Справа № 133/1376/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 травня 2025 року м. Калинівка

Суддя Калинівського районного суду Вінницької області СЄЛІН Є.В., при секретарі судового засідання РИБАК І.Ю., за участі: прокурора БРИДЬКА А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Хмільницького району Вінницької області матеріал, який надійшов з Управління стратегічних розслідувань у Вінницькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Красносілка Крижопільського району Вінницької області, громадянки України, працевлаштованої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , будучи присяжною Козятинського міськрайонного суду Вінницької області, повноваження якої закінчились 30 липня 2023 року, та будучи згідно пп.«г» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, лише 07 лютого 2025 року подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (при звільненні) за період з 01 січня 2023 року по 30 липня 2023 року, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

Вищевказані обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією за № 330 від 14.04.2025 року, ОСОБА_2 не оспорювала, їх визнала у поданій суду заяві.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, приходжу до наступних висновків:

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Згідно статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 330 від 14.04.2025 року слідує, що ОСОБА_2 , будучи присяжною Козятинського міськрайонного суду Вінницької області, повноваження якої закінчились 30 липня 2023 року, та будучи згідно пп.«г» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, лише 07 лютого 2025 року подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (при звільненні) за період з 01 січня 2023 року по 30 липня 2023 року, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено як суть правопорушення так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи.

Адміністративна відповідальність за частиною першою статті 172-6 КУпАП настає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Адміністративне правопорушення, передбачене статтею 172-6 КУпАП, є правопорушенням, пов`язаним з корупцією.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, пов`язаного з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 КУпАП, в повному обсязі доведена матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією за № 330 від 14.04.2025 року; рішенням 36 сесії 7 скликання Козятинського районної ради Вінницької області від 31.07.2020 року № 06-36-07 «Про затвердження списку присяжних по Козятинському району»; списком присяжних по Козятинському району, який є додатком до рішення 36 сесії 7 скликання Козятинського районної ради Вінницької області від 31.07.2020 року № 06-36-07; довідками Козятинського міськрайонного суду Вінницької області про виконання присяжною ОСОБА_2 обов`язків у суді; листами-повідомленнями Козятинського міськрайонного суду Вінницької області, адресованими на ім`я ОСОБА_2 про необхідність подання нею декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, з роз`ясненням наслідками її неподання; відомостями з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, розміщеними на веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, із інформацією про час подання ОСОБА_2 декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (при звільненні) за період з 01 січня 2023 року по 30 липня 2023 року; послідовністю дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» ОСОБА_2 у період з 12.10.2023 року по 15.06.2024 року, та іншими матеріалами.

Відповідно до положень частини 1 статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а згідно частини 2 цієї статті обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно приписів статті 252 КУпАП, суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктом 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) визначено, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінюючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що факт порушення вимог фінансового контролю, а саме несвоєчасно подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, знайшов своє підтвердження та повністю доведений поза розумним сумнівом в ході даного судового розгляду, а дії ОСОБА_2 за ч.1 ст.172-6 КУпАП правильно кваліфіковано.

Відповідно до положень статті 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Санкцією частини 1 статті 172-6 КУпАП (в редакції закону, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення) передбачене покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Призначаючи адміністративне стягнення, суд враховує обставини справи, характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан.

Враховуючи вимоги закону, конкретні обставини справи та особу правопорушника, суд приходить до висновку, що на ОСОБА_2 слід накласти стягнення в межах санкції, встановленої ч.1 ст.172-6 КУпАП, а саме у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Нормою статті 22 КУпАП передбачено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Положення цієї статті, згідно примітки, не застосовуються до правопорушень, передбачених частинами третьою і четвертою статті 51, частиною четвертою статті 121, частиною п`ятою статті 122, статтями 122-2, 122-4, частиною третьою статті 123, частинами другою п`ятою статті 126, статтями 130 та 161-1 цього Кодексу.

Вищий адміністративний суд України у своїй постанові від 14.12.2016 року у справі К/800/17615/16 зазначив, у кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не становлять великої суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Міністерство юстиції України у листі від 06.03.2018 року № 8887/4408-33-18/11.2.2 «Щодо надання роз`яснення поняття малозначності вчиненого правопорушення», зазначило, що чинними нормами КУпАП не визначається поняття малозначності вчиненого правопорушення та виключного переліку діянь, які можуть вважатися малозначними. Орган (посадова особа), уповноважений розглядати справи про адміністративне правопорушення, звільняє правопорушника від адміністративної відповідальності в кожному випадку окремо, зважаючи на характер вчинюваного діяння та обставини справи.

Правопорушення, пов`язані з корупцією, є негативним явищем, яке шкодить суспільним інтересам, підриває авторитет, престиж державних органів.

Основним принципом запобігання корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційного правопорушення чи правопорушення, пов`язаного з корупцією.

Згідно статті 11 Конвенції ООН проти корупції, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції Організації Об`єднаних Націй проти корупції» від 18.10.2006 року, судовій владі надано вирішальну роль у боротьбі з корупцією.

Отже, визнання малозначними будь-яких корупційних правопорушень чи правопорушень, пов`язаних з корупцією, є неприпустимим, оскільки, першочерговою справою держави та загальними засадами протидії корупції є запобігання корупційним та пов`язаним з корупцією правопорушенням.

Корупція в цивілізованому світі розглядається як деструктивне соціальне явище. Вона становить серйозну загрозу основним принципам та цінностям демократії, правопорядку, руйнує належне управління, чесність та соціальну справедливість, підриває довіру громадян до публічної влади, порушує принцип верховенства права, унеможливлює реальне забезпечення прав і законних інтересів людини, чинить перешкоди соціально-економічному розвитку держави і бізнесу.

Практика визнання адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, малозначними фактично нівелює підтримання міжнародною спільнотою розуміння корупції як одного з найбільш небезпечних соціальних явищ, яке породжує серйозні негативні наслідки.

Судом не встановлено підстав для застосування положень статті 22 КУпАП, оскільки за своїм змістом та правовими наслідками корупційні адміністративні правопорушення не можуть бути віднесені до малозначних з огляду на їх суспільно підвищену небезпеку та політику держави, яка проводиться з метою мінімізації проявів корупційних діянь.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

З урахуванням цього, з ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 172-6, 221, 283-284, 287, 294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850грн.00коп. в дохід держави на рахунок (IBAN) UA0002776, отримувач: ГУК у Він.обл./м.Калинівка/21081100, , Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 21081100.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 605грн.60коп. на номер рахунку (IBAN) UA0026001, отримувач: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, , Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП, та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя