ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/24/25 Справа № 712/6907/24 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у І інстанції Комплєктова Т. О. Доповідач в апеляційній інстанції Белах А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2025 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В., за участю правопорушника ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисника Смоляра А.О. та правопорушника ОСОБА_1 на постанову Придніпровського райсуду м. Черкаси від 11.10.2024 р., якою ОСОБА_1 , який народився

ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Чистяково Донецької обл.,

громадянина України, який має вищу освіту,

одружений, не працює, проживає

АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір в розмірі 605,6 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови суду першої інстанції, 2.06.2024 о 17:58 год. по вул. Сержанта Жужоми, 7 у м. Черкаси ОСОБА_1 керував автомобілем Mitsubishi Lancer, р/номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився в установленому законом порядку із застосуванням спеціального приладу Drager-Alcotest 6820, ARNK-0090, результат тесту 1,62 ‰, номер тесту 895, чим порушив п. 2.9 а) ПДР України та вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник Смоляр А.О. та Кузнецов С.О. подали спільну апеляційну скаргу, в якій просять скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у зв`язку з відсутністю складу адмінправопорушення у діях ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу обґрунтовують порушенням порядку огляду та недопустимістю наявного у справі відеозапису з нагрудних камер поліцейських, тому що запис має перерви.

Зауважує, що коли він виїжджав зі стоянки, то ні знак, ні його автомобіль не зазнали ушкоджень, але працівники поліції на його слова не звертали уваги. Жодного ДТП він не скоював, зачепив знак щоб уникнути наїзду на собаку, яка не очікувано вискочила на проїзджу частину із-за баків для сміття. Увесь час, починаючи зі стоянки, де він був затриманий, та весь час перебування у відділку поліції, він був закутий у кайданки, руки були заломлені за спину. Кайданки були сильно затягнуті, увесь час він перебував в напівзігнутому положенні і не міг виправитися.

Суд необґрунтовано, на їх думку, критично оцінив покази свідків, оскільки свідки могли підтвердити, що ОСОБА_1 не був в стані алкогольного сп`яніння, свідки знають ОСОБА_1 протягом тривалого часу, їм достеменно відомо, що останній не міг сісти за кермо автомобіля в стані алкогольного сп`яніння і свідки спілкуючись з ним не відчували запаху алкоголю, не бачили неадекватної поведінки, тощо.

Крім того на відеозаписі не зафіксовано ані самого спеціального приладу Drager Alcotest 6820, ані трубки на яку вказав ОСОБА_1 для продувки, ані сам процес продувки трубки, ані результат, а за таких обставин відсутні дані про об`єктивність такого огляду, але суд на зазначені недоліки запису уваги не звернув та зазначив, що відео проведене належним чином.

Акт огляду підписаний поліцейською Нечволод К., але вона, відповідно до відео, огляд не проводила. Сам факт застосування працівниками поліції засобу для визначення стану сп`яніння саме прилад Drager Alcotest 6820 проведено з грубим порушенням, а саме без безперервної фіксації огляду. ОСОБА_1 не був згоден з результатами огляду, однак до медичного закладу не направлявся.

Поведінка працівників поліції була зухвалою, агресивною, вони розмовляли на підвищених тонах, з безпідставним використанням фізичної сили та застосуванням кайданок, що свідчить про суперечність дій поліцейських етичним нормам поведінки та характеризує непрофесійність поліцейських.

Вважає, що незважаючи на нікчемність доказів суд явно дійшов необґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адмінправопорушення.

Клопотання про поновлення строку захисник обґрунтовує тим, що в день прийняття рішення оскаржувана постанова судом не проголошувалася, але в зв`язку з тим що в захисника була заздалегідь запланована відпустка, з якої він повернувся 26.10.2024., то саме в цей день отримання рішення суду він підготував апеляційну та 29.10.2024 р. разом з додатками здав до канцелярії суду.

Вивчивши матеріали справи про адмінправопорушення, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адмінвідповідальності, ОСОБА_1 , перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 285 КУпАП постанова по справі про адмінправопорушення оголошується негайно після розгляду справи, а копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

В матеріалах справи наявна розписка ОСОБА_1 про отримання ним постанови суду 14.10.2024 р. ( а. пр. 48), однак не містять відомостей про направлення копії оскаржуваного рішення захиснику, оскільки захисник повернувся з відпустки 26.10.2024 р., то 29.10.2024 р. захисник підготував апеляційну скаргу з додатками та здав до суду, тому апеляційний суд вважає за необхідне визнати причину пропуску строку поважною та поновити строк апеляційного оскарження постанови суду.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адмінправопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адмінправопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адмінправопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адмінправопорушення складається відповідно до ст. ст. 254-256 КУпАП.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адмінправопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому суд повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адмінправопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту. Досліджуючи всі наявні докази суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та ступеню підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.

Суд, який розглядав справу, ці вимоги закону виконав в повному обсязі.

Суд першої інстанції правильно встановив, що 2.06.2024 о 17:58 год. по вул. Сержанта Жужоми, 7 у м. Черкаси ОСОБА_1 керував автомобілем Mitsubishi Lancer, р/номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився в установленому законом порядку із застосуванням спеціального приладу Drager-Alcotest 6820, результат тесту позитивний та склав 1,62 ‰, чим порушив п. 2.9 а) ПДР України та вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адмінправопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адмінвідповідальність.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адмінвідповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд першої інстанції ретельно дослідив матеріали справи, які надійшли від поліції, допитав свідків та дійшов до висновку, що під час складання протоколу та проведення відеозапису скоєного ОСОБА_1 правопорушення, не було допущено порушень вимог нормативних актів.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Вина в скоєнні ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, окрім протоколу про адмінправопорушення серії ААД № 703916 від 2.06.2024 р., підтверджується роздруківкою результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 2.06.2024 р., виконаного із застосуванням приладу Drager Alcotest 6820, який є позитивним та склав 1,62 ‰ (а. пр. 3); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено що огляд проведено у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння та позитивним результатом тесту - 1,62 ‰, відеозаписами з боді-камер поліцейських (а. пр. 10).

Апеляційний суд вважає, що в діях водія ОСОБА_1 встановлені порушення п. 2.9 а) ПДР України, за що передбачена адмінвідповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На переконання апеляційного суду вказані документи складені у відповідності до діючих нормативно-правових актів, які регулюють такі правові відносини та які є предметом судового розгляду.

З метою перевірки доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції витребував матеріали справи про адмінправопорушення стосовно ОСОБА_1 за вчинення адмінправопорушень, передбачених ст. 124 та 1224 КУпАП.

З оглянутих в судовому засіданні суду першої інстанції матеріалів справи про адмінправопорушення, встановлено, що 2.06.2024 о 17:30 год. по вул. Сержанта Жужоми, 7 у м. Черкаси ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Mitsubishi Lancer, р/номер НОМЕР_1 , порушив вимоги п. п. 2.3 б), 12.1, 12.3 ПДР України не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної швидкості та допустив наїзд на перешкоду (дорожній знак) внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Також, 2.06.2024 о 17:30 год. по вул. Сержанта Жужоми, 7 у м. Черкаси ОСОБА_1 керуючи автомобілем Mitsubishi Lancer, р/номер НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 2.10 а) ПДР України, став учасником ДТП, місця якої залишив, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 1224 КУпАП.

Постановою Придніпровського райсуду м. Черкаси від 17.06.2024 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адмінправопорушень, передбачених ст. ст. 124 та 1224 КУпАП та на нього накладено адмінстягнення, з урахуванням вимог ст. 36 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 3 400 грн.

Таким чином, доводи апеляційної скарги, що коли ОСОБА_1 виїжджав зі стоянки то ні знак, ні його автомобіль не зазнали ушкоджень, спростовуються матеріалами цієї справи та змістом судового рішення, яке набрало законної сили та яке не оскаржувалося в апеляційному порядку.

Категоричне невизнання ОСОБА_1 своєї вини суд апеляційної інстанції розцінює як бажання уникнути відповідальності за вчинення даного правопорушення, оскільки обставини, які викладені в апеляційній скарзі, не спростовують факту керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та не звільняють його від відповідальності за скоєне.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Під час складання працівниками поліції протоколу про адмінправопорушення за ч. 1 ст.130 КУпАП ОСОБА_1 був присутнім, отримав копію протоколу, хоча і відмовився від написання пояснення, відмовився від підписання протоколу, а тому суд першої інстанції обґрунтовано, у сукупності з іншими доказами, прийняв протокол про адмінправопорушення як належний і допустимий доказ, з чим погоджується і апеляційний суд.

Докази були досліджені судом першої інстанції, перевірені судом апеляційної інстанції, узгоджуються між собою та підтверджуються відеозаписом події

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи скарги про те, що поліцейськими порушено порядок огляду на стан сп`яніння, весь час перебування у відділку поліції на ньому були кайданки, поведінка працівників поліції була зухвалою, агресивною, вони розмовляли на підвищених тонах, з безпідставним використанням фізичної сили та застосуванням кайданок, що свідчить про суперечність дій поліцейських етичним нормам поведінки та характеризує непрофесійність поліцейських, тому що вони спростовуються наступними матеріалами справи.

