"22" травня 2025 р. Справа № 363/1148/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Рукас О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду Київської надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею було призначено суддю Рукас О.В.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 680864 від 26.02.2025 року вбачається, що 26 лютого 2025 року о 15 год. 40 хв. у м. Вишгород по вул. Ягідна, буд. 5 водій ОСОБА_1 керував автомобілем MAN державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, тремтіння рук, блідніть обличчя, сухість в ротовій порожнині.

З метою встановлення факту перебування у стані наркотичного сп`яніння працівники поліції під відеозапис запропонували ОСОБА_1 пройти у встановленому законодавством порядку огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі. Однак від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку ОСОБА_1 відмовився під відеозапис.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце його проведення. До судового розгляду від ОСОБА_1 надійшли письмові пояснення та заява про проведення судового розгляду за відсутності останнього, за участі його захисника адвоката Бідного С.С. Прохав суд врахувати його пояснення, та закрити провадження по справі.

До судового розгляду від захисника ОСОБА_1 адвоката Бідного С.С. надійшло клопотання про проведення судового розгляду за відсутності сторони захисту за наявними матеріалами справи, з врахуванням раніше поданих пояснень та клопотання про закриття провадження по справі.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини встановлено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У Постанові ВП ВС від 12.01.2023 року у справі № 9901/278/21 було встановлено, що реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення.

Оскільки ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судового розгляду справи про адміністративне правопорушення, клопотань про відкладення судового розгляду до суду не подав, просив розгляд справи проводити за його відсутності, а справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, відповідно до ч. 3 ст. 268 КУпАП не належать до переліку справ, що розглядаються за обов`язкової присутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності, то суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 , та його захисника - адвоката Бідного С.С.

До початку судового розгляду адвокат Бідний С.С. подав до суду письмові пояснення ОСОБА_1 по справі, в яких останній висловив заперечення проти складеного протоколу про адміністративне правопорушення та проти його притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Заперечення мотивовані тим, що під час перевірки його документів працівниками поліції на блок посту по вул. Ягідній у м. Вишгород 26.02.2025 року о 15 год. 00 хв., останніми було виявлено, що він перебуває у «розшуку» ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з чим було викликано представників поліції для подальшого його доставлення до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після прибуття представників патрульної поліції, йому було повідомлено, що він буде доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження ВЛК, на що ОСОБА_1 повідомив, що перебуває на обліку в іншому ТЦК та СП і буде проходити ВЛК за необхідності за місцем свого обліку. Після чого працівниками поліції йому було запропоновано повідомити, що він вживав наркотичні засоби, тоді йому вручать повістку на інший день, та не будуть направляти на ВЛК. При цьому працівники поліції зазначили, що вони складуть відносно нього адміністративний протокол, і він повинен відмовитись від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, бо у випадку якщо він поїде на огляд і він не покаже стан наркотичного сп`яніння, його направлять на ВЛК. При цьому працівники поліції пояснили, що він зможе потім самостійно поїхати на огляд для встановлення відсутності перебування у стані наркотичного сп`яніння та надати ці результати до суду. ОСОБА_1 погодився на такі умови. Поліцейські включили бодікамеру, та під відеозапис запропонували йому проїхати у медичний заклад для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння. Але під час відеозапису на бодікамеру, коли працівник поліції зазначив, що буде вилучене водійське посвідчення, він відмовився їхати до лікарні. В совою чергу працівник поліції почав знаками показувати йому, що потрібно відмовитися від проходження огляду. Тоді він остаточно відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння і працівники поліції склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення. Після складання протоколу, працівники поліції відвезли його до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де його протримали більше доби, та відпустили тільки після того як його адвокат звернувся до поліції із заявою про незаконне позбавлення волі. Зазначає, що він фізично був позбавлений можливості самостійно пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння.

До початку судового розгляду адвокат Бідний С.С. подав до суду письмові пояснення по справі, в яких послався на обставини, аналогічні висловленим ОСОБА_1 у письмових поясненнях. Також зазначив, що ОСОБА_1 не вважає себе винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння, в той час як диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, таким чином вважає відсутнім склад адміністративного правопорушення. Зазначає, що на відео з бодікамери поліцейського, відсутні будь які докази наявності підстав вважати, що водій перебуває у стані наркотичного сп`яніння, та поліцейськими встановлені ці ознаки. З відеозапису не вбачається що ОСОБА_1 керував автомобілем, а працівники поліції його зупинили. Тому на підставі викладеного, прохав суд закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені обставини встановлюються у відповідності до ст. 279 КУпАП, зокрема, шляхом повного та всебічного дослідження доказів, якими відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Зі змісту ст. 284 КУпАП вбачається, що одним з можливих наслідків розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення є притягнення особи до адміністративної відповідальності шляхом винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

При цьому суд звертає увагу, що винесення постанови про накладення адміністративного стягнення є одним з найсуворіших наслідків вирішення справи про адміністративне правопорушення, оскільки внаслідок накладення стягнення особа зазнає негативних наслідків особистого, майнового чи організаційного характеру, що безумовно призводить до втручання у сферу її особистих прав, свобод та законних інтересів. Внаслідок цього рішення суду про притягнення особи до адміністративної відповідальності має бути достатнім чином обґрунтованим для забезпечення правомірності та пропорційності втручання у сферу особистих прав особи, якого вона зазнає внаслідок накладення на неї стягнення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності може бути правомірним результатом розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення, якщо судом у встановленому законодавством порядку шляхом дослідження належних, допустимих, достовірних, достатніх доказів буде встановлено факт вчинення діяння, що відповідно до чинного законодавства містить ознаки складу адміністративного правопорушення, а також вину особи у вчиненні такого діяння.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

З метою встановлення факту перебування водія у стані наркотичного сп`яніння у п. 2.5 ПДР України зазначається, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За порушення вищезазначених вимог ПДР України ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З аналізу диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вбачається, що об`єктивна сторона такого адміністративного правопорушення містить діяння, яке, зокрема, полягає у відмові від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння. На додаток до цього склад зазначеного адміністративного правопорушення передбачає наявність спеціального суб`єкта особи, яка керує транспортним засобом. Тобто, відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння має бути зроблена особою, яка керує транспортним засобом.

При цьому у п. 27 ППВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14 зазначається, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Враховуючи вищезазначені вимоги повного та всебічного дослідження обставин, фактів вчинення адміністративного правопорушення, то суд доходить до висновку, що матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, повинні містити належні, допустимі, достовірні та достатні докази факту керування особою транспортним засобом, тобто виконання нею функцій водія під час руху такого засобу. Такий факт встановлюється на основі будь-яких відомостей, які відповідно до чинного законодавства можуть вважатися доказами.

Одночасно з цим відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП особа, яка здійснює керування транспортним засобом, відмовляється від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння. Тобто поруч з керуванням транспортним засобом повинен бути доведений факт, що особа, яка керувала транспортним засобом, відмовилася від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння. Порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння визначається у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі по тексту Інструкція № 1452/735), а також у Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду від 17.12.2008 № 1103 (далі по тексту Порядок № 1103).

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, можливо лише за умови, якщо судом під час судового розгляду на основі належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів буде встановлено, що особа, яка здійснювала керування транспортним засобом, відмовилася від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом суд вважає за необхідне зазначити наступне.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 680864 від 26.02.2025 року вбачається, що складовою частиною інкримінованого ОСОБА_1 обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є факт здійснення ним 26 лютого 2025 року о 15 год. 40 хв. у м. Вишгород по вул. Ягідна, буд. 5, керування транспортним засобом.

У матеріалах справи наявний DVD-R диск (а.с. 6), на якому містяться файл export-m845e з відеозаписами: «Video ID 4dff176700dc1962b04c9c4fa7d11f9e» та «Video ID НОМЕР_2 ».

При дослідженні відеозаписів судом встановлено, що відеозаписи зроблені на нагрудну камеру працівника поліції, обставини та факти, зафіксовані на відеозаписах, за датою, часом та місцем відповідають тим, що розглядаються в межах даної справи, а в своїй сукупності відеозаписи утворюють логічну, послідовну та хронологічну картину подій, що мали місце 26.02.2025 року за фактом вчинення ОСОБА_1 діяння, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З відеозапису «Video ID 4dff176700dc1962b04c9c4fa7d11f9e» тривалістю 02 хв. 54 сек. судом встановлено, що 26.02.2025 року о 16 год. 00 на блокпосту у м. Вишгород вул. Ягідна, 5 водій транспортного засобу марки MAN, державний номерний знак НОМЕР_1 припаркував свій автомобіль на правій полосі руху, ближче до узбіччя дороги та увімкнув аварійну сигналізацію. Поруч з автомобілем крім працівника поліції знаходиться ОСОБА_1 , який є водієм зазначеного транспортного засобу. У процесі спілкування працівник поліції неодноразово звертався до ОСОБА_1 як до водія вказаного автомобіля, безпосередньо називає його «водієм», при цьому ОСОБА_1 жодного разу не виправив його, та не заперечував щодо керування транспортним засобом марки MAN, державний номерний знак НОМЕР_1 . З відеозапису вбачається, що поліцейський неодноразово пропонує водію ОСОБА_1 пройти у встановленому законом порядку огляд на стан наркотичного сп`яніння, на що останній неодноразово відмовляється.

У той же час, протягом всього часу спілкування працівника поліції з ОСОБА_1 , як з водієм транспортного засобу, останній не висловив жодних заперечень, зауважень з приводу даного факту, не повідомляв про те, що він не керував автомобілем. Спілкування з працівниками поліції проходило у спокійній обстановці без застосування жодного тиску, примусу та погроз, разом з тим ОСОБА_1 своєю поведінкою, висловлюваннями та діями безпосередньо підтвердив, що керував автомобілем MAN, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Таким чином, зафіксована на відеозаписі поведінка, висловлювання та дії ОСОБА_1 повністю суперечать його письмовим поясненням.

Таким чином, з дослідженого відеозапису, зробленого на нагрудну камеру працівника поліції, беззаперечно підтверджується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом марки MAN, державний номерний знак НОМЕР_1 , 26 лютого 2025 року о 15 год. 40 хв м. Вишгород по вул. Ягідна, буд. 5.

Суд зазначає, що вказані обставини повністю спростовують твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем MAN, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що даний факт беззаперечно підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, суд вважає доведеним факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції № 1452/735 встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У свою чергу у п. 4 цього ж розділу цієї ж Інструкції зазначається, що ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до п. 6, 7 Розділу І Інструкції № 1452/735 огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Таким чином суд приходить до висновку, що чинним законодавством передбачено конкретний порядок проведення огляду водія на стан наркотичного сп`яніння, що у свою чергу передбачає конкретний алгоритм дій працівників поліції у разі встановлення наявності у водія транспортного засобу передбачених чинним законодавством ознак наркотичного сп`яніння. Вказаний алгоритм передбачає першочергове проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу працівниками поліції та направлення огляд на стан наркотичного сп`яніння до спеціального медичного закладу, направлення та доставлення до якого водія забезпечується працівниками поліції.

У своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що зізнався в тому що вживав наркотичні засоби і відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі під тиском працівників поліції, щоб уникнути проходження ВЛК у ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак до справи не долучено жодного доказу про те, що працівниками поліції було допущено неправомірні дії відносно ОСОБА_1 , на які посилаються в своїх запереченнях ОСОБА_1 та його представник адвокат Бідний С.С. Дії працівників поліції не були оскаржені у встановленому законом порядку ані ОСОБА_1 , ані його захисником. Отже у суду немає підстав вважати, що працівниками поліції були допущені порушення прав ОСОБА_1 , застосовано до нього неправомірний тиск, як під час спілкування та і під час оформлення протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, з відеозапису «Video ID 315114c99f4ccad6039d2d», зробленого на нагрудну камеру працівників поліції записаного на долучений до матеріалів справи DVD-R диск (а.с. 6), вбачається, що працівник поліції у процесі спілкування та перевірки документів встановив у ОСОБА_1 наявність ознак наркотичного сп`яніння - зіниці очей не реагували на світло, тремтіння пальців рук. Крім того, на запитання працівника поліції ОСОБА_1 особисто зазначає, що напередодні, а саме вчора вживав наркотичні засоби у вигляді канабісу. На неодноразову пропозицію працівника поліції пройти у встановленому законом порядку огляд на стан наркотичного сп`яніння, ОСОБА_1 неодноразово відмовився. Останньому були роз`яснені його права, та можливість оскарження дій працівників поліції. Повідомлено що відносно нього буде складений протокол про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП за відмову водія транспортного засобу від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, та запропоновано отримати копію протоколу, на що ОСОБА_1 погодився.

