ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 683/3363/24

Провадження № 33/820/380/25

Суддя Хмельницького апеляційного суду Топчій Т.В., розглянувши у відкритому засіданні в місті Хмельницькому за участю секретаря Купельської Н.П., захисника Грицая Л.М., апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на постанову Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 23 квітня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік,

в с т а н о в и л а:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені суддею обставини.

Постановою суду встановлено, що ОСОБА_1 12.10.2024 року о 19 год. 03 хв. в с. Лажева вул. Центральна, 20 Хмельницького району Хмельницької області, керував транспортним засобом марки «Volkswagen Transporter», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився із застосування приладу «Драгер», на місці зупинки транспортного засобу під безперервну відеофіксацію, чим порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст.130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник Грицай Л.М. просить постанову Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 23 квітня 2025 року скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного правопорушення.

Стверджує, що ОСОБА_1 алкогольних напоїв не вживав, жодних підстав чи ознак для проведення його огляду на стан сп`яніння у працівників поліції не було. Разом з тим при його огляді на стан сп`яніння працівник поліції не назвав номер приладу, на який буде здійснюватись освідування, не представив сертифікат відповідності вимірювального приладу, а також і не повідомив про те, що даний пристрій є працюючим. При цьому, зазначає, що огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 був проведений з порушенням Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, які зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, оскільки поліцейськими не були залучені свідки події та не складався акт огляду водія на місці його зупинки.

Крім того, захисник вказує на те, що відеозапис події не був безперервним та зафіксував подію 2021 року, яка не має відношення до обставин події 12.10.2024 року, а отже, на його думку, даний доказ є неналежним.

Водночас, захисник зазначає, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 був зупинений в порушення вимог ст. 35 Закону України «Про поліцію».

У зв`язку з цими обставинами вважає постанову суду незаконною та необґрунтованою, а тому просить її скасувати, а провадження по справі закрити.

Позиції учасників апеляційного провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Під час апеляційного перегляду справи захисник Грицай Л.М. підтримав доводи апеляційної скарги, просили скасувати постанову суду з підстав викладених у ній.

Вислухавши захисника, вивчивши матеріали провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 з відеозаписом події, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисту задоволенню не підлягає та виходить з наступного.

Мотиви суду

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Вимоги ст.ст. 252, 280 КУпАП регламентують, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд при її розгляді дотримався зазначених вимог закону.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно ст. 130 ч. 1 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, досліджених як судом першої інстанції, так і апеляційним судом. Зокрема відомостями із:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 149157 від 12.10.2024 року, з якого вбачається, що 12.10.2024 року о 19 год. 03 хв. в с. Лажева вул. Центральна, 20 Хмельницького району Хмельницької області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volkswagen Transporter», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився із застосування приладу «Драгер», на місці зупинки транспортного засобу під безперервну відеофіксацію, чим порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України. (а.с.1);

- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого результат огляду ОСОБА_1 становив 0,87 проміле (а.с.3);

- розпискою ОСОБА_1 про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння про порядок застосування спеціального технічного засобу від 12.02.2024 року (а.с.5);

- відеозаписів із нагрудних камер поліцейських, що додані на диску, до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 149157 від 12.10.2024 року, з яких вбачається, що ОСОБА_1 , у зв`язку з виявленими у нього ознаками алкогольного сп`яніння, пройшов на місці зупинки транспортного засобу огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу Alcotest Drager, результат його огляду становив 0,87 проміле. Водій відмовився проїхати до медичного закладу (а.с.9).

Наведені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

За результатами апеляційного перегляду провадження апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_1 алкогольних напоїв не вживав та у працівників поліції не було жодних підстав у проведенні його огляду на стан сп`яніння, апеляційний суд вважає неспроможними, оскільки такі твердження спростовуються наведеними доказами що містяться в матеріалах справи, які в їх сукупності доводять його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП. Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 149157 від 12.10.2024 року, ОСОБА_1 визнав факт вживання алкогольних напоїв за фактичних обставин, які викладені у протоколі, скріпивши відповідні пояснення підписом (а.с.1). Також, ОСОБА_1 був згідний із результатом проведеного огляду, який становив 0,87 проміле (а.с.3). Такі обставини, на думку суду, повністю узгоджуються із відеозаписом місця події, відповідно до якого у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, після чого останній у встановленому законом порядку, пройшов на місці зупинки огляд на стан алкогольного сп`яніння, результат його огляду становив 0,87 проміле, з яким він був згідний (а.с.9).

