Номер провадження: 33/813/1116/25
Номер справи місцевого суду: 522/871/25
Головуючий у першій інстанції Гаєва Л. В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.05.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Чередник К.А.,

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Зозулянського Дмитра Олександровича на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2025 року, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№215195 від 07.01.2025року, водій ОСОБА_1 07.01.2025 року приблизно о 18 годині 40 хвилин керував транспортним засобом «Mercedes-Benz GLK 220 CDI», н/з НОМЕР_1 , у м. Одесі, по вулиці Великій Арнаутській, біля будинку №72/74, із ознаками алкогольного сп`яніння, на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів,що знижують увагу та швидкість реакції, відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п.2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2025 року визнано ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України. Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп.

Не погоджуючись з зазначеною постановою суду, захисник ОСОБА_1 адвокат Зозулянський Дмитро Олександрович подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2025 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що апелянта не повідомили ні про права, в порядку ч. 2 ст. 41 Закону України «Про Національну поліцію», ні про причину перевірки документів, ні надавши відповідні документальні відомості про причину перевірки документів відповідно до ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію». Наслідком неповідомлення поліцейським прав і обов`язків, передбачених ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 63 Конституції України є нерозуміння наслідків окремих дій ОСОБА_1 під час застосування співробітником Національної поліції України превентивних заходів та складання вказаного протоколу про адміністративне правопорушення. 3 відеофіксації вбачається відсутність у особи стану алкогольного сп`яніння. Також, на відеозаписі не зафіксовано, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом та відео починається з того, що ОСОБА_1 взагалі стоїть біля авто. Також, незрозуміло, де було місце зупинки водія. Співробітниками Національної поліції не було роз`яснено, що ОСОБА_1 необхідно провести текст на стан алкогольного сп`яніння. На початку відео співробітники поліції казали щодо «проходження драгеру». Але в українській мові не має слова драгер. Тобто, фактично співробітник поліції не пропонував пройти тест через газоаналізатор виходу, та ОСОБА_1 фактично не зрозумів, що від нього хочу співробітник поліції. В офіційній термінології поліції пристрій для вимірювання алкоголю в видихаемому повітрі називається «прилад для визначення стану сп`яніння» або «газоаналізатор» («Інструкція з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах Національної поліції України», та Порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння (затверджений постановою КМУ від 17.12.2008 №1103)). Більш того, з відеозапису вбачається, що 2:31.40 ОСОБА_1 вказав, що може спробувати надати сечову рідину, але не змозі. Замість того, щоб почекати, чи дати попити води, працівники поліції викликала понятих та надалі відео переривається. Також, з відеофіксації вбачається, що ОСОБА_1 прибув до експертів о 19.35 год., а про відмову написали лише о 21.45 год., що є більшим ніж 2 години з моменту запропонування надати сечову рідину. В порушення вимог ч.1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №215195 від 07.01.2025 року вказано час вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а саме 00.00.00, хоча з відеозапису вбачається, що початок запису є 19.01 год. До протоколу не додані докази, передбачені ст. 251 КУпАП, а саме відсутній акт про відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи на 09.05.2025 року на 11:00 год., ОСОБА_1 та його захисник адвокат Зозулянський Д.О. в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися.

09.05.2025 року на адресу суду надійшло клопотання від захисника ОСОБА_1 адвоката Зозулянського Д.О. про відкладення судового засідання. Вказане клопотання обґрунтовано тим, що 09.05.2025 року о 10.00 год. в Приморському районному суді м. Одеси будуть розглядатися: клопотання про легалізацію обшуку; клопотання про арешт вилученого майна; клопотання про арешт грошових коштів. У зв`язку з чим не зможе прийняти участь у судовому засіданні по справі № 522/871/25.

При цьому до клопотання надано скріншот з унікальним номером справи 522/7177/25, який ідентифікується через Єдиний державний реєстр судових рішень, як наявний (присвоєний).

Згідно Єдиного державного реєстру судових рішень, суддею Осіік Д.В. 09.05.2025 року внесені у реєстр 10 процесуальних документів, серед яких відсутні процесуальні рішення, пов`язані з легалізацією обшуку.

Згідно ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Також, ч. 2 ст. 268 КУпАП не передбачено обов`язкової участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Проаналізувавши клопотання про відкладення розгляду справи, апеляційний суд приходить до висновку про відмову у задоволенні даного клопотання, як належним чином не обґрунтованого, оскільки з доданого до клопотання скрішноту з сайту «Судова влада України» щодо стану розгляду справи №522/7177/25 не вбачається можливим встановити учасників даної справи, зокрема адвоката Зозулянського Д.О., так як такі відомості відсутні, що унеможливлює апеляційному суду перевірити вказане обґрунтування на предмет поважності неявки у судове засідання. Також, доданий до клопотання ордер серії ВН 1499629 від 10.04.2025 року про надання правничої допомоги ОСОБА_2 не підтверджує перебування адвоката Зозулянського Д.О. в іншому судовому засіданні. Крім того, не вказано існування у захисника або у апелянта об`єктивно обумовлених труднощів чи перешкод, що можуть завадити їм приєднатися до судового засідання, що призначено на 09.05.2025 року о 11:00 год., в режимі відеоконференції.

За таких підстав, а також враховуючи, що апелянт реалізував своє право на викладення відповідних аргументів в апеляційній скарзі, а наявних у праві матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, апеляційний суд не вбачає поважних причин для відкладення розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Приписи ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно з`ясувати, чи дійсно особа знаходилася в стані сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовуючи до нього адміністративне стягнення, суд першої інстанції виходив з того, що вина останнього у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, з чим погоджується і апеляційний суд.

Слід зазначити, що відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. При цьому, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. Суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінуються особі. Обставини, які зазначені посадовими особами у протоколі про адміністративне правопорушення, повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі.

За приписами ст. 251 КУпАП, тягар доказування доведеності вини особи у скоєнні інкримінованого адміністративного правопорушення покладається на уповноважену службову особу, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, тобто у даному конкретному випадку, на поліцейського.

Апеляційний суд виходить із того, що судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості тощо.

Для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом повторно досліджено докази, що зібранні по справі працівниками поліції.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№215195від 7.01.2025року, водій ОСОБА_1 07.01.2025 року приблизно о 18 годині 40 хвилин керував транспортним засобом «Mercedes-Benz GLK 220 CDI», н/з НОМЕР_1 , у м. Одесі, по вулиці Великій Арнаутській, біля будинку №72/74, із ознаками алкогольного сп`яніння, на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів,що знижують увагу та швидкість реакції, відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п.2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно висновку КНП «ООМЦПЗ» ООР щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного сп`яніння чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №000055, згідно якого 07.01.25 року у період із 19 години 35 хвилин до 21 години 45 хвилин водій ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду у повному обсязі.

Відповідно до рапорту ЗКВ №1 роти №1 БПОП ГУНП в Одеській області Коваленка А. від 07.01.25 року, згідно якого о 18 годині 40 хвилин було зупинено транспортний засіб «Mercedes-Benz GLK 220 CDI», н/з НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався збоку вулиці В. Арнаутської, по Олександрійському проспекту проігнорувавши при цьому вимоги дорожнього знаку 3.21 ПДР, та під час спілкування із указаним водієм від нього був явний запах алкоголю.

Згідно показаннями відібраними судом першої інстанції у судовому засіданні 14.04.2025 року свідка ОСОБА_3 , який будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст.384, ст.385 КК України пояснив, що 07.01.25 року він, як інспектор патрульної поліції виконував свої обов`язки, та в цей час надійшов виклик від працівника БПОП Коваленка, та інших колишніх працівників УБОП, які повідомили, що зупинили громадянина ОСОБА_1 , який рухався в районі Старобазарного сквера, у м. Одесі, та керував транспортним засобом «Mercedes-Benz GLK 220 CDI», н/з НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Приїхавши на місце зупинки ОСОБА_1 стояв вже біля зазначеного автомобіля, та працівники поліції йому повідомили, що указаний водій відразу після зупинки автомобіля під його керуванням повідомив їм, що він вживав алкогольні напої. У водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки сп`яніння, а саме від нього відчувався запах алкоголю. На вимогу поліцейського пройти огляд з метою встановлення стану сп`яніння за допомогою драгеру ОСОБА_1 відмовився, а у медичному закладі пройти цей огляд водій погодився, та сказав: «Добре поїхали!». Приїхавши на медичний огляд водій ОСОБА_1 тягнув час до останнього, йому було запропоновано випити води, та цей водій говорив, що не може сходити в туалет по маленькому, на запитання працівників поліції: «Чому?», він відповідав: «Просто!». У медичному закладі вони, як працівники поліції перебували із водієм ОСОБА_1 приблизно 2 години, та указаний водій відмовлявся пройти огляд за допомогою драгеру, та аналізи не хотів здавати. Після чого указаний водій зробив вигляд, що йому погано, та він нібито втрачає свідомість, попросивши при цьому викликати йому швидку медичну допомогу, та потім швидку допомогу він не хотів. Після чого був складений акт, що він відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння, та водія ОСОБА_1 , було повідомлено, що відносно нього буде складений протокол за ч.1 ст.130 КУпАП. У протоколі ним не вірно був зазначений час вчинення адміністративного правопорушення (00:00:00), указаного водія було зупинено працівниками БПОП приблизно о 18 годині 40 хвилин, в районі Старобазарного скверу, у м. Одесі, так як водій ОСОБА_1 , проїхав на заборонений знак 3.21. Також у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що водій ОСОБА_1 , хотів покинути медичний заклад у незрозумілому напрямку, та він, як працівник поліції схопив його ніжно за руку, та сказав йому: «Нікуди не йдіть!», після чого водій ОСОБА_1 , протягом 2 годин тягнув час для проходження огляду приблизно до пів 12 години ночі, та у нього відсутні будь-які мотиви оговорити зазначеного водія.

До протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №215195 від 07.01.2025 року, додано відеозаписи з портативних відеореєстраторів поліцейських, дослідженням яких встановлено, що такі відеозаписи стосуються подій, що мали місце 07.01.2025 року. З відеозаписів вбачається, як ОСОБА_1 знаходячись біля автомобіля, не заперечуючи ним факт керування транспортним засобом, спілкувався з працівниками поліції. Під час спілкування, у працівниками поліції були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 а саме запах алкоголю з порожнини рота. У зв`язку з чим, ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою пристрою «Драгер» або в медичному закладі. ОСОБА_1 відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння на місці за допомогою пристрою «Драгер», повідомивши, що «не довіряє вказаному пристрою», та погодився проїхати в медичний заклад для проходження відповідного огляду. В медичному закладі, ОСОБА_1 було також запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою пристрою «Драгер», але і там останній відмовляється від проходження огляду за допомогою вказаного пристрою. В подальшому, ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння шляхом здачі біологічного середовища сечі. Проте, повідомив що не має фізіологічної здатності виділити сечу, та йому було запропоновано купити для такої можливості води, на що останній повідомив, що не буде покупати воду. Медичним працівником було надано час, а саме 2 години, з моменту доставлення ОСОБА_1 о 19:30 год. в медичний заклад, для виникнення у останнього фізіологічної потреби надати сечу для аналізу. Після неодноразових пропозицій працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, а також після закінчення виділеного часу в проміжок 2 годин, ОСОБА_1 не забезпечив реальну можливість та своїми діями для проходження відповідного огляду. Вказані дії працівником поліції було розцінено як ухилення від проходження огляду, та складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.130 КУпАП. ОСОБА_1 було відсторонено від права керування транспортним засобом, надано тимчасовий дозвіл на право керування, ознайомлено зі змістом протоколу, роз`яснено про права передбачені ст. 268КУпАП, ст. 63 Конституції України.

Відповідно п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), являється самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З положень, закріплених в ст. 266 КУпАП, вбачається, що особи, які керують, зокрема транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан сп`яніння. Огляд особи на стан сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан сп`яніння затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан сп`яніння в інших закладах забороняється. Огляд осіб на стан сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд особи на стан сп`яніння проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. У разі відсторонення особи від керування, зокрема транспортним засобом, можливість керування цим транспортним засобом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом.

Аналогічні положення, але з деталізацією дій поліцейського під час огляду водія на стан сп`яніння, містяться в Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (далі Порядок № 1103) та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом МВС України та Міністерством охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі Інструкція № 1452/735).

Зокрема, положеннями п. 2 - 4 розділу І Інструкції № 1452/735 встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно п. 12 розділу ІІ Інструкції № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

У відповідності до п. 3 розділу ІІІ Інструкції № 1452/735 огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

Також, положення п. 7 Порядку № 1103 встановлюють, що поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Згідно п. 8 Порядку № 1103, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Частина 2 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» визначає, що поліцейські можуть застосовувати превентивні заходи, до яких відповідно до ст. 31 цього Закону віднесено застосування засобів відеозапису.

Положення щодо регулювання застосування органами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції автоматичної фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, щодо доступу до відеозаписів працівників поліції та інших осіб, щодо порядку зберігання, видачі та приймання технічних приладів і технічних засобів, а також зберігання, видалення та використання інформації, отриманої з цих приладів, регулюються Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі Інструкція № 1026).

Підпунктом 1 п. 2 розділу І Інструкції № 1026 передбачено, що застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Портативний відеореєстратор це пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського (п. 3 розділу І Інструкції № 1026).

Згідно п. 5 розділу ІІ Інструкції № 1026 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Апеляційний суд звертає увагу, що судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості тощо.

Слід також зазначити, що відео-фіксація правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є об`єктивним доказом у справі, оскільки виключає суб`єктивне висвітлення поліцейським обставин справи й здійснюється ним відповідно ст. 251, 266 КУпАП, ст. 30, 40 Закону України «Про національну поліцію», Інструкції № 1026, та надає можливість суду об`єктивно встановити всі обставини у справі.

Оцінивши всі наявні в матеріалах справи докази, як кожний окремо, так і в їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку, що зібрані в справі докази відображають обставини, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, узгоджуються між собою і не викликають суперечностей у їх відповідності фактичним обставинам справи, тобто є належними, допустимими і достатніми для підстав вважати, що 07.01.2025 року ОСОБА_1 порушено вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Всупереч доводам апеляційної скарги про те, що апелянта не повідомили ні про права, в порядку ч. 2 ст. 41 Закону України «Про Національну поліцію», ні про причину перевірки документів, ні надавши відповідні документальні відомості про причину перевірки документів відповідно до ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», апеляційний суд констатує, що в матеріалах справи міститься рапорт ЗКВ №1 роти №1 БПОП ГУНП в Одеській області Коваленка А. від 07.01.25 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 зупинили у зв`язку з порушенням дорожнього знаку 3.21 ПДР (в`їзд заборонено), і після зупинки було виявлено від нього запах алкоголю.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що з`ясування правомірності причин зупинки транспортного засобу, не є предметом розгляду справ про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що наслідком неповідомлення поліцейським прав і обов`язків, передбачених ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 63 Конституції України є нерозуміння наслідків окремих дій ОСОБА_1 під час застосування співробітником Національної поліції України превентивних заходів та складання вказаного протоколу про адміністративне правопорушення, є необґрунтовані, оскільки права і обов`язки передбачені ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України було повідомлено ОСОБА_1 , під час складання протоколу, про що свідчить відеозапис з ПВР №470936 на часі 22:23 год, на що останній сказав, що йому зрозуміло, а також його підпис у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №215195 від 07.01.2025року у відповідній графі.

Інші доводи апеляційної скарги були предметом розгляду суду першої інстанції, на які було надано обґрунтовану оцінку, та не спростовують висновків, що зроблені в постанові суду першої інстанції, оскільки зведені лише до незгоди з висновками суду першої інстанції без наведення будь-яких обставин, які б ставили під сумнів набутий судом висновок або свідчили б про невірну оцінку судом доказів, наявних в матеріалах справи.

Тобто, всупереч доводам апеляційної скарги, апеляційний суд констатує, що при розгляді справи судом першої інстанції надано доказам по справі належну та об`єктивну оцінку, та твердження апелянта про те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, не знайшли свого підтвердження.

Отже, приймаючи до уваги встановлені обставини справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні за ст. 130 ч. 1 КУпАП, а тому висновок суду першої інстанції про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є законним та обґрунтованим, тому немає підстав для скасування або зміни постанови суду.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі, та процесуальна поведінка апелянта, пов`язана з наданням ним пояснень, які не підтверджені належними і достатніми доказами не узгоджуються з дійсними обставинами справи, розцінюються апеляційним судом, як спосіб самозахисту від відповідальності за вчинене правопорушення.

При визначені виду та міри адміністративного стягнення, судом були додержані вимоги ст. 33 КУпАП.

Так, з постанови суду вбачається, що при визначенні розміру штрафу та строку позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, судом першої інстанції були враховані характер скоєного правопорушення, особа правопорушника, в зв`язку з чим судом першої інстанції було визначене адміністративне стягнення у виді розміру штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, як єдиного адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Враховуючи наведені обставини, суд дійшов до висновку, що не вбачається підстав для скасування або змінення постанови суду.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

На підставі викладеного й керуючись ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Зозулянського Дмитра Олександровича - залишити без задоволення.

Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2025 року - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний тест постанови складений: 21.05.2025 року.

Суддя Одеського апеляційного суду О.М. Таварткіладзе