У подальшому, працівниками поліції було складено відносно ОСОБА_1 адміністративний матеріал, а саме протокол про адміністративне правопорушення ААД № 680864 від 26.02.2025 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, ознайомлено зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення, надано можливість написати пояснення чи заперечення, та отримати його копію, на що останній також погодився. Будь-яких зауважень та заперечень у ОСОБА_1 не було, натомість останній особисто зазначив в протоколі що вживав напередодні ввечері наркотичний засіб канабіс, та зобов`язався більше такого не вчиняти.

На підставі викладеного, суд звертає увагу на те, що відповідно до ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

У Постанові ККС ВС від 21.02.2018 року у справі № 701/613/16-к було зроблено висновок, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Суд звертає увагу, що відомості у протоколі про адміністративне правопорушення щодо того, що ОСОБА_1 здійснював керування транспортним засобом та відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, є за своєю сутністю висуненням обвинувачення, що здійснюється органом (посадовою особою), уповноваженою на складення протоколу про адміністративне правопорушення. Тому таке обвинувачення поза розумним сумнівом має бути підтверджено або спростовано у судовому засіданні шляхом дослідження всіх наданих належних, допустимих та достовірних доказів. При цьому доведення цього факту поза розумним сумнівом буде означати можливість для суду зробити категоричний висновок, що версія, зазначена в обвинуваченні, є єдиною розумною версією, яка виключає будь-які обґрунтовані сумніви.

За результатами розгляду справи та дослідження матеріалів справи суд вважає інкриміноване обвинувачення обґрунтованим, розумним, послідовним, таким, що логічно узгоджується зі встановленими обставинами та фактами, а також таким, що безумовно та беззаперечно підтверджується наданою сукупністю належних, достовірних, допустимих доказів, які виключають будь-який обґрунтований сумнів та інші версії розвитку подій, логічно пояснюють висунуте обвинувачення.

У кінцевому підсумку вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 680864 від 26.02.2025 року, що складений у присутності ОСОБА_1 , який містить власноручно написані ОСОБА_1 пояснення щодо вживання наркотичних засобів - канабісу; зауважень та заперечень щодо протоколу та відомостей, викладених у ньому, не виявлено;

- наявними у матеріалах справи відеозаписами, що записані у файли на диск (а.с. 6), з яких судом встановлено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, факт відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння від 26.02.2025 року (а.с. 2), в якому зафіксовано підстави для проведення огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, ознаки наркотичного сп`яніння, а також його відмова від проходження огляду в спеціальному медичному закладі;

- відомостями з Єдиного реєстру МВС, з яких вбачається наявність у ОСОБА_1 права керування транспортними засобами (водійське посвідчення НОМЕР_3 ).

Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

За таких обставин, на підставі вищевикладених норм закону, суд вважає докази, що містяться в матеріалах справи, належними і допустимим та такими, що доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова ОСОБА_1 , як особи, яка здійснювала керування транспортним засобом, від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 та ч. 1 ст. 34 КУпАП обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 та ч. 1 ст. 35 КУпАП обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Відповідно до ст.ст. 23, 33 КУпАП при призначенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність і вважає, що оскільки адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, стягнення слід призначити у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено таке стягнення, на користь держави стягується судовий збір, розмір якого відповідно до ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» становить 0,2 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Внаслідок цього, з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Керуючись ст. ст. 23, 33, 34, 35, 130, 279, 280, 283, 284, 285 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області на протязі десяти днів.

Суддя О.В. Рукас