Справа № 204/4663/25
Провадження № 3/204/1289/25
ЧЕЧЕЛІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року суддя Чечелівського районного суду міста Дніпра Токар Н.В., розглянувши протокол про адміністративне правопорушення стосовно:

ОСОБА_1 , працюючої на посаді головного бухгалтера ПП «Аеліта» (), яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.163-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №101/24-09 від 11 квітня 2025 року, головний бухгалтер ПП «Аеліта» () ОСОБА_2 вчинила порушення: пп. «б» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України та п.4 р. IV Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, що призвело до подання не у повному обсязі податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податку за І квартал 2023 року у сумі доходу 8616,00 грн., за ІІ квартал 2023 року у сумі доходу 720,00 грн., за ІІ квартал 2024 року у сумі доходу 1320,00 грн., за ІІІ квартал 2024 року у сумі доходу 4000,00 грн. не відображення сум доходів, нарахованої (сплачених) на користь фізичних осіб підприємців, з ознакою доходу «157», за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.163-4 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_2 не з`явилась, причини неявки суду не повідомила. Враховуючи той факт, що судом було використано всі можливі засоби повідомлення особи, суд приходить до висновку про можливість розглянути справу за відсутністю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю відповідно до п.7 ст.247 КУпАП України у зв`язку зі збігом строку притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності і неможливістю у зв`язку з цим накладення на неї адміністративного стягнення.

Положеннями ч. 1 ст. 163-4 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за неутримання або неперерахування до Бюджету сум податку на доходи фізичних осіб при виплаті фізичній особі доходів, перерахування податку на доходи фізичних осіб за рахунок коштів підприємств, установ і організацій (крім випадків, коли таке перерахування дозволено законодавством), неповідомлення або несвоєчасне повідомлення державним податковим інспекціям за встановленою формою відомостей про доходи громадян.

Згідно положень п. 86.1 ст. 86 Податкового Кодексу України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

За результатом проведеної документальної планової виїзної перевірки податковим органом були виявленні порушення податкового законодавства, про що відповідно був складений акт перевірки №1694/04-36-07-03/14287324 від 11.04.2025 року.

Оформлення посадовими особами контролюючих органів результатів документальних перевірок платників податків-юридичних осіб, їх відокремлених підрозділів, постійних представництв та представництв нерезидентів щодо дотримання законодавства з питань державної митної справи, про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, регулюється Порядком оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 20серпня 2015 року №727 (далі - Порядок від 20 серпня 2015 року № 727), а також Методичними рекомендаціями щодо оформлення матеріалів документальних перевірок, затвердженими наказом Державної фіскальної служби України від 1 червня 2017 року № 396 (далі - Методичні рекомендації від 1 червня 2017 року № 396).

Згідно з Порядком від 20 серпня 2015 року № 727 та Методичними рекомендаціями від 1 червня 2017 року № 396, акт документальної перевірки - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. У акті перевірки зазначається детальна інформація щодо виявлених перевіркою порушень податкового, валютного та іншого законодавства.

Одним із невід`ємних прав платника податків, відповідно до підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 ПК України, є право на подання до контролюючого органу письмових заперечень до акту перевірки у порядку, встановленому цим Кодексом.

Пунктом 86.7 статті 86 ПК України передбачено, що у разі незгоди платника податків або його представників з висновками чи фактами і даними, викладеними в акті перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводить перевірку.

Отже, акт податкової перевірки є службовим документом, в якому зафіксовані виявлені при проведенні тієї або іншої податкової перевірки порушення, він є носієм доказової інформації про виявлені порушення та його зміст може бути оспорено шляхом подання до контролюючого органу за основним місцем обліку заперечень.

Пунктом 56.18 ст. 56 ПК України надано право платнику податків на звернення до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу, при цьому грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Також, згідно п. 56.19 ст. 56 Податкового кодексу України, у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного, оскарження відповідно до п.56.17 цієї статті.

Таким чином, податковим законодавством України передбачено дворівневу процедуру оскарження рішень податкового органу та поширено презумпцію невинуватості на процедуру оскарження.

З виписки акту планової виїзної документальної перевірки ПП «Аеліта» №1694/04-36-07-03/14287324 від 11.04.2025 року вбачається, що за результатами перевірки встановлено порушення, а саме: пп. «б» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України та п.4 р. IV Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, що призвело до подання не у повному обсязі податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податку за І квартал 2023 року у сумі доходу 8616,00 грн., за ІІ квартал 2023 року у сумі доходу 720,00 грн., за ІІ квартал 2024 року у сумі доходу 1320,00 грн., за ІІІ квартал 2024 року у сумі доходу 4000,00 грн. не відображення сум доходів, нарахованої (сплачених) на користь фізичних осіб підприємців, з ознакою доходу «157».

При цьому, протокол про адміністративне правопорушення № 101/24-09 складено 11.04.2025 року, втім згідно з актом документальної планової виїзної перевірки ПП «Аеліта» №1694/04-36-07-03/14287324 від 11.04.2025 року зафіксовано вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-4 КУпАП, в різні проміжки часу, а саме: за І квартал 2023 року, за ІІ квартал 2023 року, за ІІ квартал 2024 року, за ІІІ квартал 2024 року.

Частиною 2 статті 38 КУпАП передбачено, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Згідно ст.38 КУпАП початком відліку строку для накладення адміністративного стягнення є день вчинення адміністративного правопорушення. Вказана стаття не передбачає інших умов відліку цього строку, крім як для триваючих правопорушень.

Норми КУпАП не містять визначення поняття «триваюче правопорушення».

Проте, як зазначено у листі Міністерства юстиції України від 02 серпня 2013 року №6802-0-4-13/11, в теорії адміністративного права «триваючими» визначаються правопорушення які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов`язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов`язок, або виконує його не повністю чи неналежним чином.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 18 грудня 2019 року у справі №158/286/17.

Як вбачається з акту перевірки від 11.04.2025 року, на підставі якого складено протокол № 101/24-09 від 11.04.2025 року відносно ОСОБА_2 , порушено порядок утримання та перерахування податку на доходи фізичних осіб і подання відомостей про виплачені доходи за І квартал 2023 року, ІІ квартал 2023 року, ІІ квартал 2024 року та ІІІ квартал 2024 року, тобто, правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 163-4 КУпАП, не носить характеру триваючого.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів апелянта у апеляційному провадженні), сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», заява №303-A, п. 29).

Таким чином, закінчились строки притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.1 ст. 163-4 КУпАП, передбачені ст.38 КУпАП.

Відповідно до ч. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Враховуючи те, що на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 163-4 КУпАП минуло більше 3 місяців з дня вчинення правопорушення, тобто закінчився строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП, то провадження у справі відносно ОСОБА_2 підлягає закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 , працюючої на посаді головного бухгалтера ПП «Аеліта» (), до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-4 КУпАП, закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Н.В.Токар