ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 р. м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Давній В. П., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Олійнича Ю. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Глибоцького районного суду Чернівецької області від 14 квітня 2025 року, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 14 квітня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово непрацюючого, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок в дохід держави.

Згідно постанови районного суду та протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 022445 від 07.04.2025 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 07 квітня 2025 року о 21 год 55 хв., діючи в складі групи осіб, спільно з громадянами України: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , на напрямку 824 прикордонного знаку, на території Кам`янецької ОТГ Чернівецького району Чернівецької області, на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » вчинив спробу незаконного перетину державного кордону з України в Румунію, поза пунктами пропуску через державний кордон України. Був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Контрольний пост» під час руху в бік держаного кордону, чим порушив вимоги cт. cт. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року № 1777 XII, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

На вказану постанову особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, зі змісту якої вбачається, що він просить продовжити строки на апеляційне оскарження постанови Глибоцького районного суду Чернівецької області від 14 квітня 2025 року по справі № 715/1083/25, а пропуск даних строків визнати поважними.

ЄУНСС: 715/1083/25 Головуючий у І інстанції: Цуренко В. А.

Номер провадження: 33/822/242/25 Головуючий в апеляційній ін-ції : Давній В. П.

Скасувати оскаржувану постанову, якою визнано ОСОБА_1 винним та притягнуто до адміністративної відповідальності і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави. Винести нову постанову, якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю у його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права, при цьому суд не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до дослідження та оцінки доказів по справі, що потягло за собою необґрунтоване судове рішення. Суд не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду.

Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення є неналежним доказом, оскільки у порушення вимог ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України, не вказано конкретні дії ОСОБА_1 , які були вчинені з метою незаконного перетинання кордону, а сам по собі факт його перебування в с. Тарашани не свідчить про намір вчинити правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП. Вказує, що до протоколу не було додано доказів на підтвердження спроби незаконного перетину ОСОБА_1 державного кордону, що не дає можливості встановити в яких його діях мало місце незаконне перетинання державного кордону.

Стверджує, що протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП не відповідає вимогам, передбаченим ст. 256 КУпАП.

При цьому зауважує, що будь-яких інших доказів його вини суду представлено не було.

Вважає, що наявні в матеріалах справи докази на які посилався суд першої інстанції, є припущенням посадових осіб прикордонної служби, та такими, які є недостатніми для обґрунтування вини його підзахисного за критерієм «поза розумним сумнівом».

В частині поновлення строку на апеляційне оскарження вказує на те, що розгляд справи було проведено без його участі, при тому, що він не був належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, оскаржувану постанову отримав тільки 02 травня 2025 року, а тому вважає, що строк пропущено ним з поважних причин.

У судове засідання апеляційного суду особа, яка притягається до адміністративної відповідальності гр. України ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду, не з`явився, та не повідомив суд про поважність причин його неявки, що у відповідності до приписів ст. 294 КУпАП не перешкоджає розгляду справи без його участі.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Олійнича Ю. В., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з підстав наведених у ній, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

У відповідності до приписів ст. 294 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за клопотанням особи, яка подає апеляційну скаргу, може бути поновлений.

Як було встановлено апеляційним судом із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, постанова районного суду була прийнята за відсутності ОСОБА_1 , при цьому відсутні докази належного його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, яке відбулося 14 квітня 2025 року.

Копію постанови ОСОБА_1 отримав тільки 02 травня 2025 року та в десятиденний строк подав апеляційну скаргу, а тому апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.

Згідно зі ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 належним чином дотримані.

Не зважаючи на наведені в апеляційній скарзі доводи, наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, підтверджується зібраними у справі про адміністративне правопорушення й розглянутими в судовому засідання доказами, яким дана правильна юридична оцінка.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, є обґрунтованим та відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок суду підтверджується наявними у справі та дослідженими доказами, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення ЗхРУ № 022445 від 07.04.2025 р., де викладено обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, зокрема, що він 07 квітня 2025 року о 21 год 55 хв., діючи в складі групи з трьох осіб, здійснив спробу незаконного перетину державного кордону з України в Румунію поза пунктами пропуску через державний кордон (а. с. 1).

Протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, та був оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому, зазначено дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, та інші відомості, необхідні для вирішення справи, який підписаний уповноваженою особою та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. Зауваження, заперечення відсутні.

Обставини вчинення правопорушення підтверджуються рапортом начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » капітана ОСОБА_4 та іншими письмовими доказами (а. с. 5-7).

Суд апеляційної інстанції бере до уваги і те, що під час проведення первинного опитування ОСОБА_1 та інших затриманих осіб на ділянці впс « ІНФОРМАЦІЯ_3 », впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 », вони зізналися, що вирішили спробувати незаконно перетнути державний кордон України разом з громадянином ОСОБА_2 за допомогою відмітки на карті, на ділянці Чернівецької області, яку останній отримав від невідомої йому особи через додаток «Telegram», та за яку в подальшому, в разі перетину, повинен був матеріально віддячити. Фото мітки на карті, де планувався незаконний перетин державного кордону, долучено до матеріалів справи (а. с. 7).

Вищезазначене доводить наявність у ОСОБА_1 умислу на незаконний перетин державного кордону України.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 було затримано далеко від державного кордону, а саме за 5 000 м., що доводить відсутність у нього умислу на незаконний перетин державного кордону, суд апеляційної інстанції до уваги не бере, оскільки відповідальність за ст. 204-1 КУпАП настає за незаконний перетин або спробу незаконного перетинання державного кордону України, а для кваліфікації дій за вказаною статтею не вимагається наближення до державного кордону на певну визначену відстань.

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», 24 лютого 2022 року на території Україні запроваджено воєнний стан.

Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022, в Україні запроваджено загальну мобілізацію, що передбачає здійснення визначених Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходів, зокрема, обмеження виїзду чоловіків 18-60 років за кордон.

При цьому, згідно з повідомлення Державної прикордонної служби України, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово заборонено виїзд за межі України громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 разом із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було затримано 07 квітня 2025 року о 21 год 55 хв., на напрямку 824 прикордонного знаку, на території Кам`янецької ОТГ Чернівецького району Чернівецької області, тобто в місці, де діє прикордонний режим.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що, ОСОБА_1 , знаючи про тимчасову заборону виїзду за межі України громадянам України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, та перебуваючи у прикордонній смузі на ділянці відповідальності ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 », ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 », спільно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вчинив спробу незаконного перетину державного кордону поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон, вчинене групою осіб.

Таким чином, заперечення апелянта його вини у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, не спростовує правильних висновків суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 , у скоєному, і апеляційним судом оцінюються як форма захисту.

Посилання апелянта, на те, що районний суд не звернув увагу та не надав належної оцінки ряду суттєвих недоліків та порушень, є безпідставними та такими, які спростовуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, дійшов до обґрунтованого висновку щодо доведеності вини гр. України ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Адміністративне стягнення накладене на гр. України ОСОБА_1 із врахуванням вимог ст.ст. 33-35 КУпАП, у розмірі, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушень вимог матеріального чи процесуального права, які дають підстави змінити чи скасувати оскаржувану постанову.

Керуючись ст. 294 КУпАП, Чернівецький апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Глибоцького районного суду Чернівецької області від 14 квітня 2025 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Глибоцького районного суду Чернівецької області від 14 квітня 2025 року, якою гр. України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий, суддя

Чернівецького апеляційного суду В. П. Давній