Провадження № 33/4808/263/25
Категорія ч.1 ст. 173-2 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Лазарів О. Б.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2025 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 та її представника адвоката Кінаш М.А.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 лютого 2025 року, якою провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 ,

закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в :

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №252174 від 11.11.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 27.10.2024 року, близько 18-30 год., по АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно колишньої дружини ОСОБА_2 , а саме ображав нецензурною лексикою та штовхав і шарпав її.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 лютого 2025 року провадження по справі про адміністративне правопорушення ,передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Вважає постанову суду першої інстанції незаконною, прийнятою внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, а також з порушенням норм процесуального права.

Стверджує, що в ході судового розгляду він надав пояснення, що фактично між ним та потерпілою виник короткочасний конфлікт, причиною якого стало питання виховання спільного сина ОСОБА_3 після розлучення. Через відсутність зв`язку із сином та інформації про стан його здоров`я, він почав хвилюватися, а тому стався конфлікт із ОСОБА_2 .

Звертає увагу, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що він мав умисел та дійсно вчинив інкриміноване йому правопорушення, оскільки конфлікт із колишньою дружиною у них виник через наявність спірних питань щодо побачення з сином.

Крім того, звертає увагу нате, що у протоколі про адміністративне правопорушення не вказано які наслідки настали чи могли настати здоров`ю ОСОБА_2 , внаслідок психологічного та фізичного насильства з його боку, оскільки зі змісту диспозиції ч.1 ст. 173-2 КУпАП слідує, що не кожне психологічне насильство може завдати або завдає шкоди фізичному бо психічному здоров`ю потерпілого.

Зазначає, що 19.12.2024 року набрав чинності Закон №3733-ІХ, згідно якого ч.1 ст. 173-2 КУпАП викладена в новій редакції. Даний Закон фактично скасував адміністративну відповідальність за ймовірність завдання психологічної шкоди потерпілому, залишивши відповідальність лише за реально завдану шкоду психологічному здоров`ю потерпілого.

З огляду на вище вказане та те, що в матеріалах справи відсутні докази заподіяння ОСОБА_2 шкоди, то в даному випадку відсутній і склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підтримав вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, просив скасувати постанову суду та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Потерпіла ОСОБА_2 та її представник адвокат Кінаш М.А. просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги та вважали, що відсутні правові підстави для закриття провадження у зв`язку з відсутністю діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги та доводи сторін в судовому засіданні апеляційної інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне постанову судді скасувати з наступних підстав.

Разом з тим, у відповідності до вимог п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчилися строки, передбачені ст. 38 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення 27.10.2024 року і на час ухвалення постанови суду 1 інстанції закінчився строк накладення на нього адміністративного стягнення, який встановлено ст.38 КУпАП.

При цьому, закриття провадження за ст.38 КУпАП у зв`язку з тим, що з дня вчинення правопорушення закінчився встановлений законом строк накладення стягнення, не є реабілітуючою правовою підставою, яка свідчить про невинуватість у вчиненні правопорушення.

Так, відповідно до теорії права до реабілітуючих належать наступні правові закриття провадження: встановлено відсутність події правопорушення; встановлено відсутність у діянні складу правопорушення; не встановлено достатніх доказів для доведення винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Закриваючи провадження на підставі ст.38 КУпАП суд фактично констатує, що з моменту вчинення правопорушення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, пройшов встановлений законом строк накладення стягнення і особа не може бути притягнута до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

Таким чином, розглядаючи провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності, суд у відповідності до вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинен встановити обґрунтованість висунутого обвинувачення та ухвалити відповідне рішення. При цьому, якщо на час розгляду справи закінчився встановлений ст.38 КУпАП строк накладення стягнення, суд повинен закрити провадження по справі тільки за умови доведеності вини у вчиненні правопорушення та визнання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності винуватою у вчиненні правопорушення.

Суд не має право закрити провадження у зв`язку із закінчення встановленого законом строку накладення стягнення стосовно особи, вину якої у вчиненні правопорушення не доведено у встановленому законом порядку.

Закриття справи у зв`язку з тим, що на час розгляду справи закінчився встановлений ст.38 КУпАП строк накладення стягнення, без перевірки обґрунтованості висунутого обвинувачення, є істотним порушенням вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Апеляційний суд вважає, що підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції можуть бути тільки істотні порушення вимог процесуального законодавства, які перешкодили суду правильно встановити фактичні обставини та надати вірну оцінку сукупності досліджених доказів та прийти до обґрунтованого висновку про доведеність вини у вчиненні правопорушення.

