Справа № 545/1764/25
Провадження № 3/545/526/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2025 рокум. Полтава

Суддя Полтавського районного суду Полтавської області Зуб Т.О.,

за участі секретаря Пінчук З.І.,

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

представника особи, яка

притягується до адміністративної відповідальності- Найда О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтава адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції в Полтавській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП суду невідомий, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

21.04.2025 року о 16-30 годині на 343 км. а/ш Київ-Харків-Довжанський водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Toyota Corolla» р/н НОМЕР_1 , не дотримався безпечної швидкості, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на відбійник, після чого продовжив рух та знову здійснив на відбійник. Внаслідок ДТП автомобіль та відбійник зазнали механічних пошкоджень. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 12.1 ПДР України.

За вказаним фактом 21.04.2025 року був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 307821.

ОСОБА_1 на адресу суду надав клопотання про закриття провадження у справі, у якому зазначив, що 21.04.2025, біля 16:30 год. його технічно справний автомобіль, у ясну, суху, сонячну погоду, при температурі 9°С, рухався у правій смузі дворядного напрямку автомобільного шляху міжнародного значення- Траса М03, на 343 км. без вантажу та зі швидкістю 80-90 км/год. На вказаній ділянці обмеження швидкості руху, згідно ПДД України, становить 110 км/год. У ході руху він почув звук вибуху і у той же час кермо «вибило з рук», а автомобіль різко кинуло ліворуч. Утримати курсову стійкість автомобіля, з урахуванням несподіваної зміни обставин ОСОБА_1 був не в змозі (не в силах). З часом він зупинив автомобіль у лівій смузі руху, вийшов і виставив знак аварійної зупинки на відстані не менш за 30 м. від задньої частини автомобіля. Оглядаючи автомобіль, він помітив на передньому лівому колесі два великі отвори. Один отвір з рваним з відшаруванням гуми назовні, інший з вирваним куском шини з деформацією металевого диску навпроти нього. Кожен з вказаних отворів свідчить про миттєву розгерметизацію лівого колеса, що знаходилося в причинному зв`язку з втратою курсової стійкості автомобіля. Передбачити такий розвиток подій ОСОБА_1 об`єктивно не міг, з огляду на те, що на дорожньому полотні, по якому рухався, сторонніх предметів, вибоїн не визначалося. Не звернув увагу інспектор і на те, що до настання події у відповідності до вимог ПДР висота протектора шин становила не менш 4 мм., тиск відповідав 2.2 бар., автомобіль був повністю в справному стані у відповідності до ПДР України. Зауважень та претензій з технічного стану автомобіля не було. При огляді місця події та автомобіля інспектор на вказав у переліку видимих пошкоджень транспортного засобу, отриманих внаслідок ДТП про наявність пошкоджень переднього лівого колеса (мінімум двох обворів), тобто навмисно проігнорував фактичні обставини ДТП, його пояснення і виявлення умов настання причин самої події. Протокол інспектора та інші документи не містять даних про безпечну швидкість за технічним станом мого транспортного засобу (за відсутності претензій), особливостях (відсутністю) вантажу, проте інспектор на свій розсуд, бездоказово вказує що ОСОБА_1 не дотримався безпечної швидкості, не впорався з керуванням, про що в матеріалах справи немає жодного доказу. В протоколі та справі немає жодного доказу пошкоджень відбійника при дотичному зіткненні з ним мого автомобіля, а сам відбійник не пофарбований, з ознаками накопичення товстого слою пилу- не мав деформацій (від першого дотичного контакту), тобто не був пошкоджений, а під час події постраждав виключно мій автомобіль. Висновки інспектора про недотримання безпечної швидкості руху; про те, що не впорався з керуванням; відбійник отримав механічні пошкодження; не врахування особливості вантажу та стану транспортного засобу- не підтверджуються жодним доказом, а провина встановлена без будь-яких експертних досліджень.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що їхав з допустимою швидкістю, приблизно 80-90 ком/год. Лопнуло переднє ліве колесо та його машину занесло.

Представник ОСОБА_1 - Найда О.В. просив суд закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, оскільки на автомобілі лопнуло колесо, машину повело не з вини водія, крім того відсутні належні та допустимі докази недотримання водієм ОСОБА_1 безпечної швидкості руху.

Вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за внутрішнім переконанням в сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до п. 12.1 ПДР України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до ст. 124 КУпАП України, порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Вказана стаття є бланкетною нормою та відсилає до Правил дорожнього руху України, тому суд першої інстанції під час розгляду матеріалів справи повинен встановити, чи порушено пункт правил дорожнього-руху України водієм, який зазначений уповноваженою особою в протоколі про адміністративне правопорушення, що повинно бути підтверджено належними доказами, та чи вчинене ним порушення перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП.

Склад правопорушення, за який передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП, передбачає наявність трьох елементів об`єктивної сторони (протиправне діяння): 1) порушення правил дорожнього руху, 2) наслідки у вигляді, зокрема, пошкодження транспортних засобів, 3) наявність причинно-наслідкового зв`язку між порушенням Правил дорожнього руху та наслідками. Таким чином, настання наслідків дорожньо-транспортної пригоди у вигляді пошкодження транспортних засобів мають бути обумовлені саме порушенням певним учасником дорожнього руху Правил дорожнього руху, тобто має бути наявний прямий чи опосередкований причинно-наслідковий зв`язок між діями та наслідками.

У п. 26 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП, може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 13.07.2024 року отримав посвідчення водія серії НОМЕР_2 (а.с. 2).

Згідно п. 12.6 «б» ПДР України поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.51 дозволяється рух зі швидкістю транспортним засобам, якими керують водії зі стажем до 2 років- не більше 70 км/год.

Таким чином, максимально допустима швидкість руху, з якою ОСОБА_1 повинен був рухатись- 70 км/год.

Проте, з доданого до протоколу відеозапису вбачається, що при оформленні ДТП ОСОБА_1 пояснює працівнику поліції, що рухався зі швидкістю «десь 200 кілометрів», та у нього лопнуло колесо (а.с. 6). Таким, чином, відеозаписом спростовуються доводи ОСОБА_1 , що він рухався зі швидкістю 80-90 км/год. та про недоведеність висновків інспектора про недотримання ним безпечної швидкості руху.

Отже, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом порушив швидкісний режим, тобто не дотримався безпечної швидкості руху, у результаті чого не впорався з керуванням та здійснив наїзд на відбійник.

Щодо доводів ОСОБА_1 про те, що він не міг утримати автомобіль, у зв`язку з тим, що лопнуло колесо, а провина встановлена без будь-яких експертних досліджень, суд зазначає наступне.

Пунктом 2.3 «б» ПДР України передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно із ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказом у справі про адміністративне правопорушення, на основі якого можливо встановити наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, є серед іншого висновок експерта.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз.

ОСОБА_1 , посилаючись у поясненнях на можливість встановлення пошкоджень лівого переднього колеса лише експертним шляхом, при цьому, як в доказ своєї невинуватості, не скористався наданим йому ч. 1 ст. 268 КУпАП правом заявити суду відповідне клопотання.

Більш того, будь-які спеціальні знання для встановлення вини особи у вказаній дорожньо-транспортній пригоді не потрібні, оскільки причинами ДТП, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, стало порушення вимог ПДР України водієм ОСОБА_1 , а не будь-які інші факти, що пов`язані з технічними особливостями автотранспортних засобів і встановлення яких потребує спеціальних знань.

Схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, яка є додатком до протоколу, зафіксоване місце дорожньо-транспортної пригоди; детально описано після аварійне розташування транспортного засобу, погодні умови, стан покриття проїзної частини, наявність дорожніх знаків, розмітки, тощо (а.с. 3).

Окрім пояснень ОСОБА_1 , іншими будь-якими доказами не підтверджено, що колесо лопнуло у ході руху автомобіля на швидкості 80-90 км/год., а невизнання своєї вини сприймається судом як позиція захисту, направлена на уникнення відповідальності, передбаченої законом.

Суд також критично відноситься до пояснень свідка ОСОБА_2 , які є ідентичними з поясненнями ОСОБА_1 , та вважає їх наданими з метою уникнення останнього від відповідальності.

Зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.

Згідно з нормами КУпАП, суду належить вирішити правове питання щодо факту порушення ПДР України. Дані, які наявні в матеріалах справи, дають достатньо підстав зробити висновок з цього правового питання без спеціальних знань.

Отже, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого, ст. 124 КУпАП, підтверджується у повному обсязі матеріалами справи.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП повністю доведена, у розумінні ст. 251 КУпАП, належними та допустимими доказами.

Враховуючи особу, ОСОБА_1 , який при незначному водійському стажі перевищив допустиму швидкість руху, характер та ступень правопорушення, наслідки, які були завдані правопорушенням, суспільну небезпеку і загрозу здоров`ю та життю інших учасників дорожнього руху, суд вважає необхідним застосувати адміністративне стягнення передбачене в межах санкції ст. 124 КУпАП у виді штрафу.

Крім того, на підставі ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення сплачується судовий збір, розмір і порядок сплати якого встановлюється законом.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік», розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня становить 3028,00 грн., тобто, розмір судового збору складає 605,60 грн.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 40-1, 124, 283-285, 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним та притягнути до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, призначити адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850,00 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Штраф стягнути до держбюджету на розрахунковий рахунок (IBAN): UA0016001, отримувач ГУК Полтавська обл./Полтавська/21081300, , банк отримувача- Казначейство України (ЕАП)

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави (одержувач платежу: ГУК у м. Києві (м. Київ) 22030106, код за , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, п. 5 таблиці ставок, ПІБ платника судового збору) судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 (шістдесят) коп.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення до Полтавського апеляційного суду.

Повний текст постанови складений 21.05.2025 року.

СуддяТетяна ЗУБ