справа № 361/2933/25
провадження № 3/361/1028/25

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 року м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Анікушин В.М., розглянувши адміністративну справу, що надійшла від заступника командира батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль Управління патрульної поліції у Київської області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

- за вчинення правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),-

в с т а н о в и в:

16 березня 2025 року, близько 13 години 25 хвилин, на 59 км а/д М-01 Київ-Чернгів в Броварському районі Київської області, ОСОБА_1 повторно протягом року, відповідно до постанови серії ЕНА

№ 3301110 від 20 жовтня 2024 року, керував автомобілем марки «Volkswagen», н.з. НОМЕР_2 , не маючи посвідчення водія відповідної категорії, відтак, не маючи права керувати транспортним засобом. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.1 А Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 126 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину в інкримінованому адміністративному правопорушенні не визнав. Підтвердив, що 20.10.2024 та 16.03.2025 керував автомобілем «Volkswagen», н.з. НОМЕР_2 , не маючи права керування транспортними засобами. Однак зауважив, що отримав медичну довідку, яка підтверджує його здатність керувати траспортними засобами за станом здоров`я та склав теоретичний іспит у сервісному центрі МВС щодо знань Правил дорожнього руху. ОСОБА_1 пояснив, що практичний іспит з керування він не склав у зв`язку з неможливістю отримати талон на цей іспит із-за великої черги бажаючих. Зазначив, що керування ним авто без отримання посвідчення водія було зумовлено необхідністю доставки гарбузів і капусти в школу для харчування дітей.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності та взаємозв`язку за внутрішнім переконанням, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до п. 2.1А Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з постановою серії ЕНА № 3301110 від 20 жовтня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн. ОСОБА_1 у судовому засідання підтвердив керування транспортним засобом 20.10.2024 без отримання посвідчення водія. Відомостей щодо скасування цієї постанови у судовому порядку не встановлено.

Водночас 16.03.2025 ОСОБА_1 керував автомобілем без посвідчення водія, тобто повторно протягом року порушив вимоги п. 2.1 А Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, що підтверджено поясненнями особи, яка притягається до відповідальності та доказами наявними у матеріалах справи. Отже, дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані поліцейськими за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Суд відхиляє доводи особи, яка притягається до відповідальності, що наявність медичної довідки та складання теоретичного іспиту на знання ПДР дозволяє керувати транспортним автомобілем. Так, порядок оформлення, національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія) територіальними сервісними центрами МВС (далі - ТСЦ МВС) визначений в Інструкції «Про порядок приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами та видачі посвідчень водія», затвердженої наказом МВС №515 від 07.12.2009. Відповідно до п.5 цієї Інструкції посвідчення водія на право керування транспортними засобами категорій A1, A, B1, B, C1, C, D1 і D видаються особам, які склали в ТСЦ МВС теоретичний і практичний іспити. Отже, складання лише теоретичного іспиту є недостатнім для отримання посвідчення водія. Разом з тим, медична довідка згідно з положеннями згаданої вище інструкції є документом, який підтверджує придатність особи для керування транспортними засобами за станом здоров`я і є підставою для допуску до складання іспитів.

Суд розцінює пояснення ОСОБА_1 щодо невизнання вини у вчиненні адміністративного правопорушення, як його намагання уникнути адміністративної відповідальності.

З наведеного, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 126 КУпАП, доведена повністю та підтверджується такими доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 273137 від 16 березня 2025 року, постановою серії ЕНА

№ 3301110 від 20 жовтня 2024 року, довідкою про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення від 17.03.2025, відеозаписом обставин оформлення адміністративного матеріалу, а також поясненнями ОСОБА_1 .

В ході розгляду адміністративної справи обставин, які виключають провадження в справі та адміністративну відповідальність, не встановлено. Суд зауважує, що перевезення в школу овочів для харчування дітей не є обставиною, яка може виключати адміністративну відповідальність або звільняти від неї.

Обставин, які обтяжують чи пом`якшують відповідальність за вчинене правопорушення судом не встановлено.

Враховуючи наявність в матеріалах справи інформації про належність автомобіля марки

«Volkswagen LT 28», н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 , застосувати додаткове адміністративне стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу неможливо.

З урахуванням обставин вчиненого правопорушення, особи правопорушника, вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції частини п`ятої статті 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Суд наголошує, що особи, які керують ТЗ без достатніх практичних знань та без посвідчення водія, створюють підвищену суспільну небезпечність, а тому запобігальна мета додаткового стягнення у вигляді позбавлення права керувати ТС у такому разі набуває особливого значення.

ОСОБА_1 подав клопотання, у якому просив розстрочити сплату ним штрафу.

Розглянувши це клопотання, суддя зазначає таке. Нормами КУпАП не врегульовано питання надання розстрочки виплати штрафу у справах про адміністративні правопорушення, вирішуючи дане питання керується аналогією з нормами кримінального права, а саме положеннями частини четвертої статті 53 КК України. Задля забезпечення гарантій і принципу законності щодо особи, яка притягається до відповідальності, оскільки санкція вказаної статті, при встановленні факту скоєння правопорушення і вини, передбачає штраф, розмір якого значно перевищує прожитковий мінімум для осіб працездатного віку в Україні, та мінімальний розмір штрафу, визначений у частині другій статті 53 КК України, з метою не допущення погіршення становища правопорушника порівняно із засудженим, суд вважає за можливе задовольнити клопотання, надавши розстрочку на сплату штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень строком на 12 місяців.

Крім того, відповідно до вимог статті 40-1 КУпАП, ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп., сплату якого передбачено пунктом 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись пунктом 5 статті 24, статтями 30, 221, 283, 284 КУпАП, та відповідно до частини п`ятої статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 126 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортним засобом на строк п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу в розрахунку на місяць, що становить 605 грн 60 коп.

Надати ОСОБА_1 розстрочку виплати штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот)грн. строком на один рік зі сплатою по 3400 (три тисячі чотириста) грн щомісячно до 01 числа наступного місяця, починаючи з дати набрання законної сили постанови суду і до повної сплати суми штрафу.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути звернута до примусового виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання законної сили.

Суддя В.М. Анікушин