом події, долученим до протоколу про адміністративне правопорушення, не зафіксовано руху транспортного засобу ЗАЗ-DAEWOО Т13010, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та моменту його зупинки працівниками поліції.

Проте, з долученого до протоколу відеозапису убачається, що ОСОБА_1 не заперечував факту керування транспортним засобом, а навпаки під час спілкування з працівниками поліції поводив себе, як водій цього транспортного засобу, знаходячись поруч з автомобілем, постійно сідав у автомобіль на місце водія.

Також, відеозаписом події зафіксовано, що працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про причину зупинки транспортного засобу ЗАЗ-DAEWOО Т13010, д.н.з. НОМЕР_1 під його керуванням, а саме: транспортним засіб було зупинено за порушення Правил дорожнього руху, оскільки поза межами населеного пункту не було увімкнено ближнє світло фар, а також те, що ОСОБА_1 не був пристебнутий паском безпеки.

Отже, сумнівів в тому, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ-DAEWOО Т13010, д.н.з. НОМЕР_1 , у суду апеляційної інстанції не виникає, оскільки вказані обставини в повній мірі доведено належними та допустимими доказами, які містяться в матеріалах справи.

Об`єктивних даних про те, що транспортним засобом керувала інша особа, в матеріалах справи немає.

Оцінюючи доводи апелянта про те, що працівниками поліції було порушено порядок та процедуру проходження огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735(в подальшому Інструкція), згідно з якими, водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Відповідно до п.2 Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Розділом 2 вказаної Інструкції встановлено порядок проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів.

Пунктом 12 Розділу 2 Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я, що і мало місце у цьому випадку.

З відеозапису події убачається, що у працівників поліції виникла підозра про перебування водія ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння. У зв`язку із цим, працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі у лікаря-нарколога, на що останній відповів відмовою, пояснюючи це тим, що він зараз виконує бойове завдання та йому терміново потрібно їхати.

При цьому, ОСОБА_1 був повідомлений працівниками поліції про наслідки відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Отже, на думку апеляційного суду, працівниками поліції дотримано вимог законодавства про адміністративні правопорушення та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння №1452/735 та після виявлення у водія ознак наркотичного сп`яніння направлено останнього на огляд до відповідного медичного закладу, а доводи сторони захисту про протилежне є безпідставними та такими, що суперечать фактичним обставинам справи.

Те, що у ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, підтверджується не тільки відомостями з протоколу, а й направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, актом огляду та відеозаписом події.

Зокрема, у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 20 березня 2024 року зазначено, що працівниками поліції у ОСОБА_1 були виявлені ознаки сп`яніння, а саме: почервоніння очей, блідість шкіри обличчя, зіниці, що не реагують на світло. В результатах огляду зазначено, що огляд не проводився у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 .

Отже, у працівників поліції були обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом перебував з явними ознаками наркотичного сп`яніння.

Статтею 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В цьому випадку ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, що є окремим складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Наявними в справі доказами поза розумним сумнівом підтверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Також, не погоджується суд апеляційної інстанції з доводами сторони захисту про те, що працівники поліції не було роз`яснено ОСОБА_1 його права та обов`язки, не було надано копії протоколів, акту огляду на стан сп`яніння.

З протоколів про адміністративне правопорушення убачається, що ОСОБА_1 під час складання протоколів роз`яснювались його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, та повідомлено про розгляд справи в суді першої інстанції, що підтверджується підписом останнього.

Протоколи підписані самим ОСОБА_1 без будь-яких зауважень.

Окрім того, відеозаписом події, окрім іншого, зафіксовано, що після складання працівниками поліції адміністративних матеріалів та ознайомлення водія ОСОБА_1 з цими матеріалами, останньому надались копії протоколів за ч.5 ст.126, ст.130 КУпАП.

Те, що акт огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 не надався (на що звертає увагу сторона захисту), жодним чином не спростовує висновків суду першої інстанції.

Порушень з боку працівників поліції під час оформлення адміністративного матеріалу, які б тягли за собою недопустимість наявних в справі доказів, з матеріалів справи не убачається.

Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 звертався з будь-якими скаргами на дії працівників поліції, суду не надано.

Жодних клопотань щодо виклику працівників поліції або витребування будь-якої інформації на підтвердження доводів апеляційної скарги від сторони захисту та самого ОСОБА_1 на адресу суду не надходило.

В свою чергу, суд не вправі за власною ініціативою збирати докази.

На думку апеляційного суду, працівниками поліції дотримано порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, передбачений ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року за № 1452/735, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07 листопада 2015 року № 1395.

Протоколи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складені з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містять всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при їх складанні, які б тягли за собою визнання цих протоколів недопустимими доказами, не вбачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколах, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколів.

Об`єктивних даних, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що протоколи про адміністративне правопорушення та інші адміністративні матеріали складені не уповноваженими особами, в матеріалах справи немає.

Як зазначалось вище, у зазначених протоколах міститься підпис самого ОСОБА_1 без жодних зауважень.

Даних про те, що останній оспорював відомості, зазначені у протоколах, в установленому законом порядку, в матеріалах справи немає.

Всі докази, наявні в справі, узгоджуються між собою та істотних суперечностей не мають.

Достовірність цих доказів стороною захисту у встановленому законом порядку не спростовано.

Вина ОСОБА_1 підтверджується як відомостями з протоколів про адміністративне правопорушення, так і доданими до протоколів доказами, які дослідив суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог закону при розгляді цієї справи, в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам правильну оцінку.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП, та є належним чином вмотивованою.

Разом з тим, переглядаючи постанову суду в частині правової кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Статтею 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 2 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого із порушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП.

Отже, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, є вчинення особою діяння повторно протягом року. Відсутність вищезазначеної кваліфікуючої ознаки виключає відповідальність саме за частиною другою статті 130 КУпАП.

Разом з тим, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №592664 від 20 березня 2024 року, складеному щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП, при формулюванні суті правопорушення не відображено, що правопорушення ОСОБА_3 вчинено повторно протягом року.

При цьому, в матеріалах справи містяться відомості про те, що постановою Заводського районного суду м.Запоріжжя від 21 листопада 2023 року ОСОБА_1 притягався до адміністративної відповідальності за ст.КУпАП, та на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривен, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1(один) рік.

В свою чергу, до протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП таку постанову не додано.

Вказавши в оскаржуваній постанові про те, що вказане правопорушення ОСОБА_1 вчинено повторно, суд вийшов за межі суті правопорушення, яке сформульоване у протоколі.

За таких обставин, дії ОСОБА_1 в зазначеній частині мають бути кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП, що відповідає фабулі, викладеній в самому протоколі про адміністративне правопорушення.

Окрім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що такий вид стягнення як позбавлення права керування транспортними засобами на ОСОБА_1 накладений безпідставно, через таке.

Відповідно до п.28 Постанови ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", суди не вправі застосовувати позбавлення права керувати транспортними засобами тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Статтею 30 КУпАП передбачено позбавлення спеціального права, наданого даному громадянинові, в т.ч. права керування транспортними засобами.

Зі змісту вказаної статті убачається, що позбавити права керування транспортними засобами можна особу, якій таке право надане.

Згідно з довідкою начальника сектору адміністративної практики ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, яка міститься в матеріалах справи, за відомостями ГСЦ МВС посвідчення водія на ім`я гр. ОСОБА_1 відсутнє, тобто останній у встановленому законодавством порядку посвідчення водія не отримував.

З огляду на викладене, таке адміністративне стягнення як позбавлення права керування транспортними засобами на ОСОБА_1 не може бути накладено.

Отже, на підставі положень ст.294 КУпАП, оскаржувана постанова суду підлягає зміні в частині кваліфікації дій ОСОБА_1 та накладеного на нього стягнення.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

З урахуванням зазначеного, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Клопотання захисника-адвоката Струць Т.І. про закриття провадження в цій справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП через закінчення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП, задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Згідно з встановленими судом обставинами, адміністративні правопорушення вчинені ОСОБА_1 20 березня 2024 року.

Отже, на момент розгляду справи судом першої інстанції -19 квітня 2024 року, строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ч.ч.2,6 ст.38 КУпАП, не закінчились.

Тому підстави для закриття провадження в справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП відсутні, а думка сторони захисту про протилежне не узгоджується з положеннями законодавства України про адміністративні правопорушення.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу захисника-адвоката Струць Т.І. задовольнити частково.

Постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 19 квітня 2024 року стосовно ОСОБА_1 за ч.2 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_1 з ч.2 ст.130 КУпАП на ч.1 ст.130 КУпАП.

Вважати, що на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП, з урахуванням положень ст.36 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 40800 грн 00 коп., без оплатного вилучення транспортного засобу.

У решті постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева

Дата документу Справа № 317/1631/24