Доводи захисника про те, що працівник поліції не назвав номер приладу, на який буде здійснюватись освідування, не представив сертифікат відповідності вимірювального приладу, а також те, що даний пристрій є працюючим,не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до п. 5 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, надання вказаних документів здійснюється на вимогу особи. З відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 будь-яких вимог, в тому числі і щодо надання сертифіката відповідності вимірювального засобу, зазначення його номеру та справності, не заявляв.

Щодо доводів захисника з приводу того, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 149157 від 12.10.2024 рокувідносно ОСОБА_1 , працівниками поліції не було залучено свідків, то вони є необґрунтованими з огляду на наступне.

17.03.2021року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» №1231-IX від 16.02.2021 року, яким частина 2 статті 266 КУпАП викладена у новій редакції. Отже, на час вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення законом передбачено проведення поліцейським огляду водія на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів із застосуванням технічних засобів відеозапису і тільки у разі неможливості застосування таких засобів закон вимагає проведення огляду у присутності двох свідків. Враховуючи те, що огляд ОСОБА_1 проводився з використанням спеціальних технічних засобів відеозапису, тому участь свідків була не обов`язкова.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що на місці огляду ОСОБА_1 не складався акт огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, оскільки в матеріалах справи міститься такий акт (а.с.3).

Посилання захисника на те, що відеозаписом місця події фіксуються події 2021 року, які не мають відношення до обставин 12.10.2024 року, апеляційний суд до уваги не приймає, з огляду на те, що будучи допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 , пояснив, що нагрудний реєстратор був робочим, відомості у ньому можуть збиватися самостійно, тобто відбувся технічний збій.

Разом з тим, суд вважає, що на відеозаписі достатньо повно відображені обставини, які передували складанню протоколу, обставини проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, а також відображені обставини, які дають чітке уявлення про зафіксовані на відеозаписі події. Відомостей, зафіксованих на відеозаписі, долученому до протоколу про адміністративне правопорушення, достатньо для встановлення обставин оформлення таких матеріалів та доведення вини ОСОБА_1 в інкримінованому адміністративному правопорушенні.

Твердження захисту про те, що відеозапис місця події не був безперервним, апеляційний суд відхиляє, враховуючи те, що на ньому містяться декілька відеофайлів, які є безперервними та дублюють зафіксовані події. Це не може бути один безперервний відеофайл, як вважає сторона захисту.

Отже, наявний відеозапис події є належним та допустимим доказом у справі. Відповідно місцевий суд обґрунтовано поклав такий в основу доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Крім того посилання захисту на те, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 був зупинений в порушення вимог ст. 35 Закону України «Про поліцію», апеляційний суд вважає безпідставними, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 35 ч.1 Закону України Про Національну поліцію поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським, або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Згідно частини другої вказаної статті поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Із наявних в матеріалах справи відеозаписів вбачається, що у вечірню пору 12.10.2024 року працівниками поліції був зупинений транспортний засіб «Volkswagen Transporter», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . Причина зупинки полягала в тому, що на даному транспортному засобі був відсутній номерний знак. У зв`язку з цим на водія було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 3251455 від 12.10.2024 року (а.с.2). З цього приводу водій жодних заперечень не висловлював.

Разом з тим, з наявних в матеріалах справи відеозаписів вбачається, що працівники поліції висловлювали законні вимоги до ОСОБА_1 , а саме: пред`явити посвідчення водія, документи на транспортний засіб, а пізніше, у зв`язку з виявленими у нього ознаками алкогольного сп`яніння пройти такий огляд.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що транспортний засіб «Volkswagen Transporter», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , був зупинений в порушення вимог ст. 35 Закону України «Про поліцію», задоволенню не підлягають.

Інші доводи апеляційної скарги не беруться до уваги та не можуть бути підставою для зміни чи скасування постанови суду.

Протокол про адміністративне правопорушення складений в силуст.255 КУпАП уповноваженою на те особою, відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, щодо місця, часу вчинення та суті адміністративного правопорушення, повністю узгоджується з даними, які містяться у відеозаписі, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Порушень вимог ст.256 КУпАП в редакції, що була чинною на час складання протоколу про адміністративне правопорушення, не встановлено. А відомостей, які піддавали б сумніву достовірність зазначених у протоколі даних про обставини вчинення правопорушення, у справі немає.

Даних про те, що в справі неправильно застосовано норми матеріального права чи допущено порушення норм процесуального права при дослідженні місцевим судом доказів, перевіркою матеріалів справи не встановлено.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ст.130 ч.1 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним скоєному і відповідає відомостям характеризуючим особу правопорушника.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що постанова суду є законною та обґрунтованою, та підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 Грицая Л.М. залишити без задоволення.

Постанову Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 23 квітня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: