Справа № 303/4248/24
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.05.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., за участю ОСОБА_1 , його захисника-адвоката Мельника П. О., представника потерпілого ОСОБА_2 - адвоката Мушак К. М., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/674/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.08.2024.

Цією постановою:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, монтажник у ТОВ «АЯКС», одружений, має на утриманні одну дитину, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 658349 від 11.05.2024 та постанови судді від 09.08.2024 вбачається, що 11.05.2024 о 09 год 40 хв водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ 2108», д. н. з. НОМЕР_1 , по вул. Армійській у с. Буковинка Мукачівського району, не переконавшись у дорожній обстановці, здійснив маневр на головній дорозі, а саме виїзд із прилеглої території, внаслідок чого відбулося зіткнення з транспортним засобом «SEAT Ibiza», д. н. з. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, у зв`язку з чим транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду від 09.08.2024 скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування апеляційної скарги вказує на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи. Стверджує, що наявні в матеріалах справи докази спростовують його вину у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Суд першої інстанції не дав жодної оцінки його поясненням та не відобразив їх у постанові, натомість безпідставно взяв до уваги пояснення водія ОСОБА_2 , не співставивши їх навіть з протоколом та схемою дорожньо-транспортної пригоди. ОСОБА_2 надав суду неправдиві покази, які не співпадають із зафіксованим місцем розташування автомобілів після дорожньо-транспортної пригоди та наявним на автомобілях пошкодженням. Судом першої інстанції не взято до уваги обставини

-2-

зіткнення транспортних засобів у даній дорожній ситуації та механічні пошкодження, виявлені і зафіксовані на схемі місця дорожньо-транспортної пригоди та фотознімках. На його думку, сукупність досліджених доказів, наявних дорожніх знаків, відсутність дорожньої розмітки та пояснень учасників дорожньо-транспортної пригоди свідчить про те, що транспортний засіб під його керуванням рухався з дотриманням Правил дорожнього руху України, що підтверджується фактичним розташуванням транспортних засобів після дорожньо-транспортної пригоди та наявними на транспортних засобах пошкодженнями, а також зафіксованими слідчим на місці цієї пригоди. У зв`язку з чим, висновок суду про те, що дорожньо-транспортна пригода сталася з його вини не відповідає матеріалам справи та фактичним обставинам події. При цьому, звертає увагу на те, що складений щодо нього протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки в такому відсутні відомості про потерпілих та свідків, і жодних доказів, які б підтверджували його вину, до протоколу не додано.

Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_2 на розгляд справи щодо ОСОБА_1 не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи та відомості про поважність причин неявки не заявляв. При цьому, за змістом ст. 294 КУпАП участь потерпілого, в апеляційному розгляді справи, не є обов`язковою. Враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_2 , що не може розцінюватись як порушення його прав, передбачених ст. 269 КУпАП. При цьому, враховується думка представника-адвоката Мушак К. М., яка не заперечувала щодо розгляду апеляційної скарги без участі ОСОБА_1 .

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Мельника П. О., які підтримали апеляційну скаргу, представника потерпілого ОСОБА_2 адвоката Мушак К. М., яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. За змістом вказаної норми закону, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

-3-

Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 658349 від 11.05.2024 вбачається, що 11.05.2024 о 09 год 40 хв водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ 2108», д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Армійській у с. Буковинка Мукачівського району, не переконавшись у дорожній обстановці, здійснив маневр на головній дорозі, а саме виїзд із прилеглої території, внаслідок чого відбулося зіткнення з транспортним засобом «SEAT Ibiza», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, у зв`язку з чим транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України.

Викладені у протоколі щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП обставини підтверджуються наявною в матеріалах справи копією схеми місця дорожньо-транспортної пригоди від 11.05.2024, в якій зафіксована дорожня обстановка і місце розташування транспортних засобів, їх пошкодження, яка підписана учасниками без жодних зауважень та застережень; копіями письмових пояснень ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 ; наданим потерпілою стороною у даній справі відеозапису з місця події.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено даних, які би давали підстави вважати, що поліцейський СРПП ВП № 1 Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області Косей Е. Е., який склав щодо ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, був упереджений при його складанні, і що у нього були підстави для обмови ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху України і підстави для фальсифікації протоколу та доданих до нього матеріалів, а також даних про його зацікавленість у результатах розгляду справи, на ці дані не вказується як в апеляційній скарзі, так і не вказувала сторона захисту під час її розгляду

Тому, апеляційний суд приходить до висновку про те, що поліцейський ОСОБА_5 при виконанні своїх функціональних обов`язків та складанні відповідних документів діяв у межах наданих йому повноважень.

Диспозиція ст. 124 КУпАП передбачає порушення учасниками дорожнього руху, правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Пунктом 10.1 Правил дорожнього руху України передбачено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Апеляційний суд, дослідивши зібрані по справі докази вважає, що суддею місцевого суду дана правильна оцінка наявним у справі доказам, а тому висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні, передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення є таким, що відповідає фактичним обставинам та наявним у матеріалах справи доказам і узгоджується з вимогами закону.

Письмовими поясненнями ОСОБА_1 підтверджено, що він, здійснюючи маневр розвороту, не побачив, що по головній дорозі рухався автомобіль марки «Seat», після чого він почав виїжджати на головну дорогу, де і відбулось зіткнення.

