Справа № 191/1422/25
Провадження № 3/191/528/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року м. Синельникове

Суддя Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області Окладнікова О.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , працюючої агентом комерційної станції Синельникове 1 структурного підрозділу «Дніпровська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця», зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ;

за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

26.03.2025 року із Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла справа з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №279626 від 23.03.2025 року, складений відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, в якому зазначено, що 23.03.2025 року о 16:30 годині за порушення правил дорожнього руху в м. Синельникове, вул. Миру, біля буд. 42 було зупинено водія гр. ОСОБА_1 , яка керувала транспортним засобом Daewoo Lanos реєстраційний номер НОМЕР_2 , та в ході спілкування з останньою було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме звужені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Останній було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у медичному закладі, на що остання відмовилась.

До початку судового засідання від захисника адвоката Королькова М.В. надійшли письмові заперечення по справі, у яких він просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку із відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення. Захисник зазначив, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що 23.03.2025 р. о 16.35 хв. за порушення ПДР біля будинку 42, вул. Миру м. Синельникове було зупинено ОСОБА_1 , яка керувала автомобілем Lanos НОМЕР_2 , нібито з ознаками наркотичного сп`яніння ( як зазначено в протоколі у ОСОБА_1 звужені зіниці очей які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка що не відповідає обстановці) і за відсутності будь-яких свідків нібито відмовилася проходити медичний огляд (у виписаному направленні вказано час 16:35). Зупинивши автомобіль ОСОБА_1 , і не довівши порушення і підстави зупинки - інспектор поліції незаконно вимагає усі наявні документи водія і страховий поліс. Як докази було надано до суду: протокол (складений без свідків), змонтоване відео, два рапорти та направлення до медичного закладу з вказаним вигаданим часом. Рапорт не є доказом: він не є процесуальним документом, а є внутрішнім документом, складеним зацікавленою особою правоохоронного органу. Також захисник звертає увагу суду на те, що зупинка була очевидно безпідставною і незаконною. Це доводиться тим, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті. На відео (яке тривало з 16.37.50-16.44.36 та з 16.45.18-16.45.57) у інспектора поліції відсутні докази порушення ПДР взагалі, а ось стан водія і її спілкування з інспектором з наданого відео є саме адекватною поведінкою обуреної особи на безпідставну зупинку і порушення її прав і діючого законодавства. Крім того, огляд особи на стан наркотичного сп`яніння щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог ст.266 КУпАП, вважається недійсним. Доказів того, що ОСОБА_1 має відношення до наркотичних засобів поліцейськими не доведена. Доказів порушення ПДР ОСОБА_1 працівниками поліції не надано, права і обов`язки їй не роз`яснювали і навіть не представилися згідно ч.3 ст. 18 Закону України «Про національну поліцію». Законних підстав для зупинки автомобіля, яким керувала ОСОБА_1 , не було і дії інспектора не відповідали чинному діючому законодавству. Тому складений поліцейським без належного його представлення, роз`яснення прав та обов`язків, заслуховування водія та дослідження доказів протокол - підлягає скасуванню, а справа закриттю.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, заперечила, підтримала клопотання свого захисника та просила закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення. Пояснила, що вона має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 і згідно з рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.11.2024 року вона являється опікуном недієздатного ОСОБА_2 . Вона у той час, коли її зупинили поліцейські їхала до свого будинку і везла їсти вказаній недієздатній особі, про що повідомила поліцейським. Одразу ж після зупинки транспортного засобу вона запитала у поліцейських про причину зупинки, так як правил дорожнього руху не порушувала. На що їй одразу повідомили про те, що в неї ознаки наркотичного сп`яніння і між іншим ніби то відсутні бризговики на автомобілі. Вона заперечила проти звинувачення поліцейського та пояснила, що їде з процедури нарощування вій, тому очі і червоні. Поліцейські не зважали на її пояснення і наполягали на проходженні медичного огляду у лікаря-нарколога, на що вона погодилась, але попросила дати час, щоб припаркувати автомобіль, бо вона перекрила проїзд іншим автомобілям, та віднести їжу підопічному, тим більше, що її зупинили саме біля під`їзду. Щоб поліцейські не думали, що вона намагається утекти, запропонувала їм піднятися до квартири. Однак, вони в категоричній формі висловилися проти та зазначили, що відносно неї буде складено протокол.