Так, діючий КУпАП не містить визначення правових підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції у зв`язку з чим при вирішанні цього питання необхідно виходити із загальних принципів здійснення судочинства.

Апеляційний суд вважає, що судове рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню у тому, випадку, коли за наявності підстав для закриття провадження суд не закрив провадження по справі, або коли рішення було ухвалено незаконним складом суду.

Зокрема, підлягає обов`язковому скасуванню судове рішення у тому разі, коли вину обвинуваченого не доведено сукупністю належних та допустимих доказів по справі, коли відсутня подія правопорушення або коли в діях особи, яка притягається до відповідальності відсутній склад відповідного правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії» Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

За таких обставин зміст обвинувачення, який сформульований у протоколі про адміністративне правопорушення повинен відповідати диспозиції закону, яким передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства. При цьому у протоколі про адміністративне правопорушення повинно бути чітко зазначено, які саме дії вчинила особа, яка звинувачується у вчиненні правопорушення, які права і свободи потерпілої особи були порушені та яку шкоду вони завдали.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 11.11.2024 року вбачається, що 27.10.2024 року близько 18 год. 30 хв. за адресою АДРЕСА_2 ОСОБА_1 вчинив відносно колишньої дружини ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме ображав нецензурною лексикою, штовхав та шарпав, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В протоколі зазначено, що потерпілою від вказаного правопорушення є ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також повідомлено про розгляд справи в Івано-Франківському міському суді.

ОСОБА_1 було ознайомлено зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення, 14.11.2024 року він отримав другий примірник протоколу про адміністративне правопорушення, що засвідчив власним підписом.

Протокол складено інспектором СПДН Івано-Франківського РУП ГУНП лейтенанта поліції Костюка Б.В. та підписаний ним.

Відповідно до виписаних у статтях 254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.

Апеляційний суд вважає, що обвинувачення висунуте ОСОБА_1 не є конкретним, оскільки протокол про адміністративне правопорушення не містить достатніх даних, які свідчать про наявність складу правопорушення.

Таким чином, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 звинувачується в тому, що вчинив відносно колишньої дружини ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме ображав нецензурною лексикою, штовхав та шарпав, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

При цьому, обвинувачення, яке сформульовано у протоколі про адміністративне правопорушення не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено про те, що внаслідок відповідних дій особи, яка звинувачується у вчиненні правопорушення було заподіяно шкоду фізичному або психічному здоров`ю потерпілої.

Разом з тим, наявність відповідних наслідків у вигляді шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілої є обов`язковою частиною диспозиції правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП адміністративна відповідальність за домашнє насильство настає за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачає, що психологічне насильство є формою домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

В силу ст. 1 Закону України «Про попередження насильства в сім`ї» насильство в сім`ї - це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.

Під психологічним насильством в сім`ї слід розуміти насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе, що завдає шкоду психічному здоров`ю.

Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

Таким чином, встановлення шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого є обов`язковим елементом складу правопорушення, який передбачений ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

При цьому, суд розглядає справу в межах висунутого обвинувачення і не має право встановлювати обставини, які істотно погіршують становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та явно виходять за межі обставин, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, лише в частині зміни правової кваліфікації правопорушення, якщо це покращує становище особи, щодо якої здійснюється провадження.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що обов`язок довести наявність складу правопорушення в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та заподіяння шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого покладається на посадову особу, яка складає протокол про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд приймає до уваги, що до матеріалів провадження були долучені: довідка про результати розгляду звернення ОСОБА_2 ІКС ІПНП №35798 від 27.10.2024 (а.с. 2), рапорт працівників поліції (а.с.4), протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію (а.с. 5), письмові пояснення ОСОБА_1 (а.с. 6), письмові пояснення ОСОБА_4 (а.с. 7), письмові пояснення ОСОБА_2 (а.с. 8), рапорт інспектора СПДН відділу превенції Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області лейтенанта поліції Дудура Д. (а.с. 11) .

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що досліджена судом сукупність доказів не дозволяє, поза розумним сумнівом, прийти до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що діючий закон про притягнення особи до адміністративної відповідальності, містить тільки одну правову підставу для визнання особи невинуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, постанову судді скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати постанову суду та прийняти нову, якою закрити провадження щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 лютого 2025 року, якою провадження стосовно ОСОБА_1 закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення скасувати.

Провадження у справі стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв