Провадження № 3/686/4130/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2025 року м. Хмельницький

Суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області Дем`янов Ю.М., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , директора ПП «Пласт Моулд»,

за ч. 1 ст. 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

встановив:

Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області надіслано для розгляду матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності директора ПП «Пласт Моулд» ОСОБА_1 за ч.1 ст.163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 1635/10/22-01-07-01 від 07.05.2025 року, ОСОБА_1 ставиться у вину те, що під час проведення документальної планової виїзної перевірки договору управління майном від 29.04.2013 управитель ПП «Пласт Моулд» (акт № 8194/22-01-07-01/509767532 від 06.05.2025), посадова - директор ПП «Пласт Моулд» ОСОБА_1 порушила:

п.44.1, п.44.2 ст.44, п.п.134.1.1 п. 134.1 ст.134 пп.140.4.4 п.140.4 ст.140 Податкового кодексу України Податкового кодексу України; ст.4. ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-ХІУ; п.2.1, п.2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88; п.5 П(С)БО 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 за №860/4153, п.З р.ІІІ П(С)БО 1, затвердженого наказом Мінфіну від 07.02.2013 за №73, п.11, п.19, п.20, п.29 П(С)БО 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.12.1999 №318, п.5.4, п.5.5, п.5.6 П(С)БО 25 «Фінансовий звіт суб`єкта малого підприємництва», в результаті чого занижено податок на прибуток всього в сумі в сумі 1369444 грн., в тому числі за: три квартали 2018 року в сумі 1380 грн., 2018 рік в сумі 23452 грн., 1 квартал 2019 року в сумі 32025 грн., півріччя 2019 року в сумі 11139 грн., три квартали 2019 року в сумі 62840 грн., 2019 рік в сумі 103337 грн., 1 квартал 2020 року в сумі 190609 грн., півріччя 2020 року в сумі 42424 грн., три квартали 2020 року в сумі 66892 грн., 2020 рік в сумі 99711 грн., 2023 рік в сумі 299806 грн., 1 квартал 2024 року в сумі 128857 грн., півріччя 2024 року в сумі 457387 грн., три квартали 2024 року в сумі 1158931 грн., 2024 рік в сумі 843139 грн.; завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за 2024 рік в сумі 3086618 грн.,

п.44.1 ст.44, п.187.1 ст.187, абз.б пп.192.1.1 п.192.1, п.192.3 ст.192, абз. г) п.198.5, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, на загальну суму 542292 грн., в тому числі в розрізі звітних податкових періодів: за січень 2019 року у сумі ПДВ 500 грн., за березень 2019 року у сумі ПДВ 24295 грн., за жовтень 2020 року у сумі ПДВ 13333 грн., за грудень 2022 року у сумі ПДВ 248463 грн., за березень 2023 року у сумі ПДВ 255371 грн., за серпень 2024 року у сумі ПДВ 330 грн.,

п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, п.11 Порядку заповнення податкової накладної,? затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 року №1307, в результаті чого не складено та не зареєстровано в ЄРПН зведені податкові накладні 31.03.2019 року на суму постачання 104807,71 грн., ПДВ на суму 20961,54 грн., 31.07.2022 року на суму постачання 2 500 000 грн., ПДВ на суму 500 000 грн.,

пункту 89 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового Кодексу України, в результаті чого зареєстровано в ЄРПН податкові накладні за червень, серпень, вересень, жовтень 2024 року з порушенням термінів реєстрації,

п.57.1, п.57.3 ст.57, п.203.2 ст.203 Податкового кодексу України, встановлено несвоєчасну сплату сум податкового (грошового) зобов`язання з податку на додану вартість, зазначених у поданих податкових деклараціях та визначених контролюючим органом,

п.63.3 ст.63 Податкового кодексу, п.8.4 та п.8.5 розділу VIII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09 грудня 2011 року №1588, із змінами та доповненнями, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 травня 2014 року за №503/25280, не повідомлено ГУ ДПС у Хмельницькій області про відкриття 3 (трьох) та закриття 1 (одного) об`єктів оподаткування, об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням або через які провадилась діяльність та не подано до контролюючого органу Повідомлення за формою №20-ОПП ( транспортні засоби).

Вказаними діями, як зазначає уповноважена особа ГУ ДПС у Хґхмельницькій області, ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, будь-яких клопотань до суду від останньої не надходило, причини неявки суду не відомі.

У відповідності до ч. 1 ст. 268 КУпАП суд розглядає справу за відсутності ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю, за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення визначені ст.256 КУпАП, серед яких у протоколі обов`язково зазначаються відомості про місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків, якщо вони є, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

В межах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин інкримінованого особі адміністративного правопорушення, і повинен проводитися їх, у тому числі, і судовий розгляд. З цього слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Стаття 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення (проступку), яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ч. 1 ст. 163-1 КУпАП адміністративна відповідальність настає в разі відсутності податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

В порушення ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначена суть правопорушення, а саме не зазначено, які саме дії або бездіяльність, у розумінні диспозиції ч.1 ст.163-1 КУпАП були допущені ОСОБА_1 , як фізичною особою чи керівником товариства, де проводилась планова податкова виїзна перевірка.

Посилання у протоколі на порушення норм Податкового кодексу України без конкретизації в чому полягають ці порушення, які конкретно дії або бездіяльність допущені особою, не розкриває суті конкретного правопорушення, яке ставиться у вину ОСОБА_1 , як директору підприємства. Також протокол не містить вказівки на місце та час вчинення правопорушення.

Крім того, із вказаного, складеного відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення неможливо зробити висновок про об`єктивну сторону правопорушення, при цьому в матеріалах справи наявний лише акт про результати камеральної перевірки податкової звітності, який є лише службовим документом, що фіксує проведення перевірки та висновки інспектора щодо наявності чи відсутності порушень вимог законодавства, не породжує, не змінює та не звужує права особи, не встановлює для неї додаткових обов`язків та не покладає відповідальність.

В силу норм Податкового кодексу України акт перевірки лише фіксує обставини, встановлені під час проведення перевірки, факти виявлених можливих порушень законодавства та не є остаточним документом, зобов`язуючим до вчинення будь-яких дій, він не є юридичною формою рішення податкового органу і сам по собі не породжує певних правових наслідків для платника податків, не є актом індивідуальної дії та не підлягає оскарженню. Більше того, у вищевказаному акті про результати перевірки не зазначено ряд можливих правопорушень, які були виявлені в ході її проведення, однак в протоколі про адміністративне правопорушення, в тому числі за невстановлені правопорушення, особу притягнуто до адміністративної відповідальності.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б належним чином могли б підтвердити той факт, що ОСОБА_1 являється директором ПП «Пласт Моулд», на якого було покладено обов`язок ведення податкового обліку, у тому числі щодо подання або своєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Суд також враховує, що протокол про адміністративне правопорушення, згідно зі ст. 251 КУпАП, - є лише доказом у справі, що, у сукупності із іншими доказами, відповідно до ст. 252 КУпАП, підлягає оцінці, яка ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, як то регламентують положення ст. 245 КУпАП. Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Отже, досліджені в судовому засіданні докази не дають можливість зробити висновок про те, що саме ОСОБА_1 являється уповноваженою посадовою особою ПП «Пласт Моулд», яка можливо допустила вищевказані порушення податкового обліку та звітності.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи, в якому фактично формулюється обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення.

З урахуванням наведеного, оскільки в ході судового розгляду не встановлено жодних належних та достовірних доказів про порушення ОСОБА_1 норм податкового законодавства,які викладені в акті перевірки, що останній ставиться у вину, дані протоколу про адміністративне правопорушення, щодо порушення ОСОБА_1 вищевказаних положень Податкового кодексу України, є недостовірними та спростовуються дослідженими судом доказами.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

З огляду на положення ст. 62 Конституції України, ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 р. заява № 926/08), суд приходить до висновку, що направлені до суду матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 163-1 КУпАП не узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути почато, а почате підлягає закриттю в тому разі якщо, відсутня подія або склад адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, після аналізу всіх доказів по справі, суд тлумачить усі сумніви на користь особи, яка притягається до відповідальності, та приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП, оскільки прямих, безспірних і безсумнівних доказів її вини, в ході судового засідання не здобуто та суду не надано, а тому провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст.247, 283-285, 294 КУпАП, суддя -

постановив:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю в її діях складу цього адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Юрій ДЕМ`ЯНОВ