Справа № 127/7688/25
Провадження № 3/127/1621/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Жмудь О.О., розглянувши адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Згідно протоколу №245 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 04.03.2025, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді молодшого інспектора 2 категорії відділу режиму і охорони державної установи «Вінницька УВП (№1), являючись згідно пп. «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий 2023 рік в чому вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, відповідальність за яке передбачена частино 1 статті 172-6 КУпАП.

Вказане правопорушення вчинено при наступних обставинах:

Відповідно до витягу з наказу №213/ОС-17 від 01.12.2017 ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)» «По особовому складу», ОСОБА_1 призначено на посаду молодшого інспектора 2 категорії відділу режиму і охорони ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)».

Так, посада ОСОБА_1 відноситься до категорії посад державної кримінально-виконавчої служби, тобто у ОСОБА_1 виник обов`язок подати щорічну декларацію за 2023 рік до 31.03.2024. За даними публічної інформації Єдиного державного реєстру декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, встановлено що ОСОБА_1 лише 15.01.2025 о 10:31 год. подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування особи за 2023 рік. Згідно інформації наданої ДУ «Вінницької УВП (№1)» Гнибидюку О.Ю. були доведені вимоги фінансового контролю.

Прокурор Приходько Д.Є. у судовому засіданні протокол про адміністративне правопорушення підтримала та просила суд визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

В судове засідання ОСОБА_1 та його представник адвокат Пунько І.В. не з`явились. Слід зазначити, що адвокат Пунько І.В. неодноразово подавала заяви про відкладення розгляду справи у зв`язку можливістю ознайомитись з матеріалами справи (20.03.2025), у зв`язку з проведенням слідчих дій (07.04.2025), з відбуттям у термінове та невідкладне відрядження (29.04.2025), у зв`язку з сімейними обставинами (15.05.2025), у зв`язку з перебуванням Гнибидюка О.Ю. на лікарнямому (15.05.2025).

Вирішуючи подане від 15.05.2025 адвокатом Пунько І.В. клопотання про відкладення розгляду справи варто зазначити, що вказані матеріали справи надійшли до суду 11.03.2025, що на переконання суду у ОСОБА_1 та у його представника було достатньо часу для подачі клопотань, пояснень та доказів, що стосуються предмету судового розгляду, тому необхідності для подальшої обов`язкової участі ОСОБА_1 в судовому засіданні суд не вбачає.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП України, справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені зокрема ст. 172-4-172-9 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує особі право бути присутнім та безпосередньо брати участь у судовому засіданні стосовно встановлення обґрунтованості складеного відносної неї протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України» згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Приймаючи до уваги, що хоча законом визначено обов`язкову участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності в судовому засіданні, утім врахувавши поведінку особи, яка притягується до відповідальності, свідоме затягування розгляду справи за відсутності поважних причин, суд, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП України, вважає за можливе провести розгляд справи за його відсутності, не зупиняючи провадження у справі, так як подальше відкладення розгляду справи нівелюватиме завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП). Розгляд справи у розумні строки з одного боку забезпечує можливість своєчасного відновлення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у випадку необґрунтованості та безпідставності провадження у справі стосовно неї, а з іншого своєчасне вжиття заходів спрямованих на запобігання іншим правопорушенням, у випадку наявності підстав застосування адміністративного стягнення з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття (стаття 23 КУпАП). У будь-якому випадку відповідні дії мають бути вчинені своєчасно, з метою недопущення негативних наслідків, пов`язаних із тривалим розглядом справи.

Суд, вислухавши думку прокурора та дослідивши матеріали справи, що надійшли до суду приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідальність за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП настає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 вказаного Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

У ході судового розгляду та відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 245 від 04.03.2025, встановлено, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді молодшого інспектора 2 категорії відділу режиму і охорони державної установи «Вінницька УВП (№1), являючись згідно пп. «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий 2023 рік.

Відповідно до витягу х наказу №213/ОС-17 від 01.12.2017 ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)» ОСОБА_1 призначено на посаду молодшого інспектора 2 категорії відділу режиму і охорони ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)» з 04.12.2017.

Так, посада ОСОБА_1 відноситься до категорії посад державної кримінально-виконавчої служби.

Згідно до пп.«д» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 є суб`єктом декларування та зобов`язаний подавати декларації відповідно до цього Закону.

Згідно ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а"; в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до пункту 15 частини першої статті 11 Закону України «Про запобігання корупції» Національне агентство з питань запобігання корупції (далі НАЗК) надає рекомендаційні роз`яснення, методичну та консультаційну допомогу, зокрема, щодо застосування положень Закону та прийнятих на його виконання нормативно-правових актів.

З метою реалізації цього повноваження та на виконання пункту 3 розділу II Закону України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» НАЗК підготувало Роз`яснення від 13.11.2023 № 4.

НАЗК надало роз`яснення, щодо типів існування декларацій, коли слід їх подавати та який звітний період вони охоплюють. Отже, Законом передбачено три типи декларацій суб`єкта декларування, а саме:

1) щорічна декларація - декларація, яка подається відповідно до частини першої статті 45 Закону № 1700-VII у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація;

2) декларація після звільнення - декларація, яка подається відповідно до абзацу другого частини другої статті 45 Закону № 1700-VII з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» та «в» пункту 2 частини першої статті 3 Закону № 1700-VII. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 груздя включно), що передує року, в якому подається декларація;1

3) декларація кандидата на посаду - декларація, яка подається відповідно до абзацу першого частини третьої статті 45 Закону № 1700-VII до призначення або обрання особи на посаду. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому особа подала заяву на зайняття посади, якщо інше не передбачено законодавством.

Згідно з Роз`ясненням днем припинення діяльності є останній день виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або іншої діяльності, зазначеної у підпунктах «а», «в» - «г» пункту 2 частини першої статті 3 Закону № 1700-VII.

Окрім цього, пунктом 1-1 даного Роз`яснення за загальним правилом потрібно до 31.03.2024 подати з 1 січня до 31 березня 2024 року включно суб`єкти декларування (крім тих, які мають право на відтермінування) повинні подати щорічні декларації за 2023 звітний період.

Тобто, у ОСОБА_1 виник обов`язок подати щорічну декларацію за 2023 рік до 31.03.2024.

За даними публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які розміщенні на веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, встановлено, що ОСОБА_1 лише 15.01.2025 о 10:31 год. подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування особи за 2023 рік.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 22.05.2017 № 223-943/0/4-17 зазначив, що вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 172-6 КпАП, слід врахувати об`єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об`єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації. Конструктивною ознакою цього правопорушення є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за вищезазначеною статтею виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха, технічних збоїв офіційного веб-сайту НАЗК, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням під вартою.

З наданих суду документів вбачається, що ОСОБА_1 були доведені до відома вимоги фінансового контролю.

Крім того, суд враховує, що ОСОБА_1 неодноразово подавав електронні декларації, а саме: 20.11.2017 кандидата на посаду; 25.02.2018 щорічну; 26.02.2020 щорічну; 12.03.2021 щорічну; 14.04.2022 щорічну; 25.04.2023 щорічну.

У зв`язку із заповненням зазначених декларацій ОСОБА_1 відомий порядок подачі відповідних декларацій.

З роздруківки з публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій, вбачається, що ОСОБА_1 подав щорічну декларацію за 2023 рік лише 15.01.2025 об 10:31 год., тобто несвоєчасно.

Оцінюючи досліджені докази у їх сукупності та логічному взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достатніми для вирішення справи та такими, що узгоджуються між собою.

Доказів, які б спростовували вказане, матеріали справи не містять. Поважні причини щодо несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік у судовому засіданні не встановлені.

З огляду на викладене, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік (за 2023 рік). Саме тому, суд вважає, що дії останнього охоплюються складом правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КпАП, за ознаками несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави.

При визначенні виду адміністративного стягнення, суд враховує обставини та характер скоєного правопорушення, які відображені в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, особу та ступінь вини ОСОБА_1 та приходить до переконання в тому, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП у виді штрафу.

Крім того, судовий збір у розмірі 605,60 грн підлягає стягненню з ОСОБА_1 , в дохід держави, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, ст. 283, 284, 287 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн (вісімсот п`ятдесят гривень).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір в розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок) на користь держави.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з моменту її проголошення.

Суддя О.О. Жмудь