Судом першої інстанції встановив, що 2.06.2024 р. до ЧЧ ПП надійшло повідомлення про те, що за адресою м. Черкаси, вул. Сержанта Жужоми, 7 сталося «ДТП без травмованих». Прибувши на місце, поліцейські виявили дорожній знак «Комунальна парковка», який лежав на тротуарі, заявник ОСОБА_2 повідомив, що невідома особа, яка ймовірно перебуває в стані алкогольного сп`яніння, сів за кермо автомобіля золотистого кольору р/номер НОМЕР_1 , виїжджаючи з парковки зачепив знак, зламав знак та зник з місця ДТП. Після розмови з заявником на територію комунальної парковки заїхав автомобіль Mitsubishi Lancer, р/номер НОМЕР_1 , водієм якого є ОСОБА_1 та який, на законну вимогу поліцейського, відмовився надати посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію ТЗ. Під час спілкування з водієм, у останнього працівниками поліції були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає дійсності, порушення мови. На допомогу був викликаний додатковий екіпаж поліції АГАТ 109. Водій повторно відмовився назвати себе і до водія було застосовано фізичну силу, спецзасіб кайданки та доставлено до Черкаського РУП по вул. Пастерівській, 104 для встановлення особи і складання відповідних адмінматеріалів. Було повідомлено безоплатну правову допомогу та викликано адвоката. Водієві було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестера Drager Alcotest 6820, результат позитивний 1,62 ‰, складено протокол затримання АА156685, протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП та винесено постанову ЕНА 2300437 за ч. 1 ст. 126 КУпАП, крім того складено схему ДТП та подія фіксувалась на нагрудні камери поліцейських.

Європейський суд з прав людини зазначав, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» від 9.07.1997 р.). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії» від 20.05.2010 р.).

Доводи апелянта про упереджене ставлення працівників поліції правопорушником не було надано, як пояснив ОСОБА_1 під час апеляційного перегляду він звертався з позовом до суду в порядку КАСУ, в якому оскаржував незаконні дії працівників поліції, але під час судового розгляду відмовився від позову, провадження було закрите.

З матеріалів справи вбачається, що 2.06.2024 р. працівники поліції після скоєння ДТП затримали на громадській автостоянці по вул. Сержанта Жужоми у м. Черкаси водія автомобіля Mitsubishi Lancer, р/номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , доставили водія до Черкаського РУП ГУНП в Черкаській обл. для встановлення особи та перевірки документів. Під час спілкування з водієм ОСОБА_1 у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та поведінка, що не відповідає дійсності. ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу Drager Alcotest, на що останній погодився, результат тесту позитивний 1,62 ‰, заперечень щодо результату огляду на відеозаписі не зафіксовано.

Твердження в апеляції про порушення порядку огляду та недопустимість наявного у справі відеозапису з нагрудних камер поліцейських, тому що він має перерви, є безпідставним, оскільки наявним у справі відеозаписом безперервно зафіксовано саме ті обставини, які мають значення для встановлення обставин справи згідно викладеної у протоколі суті правопорушення.

Апеляційний суд не вбачає в діях працівників поліції порушення вимог ст. 254 КУпАП, судом першої інстанції встановлено, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведено з додержанням вимог чинного законодавства, факт керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння є доведеним.

Апеляційний суд зауважує, що юридична відповідальність передбачає для порушника настання обов`язків зазнавати несприятливих наслідків у вигляді особистого, майнового та іншого характеру, вид і міра яких передбачені санкціями правових норм.

Вид і міра за вчинення діяння, передбаченого ст. 130 КУпАП втратило значення, як дрібного делікту, оскільки роками відповідальність за такі діяння посилюється та є резонансними в національній системі права через настання суспільно небезпечних наслідків.

Життя та здоров`я учасників дорожнього руху залежать від випадку чи трапиться під час руху такої особи аварійна ситуація або складна дорожня обстановка, чи ні, тому, діяння за ст. 130 КУпАП є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень ст. ст. 8 та 9 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики ЄСПЛ», є частиною національного законодавства, наголошено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду з приводу того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доведена сукупністю доказів, які є логічними, послідовними та узгоджуються з іншими матеріалами провадження.

Інші доводи апеляційної скарги мають ознаки надмірного формалізму і не спростовують встановлені у справі фактичні обставини, зводячись до власного тлумачення положень закону, переоцінки доказів і незгоди апелянта з висновками суду щодо їх оцінки, а отже й не є підставами для скасування вірного по суті судового рішення.

Таким чином, з урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги по суті немає, а постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і скасуванню або зміні не підлягає.

Будь-які докази відсутності вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в матеріалах справи відсутні і правопорушником або його захисником суду апеляційної інстанції не надані.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику Смоляру А.О. та правопорушнику ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Придніпровського райсуду м. Черкаси від 11.10.2024 р.

Постанову Придніпровського райсуду м. Черкаси від 11.10.2024 р., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, апеляційну скаргу захисника Смоляра А.О. та правопорушника ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Белах А.В.