Захисник Корольков М.В. зазначив, що, крім зазначеного у його клопотанні, протокол про адміністративне правопорушення був складений поліцейським Казьміровим В.В., який начебто чекав її біля будинку, бо раніше, 05.03.2025 року та 23.03.2025 року цей же поліцейський складав постанови про накладення стягнення на ОСОБА_1 за відсутність страхового поліса.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її адвоката Королькова М.В., дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі внаслідок відсутності події і складу адміністративного правопорушення з наступних підстав.

17 липня 1997 року Верховна Рада України ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), тому вона є частиною національного законодавства України, і підлягає застосуванню нарівні з національним законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

У контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди уповноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

ОСОБА_1 ставиться у провину порушення вимог п.2.5 ПДР України, згідно з яким водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібермон проти Франції», Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Також Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності до закону. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна ця особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

З огляду на викладене, за відсутності інших об`єктивних джерел фактичних даних про обставини, що підлягають доказуванню в цій справі, дані, що відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, не можуть бути покладені в основу судового рішення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №279626 від 23.03.2025 року, який складено відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, зазначено, що 23.03.2025 року о 16:30 годині за порушення правил дорожнього руху в м. Синельникове, вул. Миру, біля буд. 42 було зупинено водія гр. ОСОБА_1 , яка керувала транспортним засобом Daewoo Lanos реєстраційний номер НОМЕР_2 , та в ході спілкування з останньою було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме звужені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Останній було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у медичному закладі, на що остання відмовилась.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування особою транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Для того щоб виявити вказане правопорушення, той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, в противному випадку протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення ПДР та подальшого притягнення до відповідальності), може поставити під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення «нетверезого водія».

Крім того, варто відзначити, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби лише у випадках, передбачених ч.1 ст.35 ЗУ «Про національну поліцію».

У своєму рішенні від 15.03.2019 року Верховний Суд у справі №686/11314/17 вказав, що оскільки поліцейським не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм правил дорожнього руху, то вимоги інспектора до водія про пред`явлення документів на право керування є неправомірними, а співробітники поліції можуть зупиняти автомобіль, лише коли є факт правопорушення.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, що підтверджують факт порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху і як наслідок її законне зупинення за таке порушення.

У п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» визначено, за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

У даному випадку до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №279626 від 23.03.2025 року не долучено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, яке стало підставою її зупинки поліцейськими.

Крім того, процедуру оформлення поліцейськими підрозділів поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає наказ МВС України «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» від 07.11.2015 р. № 1395 (далі Інструкція № 1395).

Згідно з п. 3, 4 розділу ІХ Інструкції № 1395, направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами) (далі Порядок № 1103).

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду визначає спільний наказ МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі наказ № 1452/735).

Частиною 1 статті 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вбачається із матеріалів справи, до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №279626 від 23.03.2025 року долучено диск із відеозаписом, на якому має бути зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Однак після дослідження судом відеозапису не встановлено жодного моменту, який би зафіксував відмову ОСОБА_1 від проходження огляду. Крім того, вона неодноразово висловила свою згоду щодо проходження огляду у лікаря-нарколога, після того як вона віднесе їсти недієздатній особі, опікуном якого вона являється і відповідні підтверджуючі документи нею надані суду, в будинок №42, біля якого вона перебувала з поліцейськими та, навіть, з самими поліцейськими, щоб вони не сумнівалися у її намірах і щоб спростувати хибні висловлювання поліцейських, що вона не повернеться.

Враховуючи зазначену практику Європейського суду з прав людини та презумпцію невинуватості, передбачену статтею 62 Конституції України, матеріали даної справи про адміністративне правопорушення не містять достатніх доказів про відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 23.03.2025 року о 16:30 годині, що виключає подію адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, суд не знаходить підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП України через відсутність в її діях події та складу даного адміністративного правопорушення.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю внаслідок відсутності події та складу правопорушення.

Оскільки, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження по справі, судовий збір на підставі ст.40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 7, 247 п. 1, 245, 251, 280, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження.

Суддя О.І. Окладнікова