ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куценко О.В.,

за участю секретарів Козленко Ю.В., Пшеняк М.В.

особи, яку притягнуто

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

прокурора Маковецького Е.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Снігурівського районного суду Миколаївської області від 19 березня 2025 року, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новопетрівка Снігурівського району Миколаївської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого офіцером ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент вчинення правопорушення працював командиром роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

якою, його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн (вісімсот п`ятдесят грн 00 к.).

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу ОСОБА_1 , будучи командиром роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто відповідно до п.п. "г" п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції" є суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, у порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України "Про запобігання корупції", без поважних причин, несвоєчасно подав, шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, типу "щорічна" за 2021 рік, за формою, що визначається НАЗК, яку зобов`язаний був подати до 31 березня 2024 року, подавши таку декларацію 20 липня 2024 року.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Постановою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 19 березня 2025 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн (вісімсот п`ятдесят грн 00 к.).

Не погодившись із зазначеним рішенням суду особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати.

Зазначає, що справу розглянуто з порушенням правил територіальної підсудності, оскільки він проходив службу у Баштанському районному ТЦК розташованому у м. Баштанка, а тому справа повинна була розглядатись Баштанським районним судом Миколаївської області.

Вказує, що судом пропущено строк накладення адміністративного стягнення визначений ст.38 КУпАП.

Звертає увагу, що судом безпідставно стягнуто з нього судовий збір як з військово службовця.

Наголошує, що судом проігноровано той факт, що він не претендував на вказану посаду, і не погоджувався нести обмеження пов`язані з даною посадою, оскільки він був призваний і призначений на дану посаду за мобілізацією.

Зауважує, що його діями не завдано шкоди державі, а тому до нього можливо було застосувати ст.22 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

За змістом статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя суду першої інстанції має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти вмотивоване законне рішення.

Однак, визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, суд першої інстанції всупереч вимогам ст.ст.7, 245, 252, 280 КУпАП, належним чином не з`ясував обставини справи, не навів доказів на обґрунтування такого висновку, не оцінив сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення про його винуватість у вчиненні правопорушення, що потягло передчасний висновок суду про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Таке судове рішення апеляційний суд вважає як необґрунтованим, оскільки в ньому відсутня оцінка доказів, на підставі яких судом були встановлені ті чи інші обставини, так і невмотивованим, оскільки в ньому не наведені належні та достатні мотиви та підстави для його ухвалення.

Відповідно до постанови КМУ від 23.02.2022 р. №154 «Про затвердження Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки» визначено, що штатні посади територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки комплектуються військовослужбовцями, державними службовцями та працівниками Збройних Сил (далі працівники) відповідно до їх штату та штатного розпису. Добір військовослужбовців для комплектування територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, їх призначення на посади, проходження військової служби та звільнення з неї здійснюються відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України. Відносини, які виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби державними службовцями, регулюються Законом України «Про державну службу».

Згідно з ч. 1 ст. 45 Закону України "Про запобігання корупції" особи, зокрема зазначені у п. 1 ч. 1 ст. 3 цього ж закону (підпункт "г" - військові посадові особи Збройних Сил України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та інших утворених відповідно до законів військових формувань, крім військовослужбовців строкової військової служби, курсантів вищих військових навчальних закладів, курсантів вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, курсантів факультетів, кафедр та відділень військової підготовки, особовий склад штатних військово-лікарських комісій), зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який продовжувався відповідними указами Президента України та діє на даний час.

Відповідно до роз`яснень НАЗК № 4 від 07 березня 2022 року "Щодо застосування окремих положень Закону України "Про запобігання корупції" стосовно заходів фінансового контролю в умовах воєнного стану (подання декларації, повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента, проведення перевірок)", які розроблені з урахуванням положень Закону України від 03 березня 2022 року № 2115-ІХ "Про захист інтересів суб`єктів подання звітності та інших документів у період дії воєнного стану або стану війни" відтерміновано обов`язок подання декларації.

Законом України "Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану" № 3384-ІХ, який набрав чинності 12 жовтня 2023 року, відновлено обов`язок декларування.

Відповідно до роз`яснень НАЗК від 13 листопада 2023 року № 4 та від 29 листопада 2024 року № 5 зміни та доповнення до роз`яснень від 13 листопада 2023 року № 4 "Щодо застосування окремих положень Закону України "Про запобігання корупції" стосовно заходів фінансового контролю (подання декларації, повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, повідомлення про відкриття валютного рахунку), вказані в пунктах 1 - 4 ч. 7 ст. 45 Закону України "Про запобігання корупції" особи зобов`язані подати декларації, зокрема за 2021 рік, до 31 березня 2024 року.

Відповідно до протоколу ОСОБА_1 , будучи командиром роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто відповідно до п.п. "г" п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції" є суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, у порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України "Про запобігання корупції", без поважних причин, несвоєчасно подав, шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, типу "щорічна" за 2021 рік, за формою, що визначається НАЗК, яку зобов`язаний був подати до 31 березня 2024 року, подавши таку декларацію 20 липня 2024 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення суддя суду першої інстанції зазначив, що матеріалами справи підтверджується наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Проте з таким висновком суду не можливо погодитись з огляду на наступне.

Так, згідно ч.1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Отже, КУпАП передбачає лише дві форми вини умисел або необережність.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на несвоєчасне подання без поважних причин декларації, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч. 1ст. 172-6 КУпАП, відповідальність настає в разі несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, при цьому суб`єктом правопорушень в цій статті є особи, які відповідно до ч. 2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Тобто, за ч. 1 ст.172-6 КУпАП можуть бути притягнуті до адміністративної відповідальності посадові особи, які винні у несвоєчасному поданні декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування без поважних на те причин.

Аналіз вказаної норми закону дає підстави дійти висновку, що саме по собі невчасне подання суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 172-6 КУпАП. Склад вказаного адміністративного правопорушення утворюється лише в разі поєднання двох факторів в сукупності, зокрема невчасне подання декларації та відсутність поважних причин невчасного подання цієї декларації, які повинні бути виявлені.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 без поважних причин, несвоєчасно подав, шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, типу "щорічна" за 2021 рік, за формою, що визначається НАЗК, яку зобов`язаний був подати до 31 березня 2024 року, подавши таку декларацію 20 липня 2024 року,

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до витягу із наказу № 30 від 25 лютого 2022 року старшого лейтенанта ОСОБА_1 призвано на посаду командира роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до якого ОСОБА_1 прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою (а.с. 22). Тобто його було призвано на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Що підтверджує доводи апелянта про те, що він не претендував на дану посаду, його призвали і призначили на дану посаду та йому не було відомо про обов`язки пов`язані з даною посадою, а саме подання декларації за 2021 рік.

При цьому в матеріалах провадження відсутні будь які відомості, стосовно того, що під час проходження служби на даній посаді ОСОБА_1 було проінформовано чи ознайомлено з необхідністю подання щорічних декларацій особи та особи уповноваженої на виконання функцій держави, а також декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, як кандидата за 2021 рік.

Посилання суду, як на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчинені даного правопорушення, на відомість про доведення подання особами особового складу, в тому числі офіцером управління ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 , щорічних декларацій особи та особи уповноваженої на виконання функцій держави, а також декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, як кандидата за 2021 рік є неспроможними. Оскільки, відповідно до даної відомості, лише в липні 2024 року, після проведення перевірки вимог антикорупційного законодавства, ОСОБА_1 було повідомлено про необхідність надати пояснення з приводу неподання декларації за 2021 рік. (а.с. 28).

Разом з тим, документів про те, що ОСОБА_1 був своєчасно та належно повідомлений про необхідність подачі декларації за 2021 рік матеріали провадження не містять.

Відповідно до скрін-шоту подачі декларацій суб`єкта декларування, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2021 рік "щорічна" ОСОБА_1 подано 20 липня 2024 року о 16:31 (а.с. 13).

З вищевикладеного вбачається, що у ОСОБА_1 був відсутній прямий умисел, спрямований на несвоєчасне подання без поважних причин декларації, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб. З урахуванням того, що на дану посаду ОСОБА_1 був призваний за мобілізацією та виконував свої обов`язки в умовах воєнного стану, крім того не був належним чином проінформований про необхідність подання ним декларації за 2021 рік.

Нормативно-правові документи не містять чіткого визначення «поважних причин», які б унеможливлювали притягнення особи до відповідальності за невчасну подачу декларації, тому в кожному випадку суд аналізує конкретні обставини справи та доходить висновків в ракурсі кожної з ситуацій.

В інформаційному листі Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.05.2017 №223-943/0/4-17 «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» зазначено, що під поважними причинами слід розуміти: неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного вебсайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

Прокурором в судовому засіданні не надано жодного доказу на підтвердження умислу ОСОБА_1 на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст.172-6КУпАП та не спростовано належними і допустимими доказами поважність причини пропуску строку для подачі декларації.

Викладені обставини свідчать про недоведеність наявності в діянні ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 172-6 КУпАП, що виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності.

У зв`язку з вищевикладеним, апеляційний суд вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 172-6 КУпАП.

Керуючись ст.247, 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - задовольнити.

Постанову Снігурівського районного суду Миколаївської області від 19 березня 2025 року, відносно ОСОБА_1 , - скасувати.

Провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Куценко О.В.