КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 366/145/25 Апеляційне провадження № 33/824/2750/2025Головуючий у суді першої інстанції - Мовчан В.В. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Оніщука М.І. розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Іванківського районного суду Київської області від 26 лютого 2025 року про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця ДПСУ № 94, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Іванківського районного суду Київської області від 26.02.2025 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. 00 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп. (а.с. 22-24).

Не погодившись з постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що його вини в настанні дорожньо-транспортної пригоди немає, оскільки він рухався зі встановленою правилами дорожнього руху швидкістю, у своїй смузі руху та за відсутності руху автомобілів у зустрічній смузі, однак з`їзд на узбіччя відбувся з непередбачуваних для нього обставин - з лісу вискочила косуля. Вказує, що задля уникнення зіткнення, різко звернув кермо і його винесло на узбіччя, що за таких обставин, не вказує на порушення ним правил дорожнього руху та виключає в його діях склад адміністративного правопорушення. Зауважує, що суд першої інстанції розглянув справу у його відсутність, не урахував статус військовослужбовця та неможливість прибуття до суду у зв`язку із цим, що позбавило його можливості надати пояснення у суді особисто (а.с. 27).

Захисник Працюк В.Л. у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення апелянта, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Положеннями статті 1 КУпАП передбачено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Вимогами статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у статтях 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України врегульовано Законом України «Про дорожній рух» та п. 1.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

У відповідності до 2.3 ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

а) перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу;

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

в) на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів;

г) під час руху на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів;

ґ) не забруднювати проїзну частину та смугу відведення автомобільних доріг;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

е) повідомляти дорожньо-експлуатаційним організаціям або уповноваженим підрозділам Національної поліції про виявлені факти створення перешкод для дорожнього руху;

є) не вчиняти дій, внаслідок яких може бути пошкоджено автомобільні дороги та їх складові, а також завдано шкоди користувачам.

Згідно пункту 12.1. ПДР України підчас вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним..

Відповідно до ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 07.01.2025 о 10 год. 00 хв., на автодорозі між с. Страхолісся та с. Горностайпіль, керуючи автомобілем IZUZU PICK-UP (D-MAX) д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, у результаті чого здійснив з`їзд до кювету, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження, чим порушив п. 12.1. ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винуватим у вчиненні у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладаючи на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи, за відсутності обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення, а тому в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 124 КУпАП, відтак доцільно накласти на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо доведення вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, проте не може погодитися з постановою суду в частині накладення адміністративного стягнення у виді штрафу та, як наслідок, вирішення питання щодо стягнення судового збору.

Так, з матеріалів справи убачається, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 занесло до кювету, внаслідок чого останній зіткнувся з деревом. Як вказує останній в апеляційній скарзі, зазначені обставини виникли через раптову появу тварини (косулі) на дорозі, а тому був вимушений швидко реагувати, що призвело до з`їзду в кювет. Механічних пошкоджень було завдано транспортному засобу IZUZU PICK-UP (D-MAX) д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 .

З наведеного апеляційний суд робить висновок про наявність в діях ОСОБА_1 вини в настанні дорожньо-транспортної пригоди, оскільки факт настання дорожньо-транспортної пригоди та, як наслідок, порушення останнім пункту 12.1. ПДР України, підтверджується матеріалами справи. Таким чином, причинно-наслідковий між діями ОСОБА_1 та фактом заподіяння матеріальної шкоди транспортному засобу, яким керував останній, свідчить про неврахування водієм дорожньої обстановки для запобігання настання негативних наслідків, а відтак про склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Однак, внаслідок дій ОСОБА_1 будь-якої іншої шкоди рухому та нерухомому майну третіх осіб або збитків державним чи суспільним інтересам завдано не було, постраждалі відсутні, що вказує на малозначність вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого правопорушення орган, посадова особа, уповноважені вирішувати справу, можуть звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Малозначність як ознака адміністративного правопорушення характеризується певним ступенем суспільної небезпечності, але таким, що не потребує застосування заходів адміністративного впливу.

Питання про можливість або ж недоцільність звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення в кожному конкретному випадку вирішується правозастосовчим органом (посадовою особою).

Так, відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Таким чином, враховуючи характер вчиненого правопорушення, відсутність обставин, які обтяжують відповідальність, а також відсутність заподіяння факту шкоди чи заподіяння збитків, апеляційний суд вважає за необхідне змінити оскаржуване судове рішення в частині накладеного адміністративного стягнення за ст. 124 КУпАП, шляхом звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись до ОСОБА_1 усним зауваженням, що буде достатнім для досягнення мети адміністративної відповідальності - виховного впливу, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України та недопущення подібної поведінки надалі.

Саме таке адміністративне стягнення, з огляду на встановлені фактичні обставини справи, в повній мірі буде відповідати завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Разом з цим, згідно положень ст. 401 Кодексу України про адміністративні правопорушення, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Зважаючи на те, що постанову Іванківського районного суду Київської області від 26.02.2025 в частині накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення змінено, шляхом звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, обмежившись до останнього усним зауваженням, постанова Іванківського районного суду Київської області від 26.02.2025 в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Іванківського районного суду Київської області від 26 лютого 2025 року в частині накладенні на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. 00 коп. - змінити, звільнивши ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, у відповідності до вимог статті 22 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанову Іванківського районного суду Київської області від 26 лютого 2025 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору у розмірі 605 грн. 60 коп. - скасувати.

В іншій частині постанову Іванківського районного суду Київської області від 26 лютого 2025 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Максим Оніщук