ЄУ № 712/5674/25
Провадження № 3/712/1819/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 року суддя Соснівського районного суду м. Черкаси Пронька В.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції (протокол про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 № 313339 від 27.04.2025) про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , якій роз`яснено її права, відповідно до ст. 268 КУпАП, за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

27.04.2025 о 15 год. 35 хв. в м. Черкаси, вул. В`ячеслава Чорновола (Енгельса), буд. 164/2, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Volkswagen Tiguan, д.н.з. НОМЕР_1 , (власник ОСОБА_2 ), перед початком руху, не переконалася в безпеці руху, внаслідок чого деформувала заправну колонку, внаслідок чого нанесено матеріальні збитки.

В результаті таких дій було складено протокол про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 № 313339 від 27.04.2025 за ст.124 КУпАП.

Відповідно до ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину в інкримінованому адміністративному правопорушенні не визнала, просила провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення. Надала письмове клопотання у якому зазначила, що не погоджується з висновками, викладеними у протоколі та вважає, що в її діях відсутній склад правопорушення. 27.04.2025 вона, здійснюючи керування автомобілем Volkswagen Tiguan, заїхала на АЗС ОККО для заправки пальним. Під`їхавши до заправної колонки, до її автомобіля підійшла заправниця (оператор АЗС), відкрила люк заливної горловини і вставила заправний пістолет, чим і розпочала процес заправки автомобіля. Її хлопець пішов розрахуватися за пальне, коли він повернувся автомобіль був заправлений. Оператор пішла від її автомобіля до автомобіля на газовій колонці, чим дала їй зрозуміти, що автомобіль заправлений і вона може починати рух. Переконавшись, що початок руху буде безпечним, вона від`їхала від паливно-роздавальної колони. Ніхто не сигналізував, що пістолет був вийнятий. Після пари секунд руху, вона почула звук удару по автомобілю, вийшовши з авто побачили відірваний пістолет. Початок руху нею був здійснений із повною впевненістю, що він є безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, адже поряд не було інших автомобілів, які є учасниками руху. Автозаправна колона, не є ані учасником руху, ані транспортним засобом, якому нібито завдано шкоду. Тому є дивним, що працівниками поліції було вказано, як порушення ПДР, саме п. 10.1 ПДР України, який жодного відношення не має до кваліфікації події, що мала місце. Схема місця ДТП в колонці «Марка (модель), пошкодженого транспортного засобу» вказана «колона №4», а у графі «перелік пошкоджень транспортного засобу, отриманих в наслідок ДТП» вказано «заправний пістолет», що фактично і доводить, відсутність іншого учасника пригоди, яку можна визначити, як ДТП згідно ПДР. Працівники поліції не встановили наявність реального ушкодження паливного пістолету, матеріали справи також не містять відомостей про завдану майнову шкоду, її розмір, підстави виникнення. Крім того, у схемі місця ДТП, у графі ОСОБА_3 ) та місце проживання власника (співвласника) або місце знаходження гаража» взагалі не вказано інформації про власника майна, якому нібито завдано шкоду. Працівниками поліції внесено до схеми місця ДТП, як другого учасника ДТП ОСОБА_4 , але не вказано, яке відношення вона має, до вказаної події, яку посаду займає, чи наділена представницькими функціями від власника АЗС. Дана особа, не зазначена ні в протоколі, ні в інших матеріалах справи і її статус не зазначений. В матеріалах справи є письмові пояснення працівників АЗС, але вони не зазначені, як свідки в протоколі про адміністративне правопорушення. З огляду на викладене, можна прийти до висновку, що посилання у протоколі про адміністративне правопорушення на порушення нею, як водієм вимог п. 10.1 ПДР, є лише припущенням працівників поліції, яке не підтверджено належними доказами. Обрив заправного пістолета стався під час заправки транспортного засобу, не пов`язаний із рухом транспортного засобу, не призвів до травмування людей чи пошкодження інших транспортних засобів. Тому це не є ДТП, в розумінні ПДР України. Окремо, варто звернути увагу на роль оператора АЗС, заправника, що здійснював обслуговування автомобіля. Слід відзначити, що в її повноваження входить здійснювати контроль відпуску нафтопродуктів, зокрема, проведення заправки автомобілів, надання дозволу на рух та повідомляти про завершення процесу заправлення автомобіля. Повноваження оператора АЗС/заправника врегульовані посадовою інструкцією, яку на її вимогу адміністрація АЗС надати відмовилась. Працівники поліції посадовими обов`язками заправника також не стали цікавитись. Пошкодження будь якого об`єкта на АЗС не водієм або водієм, але не пов`язаним з порушенням правил дорожнього руху, тягне настання цивільно-правової відповідальності. Судячи з викладеного, майнова шкода, як обовЙ`язкова ознака в даному випадку відсутня. Постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1442, в редакції станом на час вирішення справи судом, затверджено Правила роздрібної торгівлі нафтопродуктами, які, зокрема, визначають порядок роздрібної торгівлі бензином, дизельним пальним, гасом, маслами, мастилами (далі - Правила). Згідно з пунктом 14 Правил в редакції на час вирішення справи, заправка автотранспортних засобів проводиться через паливо, оливо та газороздавальні колонки оператором автозаправних станцій, автогазозаправних станцій, автогазозаправних пунктів або водієм самостійно. Тобто, законодавець визначив, що заправка автотранспорту здійснюється або оператором, тобто, заправником, або водієм самостійно. Норма не передбачає, що заправку здійснюють учасники цього процесу по черзі, тобто, якщо оператор розпочав заправлення автомобіля, він зобов`язаний її і завершити та проконтролювати, щоб водій впевнився в завершенні заправного процесу. Враховуючи, що відповідна подія сталася не з її вини, а в зв`язку із не належним виконанням своїх службових обов`язків працівниками автозаправної станції по обслуговуванню своїх клієнтів, то в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, в зв`язку з цим ОСОБА_1 просить провадження по цій адміністративній справі закрити.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що 27.04.2025 ОСОБА_1 , приїхала на АЗС, щоб заправити автомобіль. Оператор АЗК вставила пістолет і розпочала заправку автомобіля, після цього вона відійшла до газової заправки, чим дала зрозуміти, що автомобіль заправлено.

Розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , свідка, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд приходить до наступного.

Основним для вирішення справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення складу правопорушення. Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визначається, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Суд, згідно з положеннями ст. ст. 280, 283 КУпАП, повинен з`ясувати обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності за нормою закону, зазначеною в протоколі про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкримінується порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП, оскільки вона 27.04.2025 о 15 год. 35 хв. в м. Черкаси, вул. В`ячеслава Чорновола (Енгельса), буд. 164/2, керуючи автомобілем Volkswagen Tiguan, д.н.з. НОМЕР_1 , перед початком руху, не переконалася в безпеці руху, внаслідок чого деформувала заправну колонку, внаслідок чого нанесено матеріальні збитки.

Відповідно до ст. 124 КУпАП відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно п. 10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

До протоколу додано схему місця ДТП від 27.04.2025, письмові пояснення ОСОБА_1 від 27.04.2025, письмові пояснення ОСОБА_4 від 27.04.2025, в яких остання зазначає, що 27.04.2025 їй зателефонувала оператор АЗС ОСОБА_5 та повідомила, що клієнт здійснив заправку та не витяг пістолет з баку, почав рух, чим спричинив пошкодження на АЗС ОККО у м. Черкаси, вул. В. Чорновола, 164/2, Після цього вона зв`язалася з провідним інженером та надіслала фото пошкоджень по фото інженер визначив орієнтовну суму збитку 8000 грн. Пошкоджено розривну муфту, вертикальний ролик, заглушку для вертикального ролика, механізм натягування паливного рукава.

Додані до протоколу докази, які досліджені у судовому засіданні, не підтверджують, що водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Volkswagen Tiguan, д.н.з. НОМЕР_1 , порушила п. 10.1 ПДР України.

Будь яких інших доказів, які б доводили вину ОСОБА_1 , до суду не надано.

Отже, в діях ОСОБА_1 не вбачається порушень ПДР України.

Згідно ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є доказом доведення вини, матеріалами справи вина особи, що притягується до адміністративної відповідальності, не підтверджена, будь-яких інших доказів вини правопорушника суду не надано, тому в діях ОСОБА_1 не вбачається складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Дотримання цих вимог є необхідним елементом процесуальної форми судового розгляду, забезпечує реалізацію закріплених у ст. 7 КПК таких засад кримінального провадження, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості, забезпечення доведеності вини та право на захист.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України(частина перша статті 64).

У відповідності до п. 4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Слід зауважити, що право на справедливий суд гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, прийнятою Радою Європи 04.11.1950, ратифікованою Україною 17.07.1997, відповідно до неї суд встановлює обґрунтованість будь-якого висунутого проти особи обвинувачення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ч.1 п. 3 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) при наявності обставин, передбачених ст. 247 КУпАП виносить постанову про закриття справи.

За встановлених у судовому засіданні обставин, у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а тому наявні підстави для закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 247, 252, 283-285, 287 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у вiдношеннi ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку iз відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Соснівський районний суд м. Черкаси шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку її оскарження.

Суддя : В.В. Пронька