Справа № 496/472/25
Провадження № 3/496/836/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Пасечник М.Л., розглянувши матеріали, які надійшли від Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючу,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 156 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

До Біляївського районного суду Одеської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №611287 від 14.01.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.156 КУпАП.

Зі змісту складеного протоколу слідує, що 14.01.2025 року о 12:00 год. за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 здійснювала продаж тютюнових виробів, а саме сигарет «Astra», в кількості 25 пачок, вартість 60 грн. за пачку, чим порушила вимоги п.10 ч.1 ст.15-3 Закону України «Про державний обіг спирту етилового, коньячного та плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Відповідно до ч.2 ст. 268 КУпАП не встановлено обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 156 КУпАП.

Таким чином, присутність ОСОБА_1 під час розгляду даної справи не є обов`язковою.

Крім того, ОСОБА_1 була обізнана про те, що відносно неї було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 156 КУпАП та повідомлена про місце розгляду справи, про що свідчить її підпис у пункті «підпис особи, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи».

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав у своїх рішеннях, що особа зобов`язана, з розумним інтервалом часу, сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (Рішення Європейського суду з прав людини «Пономарьов проти України» № 3236/03 від 03.04.2008 року).

Відтак, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи і вважає можливим здійснити судовий розгляд за відсутності ОСОБА_1 , на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За визначенням статті 9 КУпАП під адміністративним правопорушенням (проступком) слід розуміти протиправну, винну (умисну або необережну) дію чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП визначено завдання провадження в справах про адміністративні правопорушення. Такими зокрема є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення повинна ретельно з`ясувати характер правопорушення та правильно кваліфікувати дії винної особи. У протоколі мають бути зазначені обставини, які свідчать про наявність адміністративного проступку та його характер, а також, обставини, що характеризують особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки протокол є підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення. Від того, чи правильно він складений, залежить своєчасність, правильність розгляду за суттю справи про адміністративне правопорушення та обґрунтованість застосування стягнення.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення надано до суду: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №611287 від 14.01.2025 року; рапорт старшого інспектора САП Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області Дячук Д.Р.; рапорт ПОГ ВП Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області О. Олійника від 14.01.2025 року; письмові пояснення ОСОБА_1 від 14.01.2025 року; акт приймання-передачі на відповідальне зберігання тютюнових виробів у кількості 25 пачок від 14.01.2025 року; копію паспорта ОСОБА_1 ; витяг з програми «Армор»; рапорт ПОГ ВП Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області О. Олійника.

Так, складаючи протокол про адміністративне правопорушення, ПОГ ВП Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області Олійник О.Є.дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.156 КУпАП, що є безпідставним і не ґрунтується на нормах чинного законодавства, з огляду на наступне.

Частиною 3 ст. 156 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за торгівлю пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння з рук, з лотків, у приміщеннях або на територіях, заборонених законом.

Склад адміністративного правопорушення - це сукупність законодавчо-визначених ознак, наявність яких дає підстави дійти висновку у кожному конкретному випадку щодо належної правової кваліфікації дій особи, та як наслідок прийняти рішення щодо можливості притягнення такої особи до юридичної відповідальності.

Відсутність (недоведеність) хоча б однієї із ознак складу адміністративного правопорушення унеможливлює прийняття рішення про притягнення особи до відповідальності та застосування відносно неї заходів державного примусу, зокрема накладення стягнення у виді штрафу.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 156 КУпАП, полягає у здійсненні торгівлі, тобто процесу обміну товарами та грошима.

Між тим, у вищевказаному протоколі про адміністративне правопорушення не сформульована об`єктивна сторона правопорушення з урахуванням особливостей диспозиції ч.3 ст. 156 КУпАП, зокрема, не зазначено кому саме здійснила продаж тютюнових виробів ОСОБА_1 . В протоколі також відсутні будь-які дані щодо отримання ОСОБА_1 грошових коштів від продажу тютюнових виробів, тобто виручки, не вказано її розмір, яка відповідно до ч.3 ст. 156 КУпАП, підлягає конфіскації у разі визнання особи винуватою у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення.

Суд також враховує відомості, наявні у рапорті ПОГ ВП Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області О. Олійника, де вказано, що 14.01.2025 року останнім був складений протокол за ч.3 ст. 156 КУпАП відносно ОСОБА_1 , в якої було вилучено 25 пачок сигарет, при цьому грошові кошти не вилучалися, так як у ОСОБА_1 не було коштів при собі.

Отже, матеріали справи не містять достатніх доказів на підтвердження зазначених в протоколі обставин, які необхідні для вирішення справи по суті, зокрема до протоколу про адміністративне правопорушення не долученого жодного доказу того, що ОСОБА_1 здійснювала торгівлю тютюновими виробами.

Зі змісту складеного протоколу слідує, що свідками обставин вчинення ОСОБА_1 інкримінованого їй адміністративного правопорушення є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , проте письмові пояснення свідків до протоколу не долучено.

Сам факт складання протоколу не може бути достатнім доказом вчинення правопорушення за відсутності інших належних доказів і не звільняє уповноважену особу на складання протоколу особу від обов`язку збирання доказів у спосіб, визначений Законом. Протокол про адміністративне правопорушення є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення, а тому не може вважатися доказом вчинення правопорушення в розумінні ст. 251 КУпАП, а обставини, викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

За своїм змістом диспозиція ч.3 ст.156 КУпАП є бланкетною, оскільки має відсильний характер на нормативно-правовий акт, який встановлює правові засади здійснення виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального.

Між тим, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 , остання порушила п.10 ч.1 ст. 15-3 Закону України «Про державний обіг спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», проте, такого пункту у першій або другій частині цього Закону не існує.

Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення датою вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 156 КУпАП, вказано 14.01.2025 року, проте суд зауважує, що Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», порушення норм якого інкримінується ОСОБА_1 , втратив чинність 01.01.2025 року, тобто до складення протоколу.

Конкретизований зміст бланкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно правових актів, що наповнює норму більш конкретним змістом, для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації за відповідною статтею чи частиною статті КУпАП.

Згідно із зазначеним, під час проведення правової кваліфікації діяння необхідно обов`язково встановити, який саме нормативно-правовий акт та у якій редакції був чинним на момент вчинення конкретного правопорушення та встановлював порядок здійснення діяльності, який особа, що притягається до відповідальності, порушила, в чому полягає невідповідність її дій закону.

Всупереч цьому, зміст об`єктивної сторони правопорушення при викладенні обставин його вчинення не розкрито і не описано, а лише констатовано факт вчинення такого порушення,без посилання на діючу норму Закону, що є недопустимим, так як порушує право на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 року, заява №16347/02 та Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013 року, заява №36673/04).

У Постанові Верховного суду у складі Колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27.06.2019 року по справі № 560/751/17 зазначено, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Норми ст. 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, вказують, що особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

За таких обставин, судом не встановлено достатніх та беззаперечних доказів того, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 156 КУпАП.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, керуючись засадами принципу законності, суд дійшов висновку щодо наявності правових підстав для закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст. 156 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 1, 7, 9, 156, 245, 247, 251, 252, 256, 280, 283, 284 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 156 КУпАП, закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Пасечник М.Л.