ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/1172/25Головуючий у 1-й інстанції Білосевич Г.С.
Провадження № 33/817/270/25 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2025 р. м. Тернопіль

Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю захисника особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвоката Писаренко Н.О.

розглянувши, в режимі відеоконференцзв`язку, матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, адвоката Писаренко Н.О. на постанову Кременецької районного суду Тернопільської області від 29 квітня 2025 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Кременецького районного суду Тернопільської області від 29 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисячі) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Як визнав суд, 24 березня 2025 року о 01 год. 28 хв. в м. Кременець по вул. Захисників України, 97 Тернопільської області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Сітроен Берлінго», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Алкотест 6810, результат огляду 0,50 проміле. Від проходження огляду у найближчому закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив п. 2.9 «а» ПДР України. Від керування відсторонений.

В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвокат Писаренко Н.О. не погоджується із оскаржуваною постановою суду першої інстанції у зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, а також через порушення норм матеріального і процесуального права, що, на думку апелянта, дає підстави для зміни судового рішення в частині накладення стягнення.

Звертає увагу, що суд безпідставно констатував, що ОСОБА_1 був відсторонений від керування транспортним засобом, хоча матеріали провадження не містять доказів відсторонення його від керування транспортним засобом.

Також вказує, що судом не було досліджено відеозапис з нагрудної камери працівника поліції.

Зазначає, що стороною захисту до суду було подано клопотання про призначення ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами, проте судом першої інстанції дане клопотання було проігнороване, в судовому засіданні не досліджувалось.

Просить врахувати, що ОСОБА_1 працює водієм, у зв`язку з чим його трудова діяльність пов`язана з необхідністю керування транспортними засобами, що є єдиним способом заробітку, а тому являється єдиним джерелом доходу існування, а також те, що він раніше не притягувався до адміністративної відповідальності.

Просить змінити постанову Кременецького районного суду від 29 квітня 2025 року суду відносно ОСОБА_1 , в частині накладення стягнення, та призначити останньому адміністративне стягнення у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами.

Заслухавши апелянта - захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Писаренко Н.О., яка повністю підтримала подану захисником апеляційну скаргу та, з наведених у ній мотивів, просить змінити постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 29 квітня 2025 р. в частині призначеного покарання; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Згідно вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КпАП України суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху і вчиненні адміністративного правопорушення.

Як вбачається зі змісту оскарженої постанови судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, а висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України, ґрунтуються на наявних та доведених належним чином, досліджених в судовому засіданні доказах.

Постанова Кременецького районного суду Тернопільської області від 29 квітня 2025 року в частині факту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України, ОСОБА_1 та його захисником не оскаржується, а тому в силу ч.7 ст.294 КУпАП України перегляду в апеляційному порядку в цій частині не підлягає.

Відсутність у матеріалах провадження доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, на що звертає увагу сторона захисту в апеляційній скарзі, жодним чином не впливає на факт доведення його винуватості у керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Доводи апелянта про те, що в судовому засіданні не оглядалися відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, апеляційний суд до уваги не приймає з огляду на те, що з матеріалами відеозапису суддя може ознайомитись в процесі підготовки до розгляду справи і, крім того, в апеляційній скарзі не оскаржується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Що стосується доводів апелянта про призначення ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу, без позбавлення права керування транспортними засобами, то такі доводи суд вважає безпідставними з огляду на наступне.

Отримуючи посвідчення водія, яке надає право на керування транспортними засобами, ОСОБА_1 фактично взяв на себе обов`язок знати і неухильно дотримуватись вимог Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху, тобто на ОСОБА_1 , як на водія транспортного засобу, яке визнано законодавством джерелом підвищеної небезпеки, покладено обов`язок неухильно дотримуватись правил дорожнього руху.

Частиною 1 статті 130 КУпАП України передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Санкцією ч.1 ст.130 КпАП України для водіїв передбачено єдиний та безальтернативний вид стягнення, такий як штраф в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Крім того, Законом України від 16.02.2021 року № 1231-ІХ заборонено застосування статей 21 та 22 КУпАП України до правопорушень, передбачених ст.130 КУпАП України, а саме - передача матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, звільнення від адміністративної відповідальності за малозначністю правопорушення.

Чинним законодавством не передбачено можливості призначення стягнення у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 чт.130 КУпАП, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Доводи про надмірність та непропорційність застосування стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами до ОСОБА_1 , оскільки він працює водієм, є безпідставними з огляду на пряму вказівку закону, пріоритетність безпеки дорожнього руху, відсутність винятків з цього приводу та адекватність стягнення вчиненому правопорушенню.

Аргумент про необхідність користування транспортних засобів у зв`язку із трудовою діяльністю не може слугувати підставою для уникнення відповідальності, оскільки особа, яка сідає за кермо у стані сп`яніння, свідомо наражає на небезпеку себе та оточуючих. У таких випадках держава має право обмежити її право керування для забезпечення загальної безпеки.

Закон не містить жодних винятків щодо застосування санкцій, передбачених ст. 130 КУпАП, до окремих категорій осіб, навіть якщо керування транспортними засобами є необхідним для виконання їхніх трудових обов`язків.

Всі громадяни України є рівними перед законом, і порушення правил дорожнього руху тягне за собою однакову відповідальність незалежно від їхнього соціального статусу чи професії.

Апеляційний суд, з урахуванням вищенаведеного, вважає, що стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік накладене на правопорушника з дотриманням вимог ст.33 КУпАП України та відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника, ступеню його вини та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст.23 КУпАП України мети виховного впливу та запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Кременецького районного суду Тернопільської області від 29 квітня 2025 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для зміни оскаржуваного судового рішення у справі з мотивів наведених стороною захисту, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Писаренко Н.О. залишити без задоволення, а постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 29 квітня 2025 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя