Провадження №3/512/244/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Суддя Савранського районного суду Одеської області Брюховецький О.Ю., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності, яка надійшла від Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , офіційно не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 за частиною 5 статті 126 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

30.04.2025 до Савранського районного суду Одеської області надійшли адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 5 статті 126 КУпАП, для розгляду по суті.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 312101 від 26.04.2025 зазначено, що ОСОБА_1 26.04.2025 близько 02 години 24 хвилин по вул. Центральна в с.Осички керував транспортним засобом ВАЗ 21061 державний номерний знак НОМЕР_1 не маючи посвідчення водія відповідної категорії, тобто не мав права керувати даним транспортним засобом. Правопорушення вчинене повторно протягом року. 14.12.2022 постановою ББА №255534 ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 126 КУпАП. Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 2.1.а ПДР та вчинив адміністративне правопорушення за що передбачена відповідальність за частиною 5 статті 126 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчать дані трекінгу з офіційного сайту Укрпошти, а саме про те, що адресат відсутній за вказаною адресою (а.с.9). Будь-яких заяв, клопотань ОСОБА_1 до суду не подав.

Також, інформація про час та місце розгляду вказаної справи була розміщена на веб-сайті «Судова влада» в розділі «Найближчі слухання».

Суд наголошує, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23 лютого 2006 року закріплено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У пункті 41 рішення у справі "Пономарьов проти України" (заява № 3236/03) від 03 квітня 2008 року, Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Передбачене частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07 липня 1989 року).

Відтак, особа, яка добросовісно користується наданими законом процесуальними правами, зобов`язана слідкувати за перебігом розгляду своєї заяви.

У пунктах 66 - 69 рішення у справі «Смірнова проти України» (заява№ 36655/02) від 08 листопада 2005 року Європейський суд з прав людини повторює, що розумність тривалості провадження повинна бути оцінена в світлі обставин справи та з огляду на наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів а також предмет спору. Нездатність державних органів ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням статті 6 параграфа 1 даної Конвенції, оскільки обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні органи.

За таких обставин, враховуючи, що статтею 268 КУпАП не передбачена обов`язкова участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за статтею 126 КУпАП, ураховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за можливе розглянути справу без участі ОСОБА_1 .

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та іншими документами.

Як встановлено частиною 1 статті 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Враховуючи наведене, а також приймаючи до уваги, що відповідно до частини 2 цієї статті зазначене адміністративне правопорушення не відноситься до правопорушення, де обов`язковою є присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ураховуючи повідомлення ОСОБА_1 суддя розглядає справу без його участі.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, доведена та підтверджується наступними доказами.

Так, протокол про адміністративне правопорушення ЕПР1№312101 від 26.04.2025, відповідає вимогам статті 256 КУпАП, оскільки в ньому зазначені всі необхідні данні (а.с.2).

Згідно рапорту поліцейського з РПП СПД №2 ВП №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області капрала поліції Гуліки С.Ю. від 29.04.2025 вбачається, що 26.04.2025 близько 02 години 24 хвилини під час патрулювання по вул.Центральній, в с.Осички, Подільський район, Одеської області було зупинено автомобіль під керуванням ОСОБА_1 . В ході бесіди було встановлено, що ОСОБА_1 керує автомобілем без посвідчення водія відповідної категорії повторно протягом року.

Крім того, з вказаного рапорту вбачається, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення передбачене частиною 5 статті 126 КУпАП відносно ОСОБА_1 здійснювалось фіксування на нагрудну камеру №0004 (а.с.3).

Відповідно до рапорту поліцейського з РПП СПД №2 ВП №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області капрала поліції Гуліки С.Ю. від 29.04.2025 вбачається, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 не отримував посвідчення водія на право керування транспортним засобом (а.с.4).

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ББА №255534 від 04.07.2024 ОСОБА_1 притягався до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 126 КУпАП (а.с.5).

Зміст диску з відеозаписом підтверджує обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Диспозицією частини 5 статті 126 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, вчинене повторно протягом року порушення, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Пунктом 2.1.а ПДР встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Дослідивши матеріали справи, суддя дійшов висновку, що в діях ОСОБА_2 присутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП.

Обставин, які відповідно до статей 34, 35 КУпАП пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене адміністративне правопорушення, суд не вбачає.

Працівниками поліції не додано до матеріалів справи доказів, що транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 належав йому на праві приватної власності. Відтак, суд вважає за можливе не застосовувати додаткове адміністративне стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу, оскільки відсутність інформації про його власника виключає можливість такого вилучення.

Вивчивши докази в їх сукупності, суддя, враховуючи характер вчиненого правопорушення, при визначенні виду адміністративного стягнення, що підлягає накладенню на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, з огляду на характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, майновий стан, з метою виховання цієї особи в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як ОСОБА_1 так і іншими особами, вважає необхідним накласти на нього адміністративне стягнення у межах санкції частини 5 статті 126 КУпАП у виді штрафу, з позбавленням права керування транспортними засобами на п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Крім того, відповідно до частини 5 статті 4 Закону України «Про судовий збір», а також статті 40-1 КУпАП у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення особа, на яку накладено таке стягнення, сплачує судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись статтями 9, 13, 23, 33, 40-1, 126, 283-285, 294 КУпАП, частиною 5 статті 4 Закону України «Про судовий збір», суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , офіційно не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 (двох тисяч чотириста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 40 800 (сорок тисяч вісімсот) грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнення проводити на рахунок №UА0015001, назва рахунку: рахунок для зарахування адміністративних штрафів у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, КОД БК - 21081300, отримувач ГУК в Одеській області /Одеська обл./21081300, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), , призначення платежу адміністративний штраф у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Приписами частини 1 статті 307 КУпАП встановлено, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Частиною 1 та частиною 2 статті 308 КУпАП встановлено, що у разі несплати правопорушником штрафу у встановлений строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , офіційно не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в дохід держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. на розрахунковий рахунок №UА0026001, КЕКД 22030106, отримувач ГУК у м.Києві /м.Київ/, банк отримувач Казначейство України (ЕАП), , призначення платежу судовий збір у справах про адміністративне правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Постанова підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Суддя: О.Ю. Брюховецький