Письмовими поясненнями водія ОСОБА_2 стверджується, що він рухався по головній дорозі та побачив, що перед ним, здійснюючи маневр розвороту, виїхав автомобіль марки «ВАЗ», внаслідок чого відбулося зіткнення.

Зі схеми місця дорожньо-транспортної пригоди вбачається, що на ній відображено місце розташування транспортних засобів із прив`язкою до проїзної частини та інших умов, а також пошкодження, які отримали транспортні засоби внаслідок ДТП.

-4-

При оцінці зібраних по справі доказів, апеляційний суд уважає, що вимоги КУпАП та інші нормативно-правові акти, при збиранні та фіксуванні таких, порушені не були.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, цим доказам суд дав належну оцінку та вірно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, а тому доводи сторони захисту в апеляційній скарзі про відсутність вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є необґрунтованими і такі апеляційним судом відхиляються.

При цьому апеляційним судом враховується те, що згідно положень п. 10.1 Правил дорожнього руху України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 рухався з дотримання Правил дорожнього руху України та дорожньо-транспортна пригода сталася не з його вини, а ОСОБА_2 надав суду неправдиві покази, які не співпадають із зафіксованим місцем розташування автомобілів після дорожньо-транспортної пригоди та наявним на автомобілях пошкодженням, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знаходять свого підтвердження, спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, що дає обґрунтовані підстави вважати, що такі спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене ним правопорушення.

Наявними у матеріалах справи доказами беззаперечно підтверджено той факт, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, у порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, не переконався у дорожній обстановці, здійснив маневр на головній дорозі, а саме виїзд із прилеглої території, внаслідок чого відбулося зіткнення з транспортним засобом «SEAT Ibiza», д. н. з. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в оскаржуваній постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, стороною захисту не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

При цьому факт складення відносно іншого водія ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення за порушення Правил дорожнього руху України, а також факт наявності відносно нього постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, не спростовує встановлених судом обставин, за яких ОСОБА_1 також визнаний винним у порушенні Правил дорожнього руху України та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що з наявного в матеріалах справи відеозапису, який зроблений ОСОБА_2 після дорожньо-транспортної пригоди вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 виїжджав із прилеглої дороги, тому в будь-якому разі повинен був надати дорогу транспортному засобу під керуванням ОСОБА_2 та переконатися у безпечності такого виїзду, що беззаперечно свідчить про те, що у діях ОСОБА_1 містяться ознаки порушення вимог 10.1 Правил дорожнього руху України, які також стали причиною дорожньо-транспортної пригоди.

Разом з тим, надаючи оцінку діям водія транспортного засобу «Seat Ibiza», н.з. НОМЕР_2 , виходячи зокрема з досліджених у судовому засіданні доказів, а також постанови Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.07.2024 щодо ОСОБА_2 , слід констатувати, що причиною дорожньо-транспортної пригоди є невиконання обома водіями вимог Правил дорожнього руху України, у зв`язку з чим у діях обох водіїв вбачається спільна ступінь вини у настанні дорожньо-транспортної пригоди та заподіяних наслідках, що об`єктивно підтверджено наявними матеріалами.

-5-

За таких обставин, неспроможними і такими, що не свідчать про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що складений щодо ОСОБА_1 протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки в такому відсутні відомості про потерпілих та свідків, і жодних доказів, які б підтверджували його вину, до протоколу не додано.

При цьому, апеляційний суд вважає, що складений відносно ОСОБА_1 протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, у ньому відображені всі необхідні й достатні відомості, у тому числі суть правопорушення, яке підтверджено доданими до нього доказами, а відтак підстав для визнання його недопустимим доказом у справі немає.

Той факт, що протокол не містить відомостей про потерпілу особу, не дає підстав для визнання його недопустимим доказам, і більш того, для закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Твердження сторони захисту в апеляційній скарзі про те, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою та винесена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд відхиляє, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, повно і всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд також звертає увагу на те, що стороною захисту не спростовано висновки суду першої інстанції та не надано належних доказів на спростування вини ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні ні до місцевого суду, ні до суду апеляційної інстанції.

Між тим, доводи апеляційної скарги сторони захисту фактично зводяться до переоцінки доказів, яким суддею місцевого суду надана належна правова оцінка, на правильність висновків судді не впливають та їх не спростовують, порушень вимог закону допущених судом першої інстанції, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційний суд не вбачає, а відтак вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Таким чином, сукупність досліджених доказів поза розумним сумнівом свідчить проте, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України, а відтак його вина у дорожньо-транспортній пригоді є доведеною.

Крім того, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суд першої інстанції врахував обставини справи, характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника й застосував до ОСОБА_1 вид та розмір стягнення в межах санкції ст. 124 КУпАП, врахувавши належні докази, які ніким не оспорювалися, належним чином умотивувавши судове рішення, а тому накладене на ОСОБА_1 стягнення є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, є справедливим і таким, що відповідає передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі сторони захисту не вказується, й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Порушень вимог закону допущених судом першої інстанції, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційний суд не вбачає, а відтак доходить до переконання про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови судді - без змін.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених

-6-

нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків тощо; те, що стороною захисту не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, і будь-яких обґрунтованих клопотань з цього приводу, в тому числі про витребування доказів, призначення експертизи, виклик свідків не заявлялось.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.08.2024 щодо нього,- без змін.

Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя