Справа № 940/413/25 суддя в І-й інстанції Мандзюк С.В.
Провадження № 33/824/2638/2025 суддя в ІІ-й інстанції Фінагеєв В.О.
Категорія: ч. 7 ст. 121, ч. 1 ст.130 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 травня 2025 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Фінагеєв В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Порхун Олесі Павлівни на постанову Тетіївського районного суду Київської області від 02 квітня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , за ч. 7 ст. 121, ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 28 лютого 2025 року серії ЕПР1 №258871, 28 лютого 2025 року о 17 годині 33 хвилини за адресою Тетіївська ОТГ, м. Тетіїв, вул. Світанкова, 10, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом мопед «Honda Dio», без державного номерного знаку, з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідність, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку в медичному закладі водій категорично відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 28 лютого 2025 року серії ЕПР1 № 258860, 28 лютого 2025 року о 17 годині 33 хвилини за адресою Тетіївська ОТГ, м. Тетіїв, вул. Світанкова, 10, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом мопед «Honda Dio», без державного номерного знаку, який не був зареєстрований у встановлений законодавством термін, правопорушення вчинено повторно протягом року, постанова ЕНА 3304293 від 20 жовтня 2024 року за ч. 6 ст. 121 КУпАП, чим порушив вимоги п. 2.9 в ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 7 ст. 121 КУпАП.

Постановою Тетіївськогорайонного суду Київської області від 02 квітня 2025 рокуОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 121 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700,00 грн.; ОСОБА_1 також визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. На підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП накладено на ОСОБА_1 остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Ухвалюючи оскаржувану постанову, місцевий суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 121, ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням в частині визнання ОСОБА_1 винуватим у вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, захисник ОСОБА_1 адвокат Порхун О.О. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову місцевого суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги адвокат Порхун О.О. вказує на те, що місцевий суд не об`єктивно розглянув справу та не дослідив повністю докази, залишивши поза увагою суттєві обставини, не взяв до уваги пояснення захисника, надані під час судового засідання та письмово в клопотанні про закриття провадження у справі, зокрема про те, що відеозапис суперечить матеріалам справи. Відеозапис не містить пропозиції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в найближчому медичному закладі - Тетіївській центральній лікарні, який вказано в направленні для проходження огляду на стан сп`яніння. Також суд не врахував розбіжності відео, на якому поліцейський пропонує пройти огляд в м. Тараща, що знаходиться за 77 км. від місця зупинки, в той час, як в матеріалах справи до протоколу долучено направлення на проходження медичного огляду до Тетіївської центральної лікарні. З відеозапису видно, що поліцейський не направляв ОСОБА_1 для проходження огляду до Тетіївської центральної лікарні. Поліцейський навмисне назвав найближчим лікувальним закладом віддалений населений пункт, щоб спонукати особу не їхати до медичного закладу. Тим більше, враховуючи вечірній час доби, а поїздка для проходження огляду до м. Тараща і назад зайняла б орієнтовно 4 години. ОСОБА_1 засумнівався в діях поліцейських та сказав, що це дуже далеко та він їм не довіряє. З відеозапису видно, що ОСОБА_1 не мав ознак наркотичного сп`яніння, його поведінка була адекватною та такою, що відповідала обстановці. ОСОБА_1 розгубився, тому що поліцейські відразу почали обвинувачувати його в тому, що він нібито хотів втекти від поліцейських. Найближчим закладом охорони здоров`я, який може проводити огляд на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння до місця зупинки транспортного засобу (м. Тетіїв), є Тетіївська ЦРЛ (орієнтовно 1,5 км., знаходиться в одному ж місті), а не Таращанська ЦРЛ (77 км.), в яку фактично водія також не направляли (в матеріалах справи направлення відсутнє), лише озвучили, що можуть повезти тільки в цей заклад, чинячи психологічний тиск на водія.

Заслухавши пояснення адвоката Порхун О.О., перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає її такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З поданої апеляційної скарги вбачається, що постанова місцевого суду оскаржується лише в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відтак і переглядається апеляційним судом лише в цій частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до п. 12 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу І цієї Інструкції (наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість), поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Зі змісту зазначеної норми вбачається, що у працівника поліції виникає право візуально перевірити наявність ознак наркотичного сп`яніння у водія. Разом з тим, у разі наявності підстав вважати, що такі ознаки наявні, поліцейський пропонує водієві пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, а водій зобов`язаний пройти такий огляд, для підтвердження чи спростування зазначених обставин.

Тобто, водій зобов`язаний пройти у встановленому законом порядку огляд, зокрема на стан наркотичного сп`яніння, незалежно від того вважає він наявними чи відсутніми підстави до такого огляду чи підстави до зупинки транспортного засобу.

Разом з тим, згідно Переліку закладів охорони здоров`я Київської області, яким надається право проведення оглядів водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, який затверджено наказом Департаменту охорони здоров`я Київської обласної державної адміністрації від 12 лютого 2024 № 161-Адм «Про внесення змін до переліку закладів охорони здоров`я Київської області, яким надається право проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», найближчим закладом охорони здоров`я від місця зупинки транспортного засобу (м. Тетіїв) є Комунальне некомерційне підприємство «Тетіївська центральна лікарня» Тетіївської міської ради

З наявного у матеріалах справи відеозапису вбачається, що після зупинки транспортного засобу, ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд в м. Тараща, яке, як вірно вказує захисник знаходиться за 77 км. від місця зупинки. При цьому працівником поліції не було запропоновано водієві пройти огляд на визначення стану сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я, як того вимагає п. 12 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Отже, відеозаписом не зафіксовано, що поліцейський направляв, а ОСОБА_1 відмовився, від проходження огляду у Комунальному некомерційному підприємстві «Тетіївська центральна лікарня» Тетіївської міської ради, хоча у матеріалах справи наявне направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 28 лютого 2025 року, у якому найменування закладу охорони здоров`я зазначається як Тетіївська районна лікарня.

За змістом ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За приписами ст. 3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Близькі за змістом положення викладено в ст. 6 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до якої поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Своїми діями, які виразились в направленні ОСОБА_1 для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння в м. Таращу, поліцейський порушив вимоги п. 12 розділу ІІ вищезазначеної Інструкції.

В даному випадку відмова водія від проходження огляду в іншому населеному пункті, за наявності в м. Тетієві лікарні, яка уповноважена проводити такі огляди є законною, оскільки поліцейським порушено вимоги інструкції, яка чітко вимагає від останнього направлення водія до найближчого лікувального закладу, яким є Тетіївська районна лікарня.

Як вбачається з наданого суду відео, ОСОБА_1 відмовився від огляду саме тому, що йому було запропоновано їхати до іншого населеного пункту, про що він вказав поліцейському.

Будь-яких доказів неможливості проведення огляду водія на стан сп`яніння в Тетіївській районній лікарні матеріали справи не містять.

Отже, дії поліцейського не відповідали вимогам ст. 245 КУпАП, за якими завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, місцевий суд на зазначене уваги не звернув, помилково дійшов висновку про наявність у діях водія складу зазначеного правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У частині 2 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ.

У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Так, в рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду, апеляційний суд приходить висновку, що наявними у справі доказами не доведено наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому постанова місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 - закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 245, п.1 ч.1 ст. 247, ст. 280, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Порхун Олесі Павлівни задовольнити.

ПостановуТетіївського районного суду Київської області від 02 квітня 2025 рокув частині визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та притягнення до адміністративної відповідальності, застосування до нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000.00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, визначення остаточного адміністративного стягнення на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000.00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити із підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, тобто, у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

В іншій частині постанову Тетіївського районного суду Київської області від 02 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.О. Фінагеєв