Провадження № 3/127/2886/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Сичук М.М., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з відділ адміністративної практики управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовець в/ч НОМЕР_2 водій електрик, за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

В провадження судді Вінницького міського суду Вінницької області Сичука М.М. надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП (справа №127/13652/25).

Крім того, в провадження судді Вінницького міського суду Вінницької області Сичука М.М. надійшли адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2КУпАП (справа №127/13648/25).

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Згідно ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи викладене та зважаючи на те, що в провадженні Вінницького міського суду Вінницької області знаходяться дві справи відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, суд вважає за доцільне об`єднати вищевказані матеріали в одне провадження, присвоївши даному матеріалу номер справи №127/13648/25.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18№218999 від 29.04.2025 року, ОСОБА_1 29.04.2025 року о 13:30 год. за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив стосовно своєї тещі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , домашнє насильство, а саме виражався нецензурною лайкою та принижував.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано працівником поліції за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18№216549 від 29.04.2025 року, ОСОБА_1 29.04.2025 року близько 13:30 год. за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильств психологічного, фізичного та матеріального характеру стосовно своєї падчерці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме погрожував, ображав, штовхав, бив, псував майно навушники, внаслідок чого було завдано шкоду фізичному та психологічному здоров`ю ОСОБА_3 .

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, оскільки ним на електронну адресу надіслано заяви про відкладення розгляду справи, які судом не можуть бути взяті до уваги з причин відсутності накладеного на дані заяви електронного підпису особи.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, заявлені ним клопотання про відкладення справи не приймаються до уваги, оскільки вони оформленні неналежним чином, тому вважаю за можливе розглянути справу без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали протоколу у справі про адміністративне правопорушення, докази, що містяться у матеріалах справи, суд прийшов до наступного.

Частиною 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдано шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Згідно ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи, тягне за собою накладення штрафу від тридцяти до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до п`ятдесяти годин, або адміністративний арешт на строк від двох до десяти діб.

Згідно п. 3 ч. 1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п. 14 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Сім`я, згідно з положеннями ст. 3 Сімейного кодексу України, є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно до ст. 36 ч. 2 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи положення ст. 36 КУпАП, матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підлягають об`єднанню в одне провадження.

Ставлення особи, що притягається до адміністративної відповідальності до вчинення інкримінованого йому правопорушення

ОСОБА_1 з матеріалів справи, а саме його пояснень вину не визнав, пояснивши свої дії тим, що він проводив виховну роботу із донькою ОСОБА_3 , в міру без побоїв.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Згідно статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Як зазначено частинами 1 та 2 статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 9 КУпАП, правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 245КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Положеннями статті 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Допустимість доказів це придатність їх для використання у адміністративному процесі за формою, на відмінну від їх належності придатність для використання за змістом.

При цьому, у відповідності до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і основним джерелом доказів у справі, оскільки саме в ньому повинні міститися повні й точні відомості про вчинене правопорушення і його кваліфікацію, що має значення для правильного вирішення справи.

Суд, дослідивши докази у справі, дійшов наступного висновку.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, підтверджується:

- протоколом серії АПР18№216549 від 29.04.2025 про адміністративне правопорушення, яким встановлено факт вчинення правопорушень;

- - протоколом серії АПР18№218999 від 29.04.2025 про адміністративне правопорушення, яким встановлено факт вчинення правопорушень;

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію ОСОБА_2 від 29.04.2025;

- письмовими пояснення ОСОБА_1 ;

- письмовими ОСОБА_2

- формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства;

- копією термінового заборонного припису серія АА №212768 від 29.04.2025 року;

- рапортом поліцейського взводу №1 роти № 1 БУПП у Вінницькій області ДПП капрала поліції Дмитра Лавренюка;

Докази, які б підтверджували їх фальсифікацію, матеріали справи не містять.

Вказані докази зібрані у встановленому законом порядку, відповідають фактичним обставинам справи, тобто є належними та допустимими, і в своїй сукупності, взаємозв`язку, достатності підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 вказаних адміністративних правопорушень та його вину, тому суд бере їх за основу при постановленні судового рішення.

Підстав сумніватися в правдивості, достовірності вказаних доказів у суду немає.

Відомості, що містяться в безпосередньо досліджених судом доказах, узгоджуються між собою.

При цьому судом враховується також те, що ОСОБА_1 дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколів про адміністративні правопорушення не оскаржував, доказів неправомірної поведінки останніх та доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколах про адміністративні правопорушення та додатках до них, - суду не скеровував.

Аналізуючи наведені докази та дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, приходжу до переконання в доведенні винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частинами 1 та 2 статті 173-2 КУпАП.

Обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Обставини, що пом`якшують відповідальність відсутні.

Обставиною, що обтяжує відповідальність, суд визнає вчинення правопорушення за інших надзвичайних обставин, якими є введення на території України воєнного стану, а також вчинення діяння відносно малолітньої або неповнолітньої особи.

Вирішуючи питання про застосування до правопорушника виду адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суд враховує, що відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень, як самим порушником, так і іншими особами.

Суд виходить не з принципу формального підходу до вирішення справи, а саме з необхідності забезпечення судом уникнення порушень прав і свобод інших громадян, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, а тому, притягнення громадянки України ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є виправданим, оскільки його вина є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом», оскільки цього вимагають справжні інтереси суспільства, на охорону яких і направлені завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Таким чином, вирішуючи питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення, суд відповідно до статті 33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, майновий стан, тому суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 , враховуючи положення ст. 36 КУпАП, адміністративне стягнення у виді штрафу, за санкцією частини 2 статті 173-2 КУпАП, а саме штраф в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Визначений вид та розмір покарання за своїм видом та мірою відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню правопорушень як самою правопорушницею, так і іншими особами.

Підстав для застосування ст. 22 КУпАП до особи суд не вбачає.

Строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст.38 КУпАП, не сплили.

Згідно вимог ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Оскільки, особу, що притягається до адміністративної відповідальності, тобто ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення, то вважаю за необхідне стягнути з останньої судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 та ч. 2 ст. 173-2, ст. 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративні матеріали №127/13648/25, №127/13652/25, складені відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, об`єднати в одне провадження та присвоїти їм спільний номер №127/13648/25.

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, за санкцією частини 2 статті 173-2 КУпАП, а саме штраф в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 605 гривень 60 копійок судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду впродовж 10 днів з дня її ухвалення.

Суддя: