Справа № 504/1626/25
Номер провадження 3/504/1018/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2025с-ще Доброслав

Суддя Доброславського районного суду Одеської області Якимів А.В., розглянувши матеріали, які надійшли з СПД №1 ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчення водія НОМЕР_1 видане 15.06.2021 ТСЦ 5147, за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

на розгляд Доброславського районного суду Одеської області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засідання ОСОБА_1 вказав, що свою вину у вчиненні правопорушення не визнає. ОСОБА_1 надав суду письмове заперечення на протокол, яке вмотивоване тим, що він 14.04.2025 о 10:20 год. після роботи відчув різкий біль у нирках та хребті та поїхав до лікарні, під час поїздки він був зупинений працівниками поліції. Після висловлення підозри про наркотичне сп`яніння водія, поліцейським було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у найближчому медичному закладі КУ ООЦПЗ по вул. Воробйова, 9 у м. Одесі, на що ОСОБА_1 відмовився, оскільки це не був найближчий заклад для проведення огляду, найближчим є заклад у м. Південне. Крім того, поліцейський порушив порядок направлення водіїв для проведення огляду, а саме не перевіряв зіниці водія, не провів огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціальних технічних засобів. Відеозапис, що долучений до протоколу є коротким та формальним, не фіксував подальшу розмову між водієм та поліцейським. Також, ОСОБА_1 вказує, що поліцейським не було роз`яснено йому всіх положень Конституції України.

Судом встановлено, що 14.04.2025 о 10:55 год. за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Сичавка, а/д Одеса-Миколаїв, 33км, ОСОБА_1 керував автомобілем Geely р.н. НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме не природна блідість обличчя та звужені зіниці очей, які не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення повністю підтверджується такими доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення від ЕПР1 №300100 від 14.04.2025, який підписаний ОСОБА_1 ;

- поясненнями ОСОБА_1 , який у протоколі про адміністративне правопорушення вказав, що керував автомобілем та у наркологічний диспанчер їхати відмовляється;

- направленням на огляд ОСОБА_1 з метою виявлення алкогольного сп`яніння від 14.04.2025

- відео записами з ПВР, на яких зафіксований факт керування ОСОБА_1 , автомобілем та його відмова від проведення огляду на стан сп`яніння;

Згідно з пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 N 1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено відповідальність, серед іншого, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно п. 1.3. ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Доводи ОСОБА_1 про те, що поліцейський порушив порядок направлення водіїв для проведення огляду, а саме не перевіряв зіниці водія, та провів огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціальних технічних засобів, судом сприймаються критично та спростовується, матеріалами справи.

Відповідно до п. 2 р. 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої наказом МВС України 09.11.2015 № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Отже, виявлення ознак сп`яніння та направлення водія на проведення огляду є повноваженнями поліцейського, які за своїм характером мітять певний ступінь дискреції.

Відповідно до дослідженого відео запису, вбачається, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 був зупинений по причині пошкодження бамперу. В ході розмови поліцейський виявив у водія ознаки наркотичного сп`яніння, оголосив останньому вказані ознаки та запропонував пройти огляд для встановлення стану сп`яніння. Таким чином, працівник поліції, діючи у межах своїх повноважень, відповідно до встановленої процедури виявив у водія транспортного засобу ознаки наркотичного сп`яніння та висловив вимогу проведення відповідного огляду, а водій в свою чергу, всупереч п. 2.5 ПДР відмовився пройти такий огляд.

Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до п.12 р. 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Таким чином, працівник поліції виявивши у водія ознаки наркотичного сп`яніння, діяв в межах вимог Інструкції та направив водія до закладу охорони здоров`я для проведення огляду, проте водій від проходження такого огляду ствердно відмовився, посилаючись на те, що він їде на лікування у зв`язку з поганим станом здоров`я. Крім того, законом не передбачено право вибору особою закладу охорони здоров`я для проведення огляду на стан сп`яніння.

Доводи щодо неналежності відео запису наявного у матеріалах справи, судом відхиляються, оскільки на дослідженому відеозаписі зафіксована подія адміністративне правопорушення, він є повним та достатнім для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у вказаній справі та є належним доказом. Відео записом зафіксовано як працівник поліції повідомив, якщо водій відмовиться від проведення огляду, то вказане матиме наслідком складення протоколу за ст. 130 КУпАП та роз`яснює останньому його права. Крім того, нормами КУпАП та відповідних інструкцій не передбачено обов`язкове застосування відеофіксації подій у випадку відмови водія від проведення огляду, на відміну від проведення огляду за допомогою спеціальних технічних приладів.

Суд зазначає, що ОСОБА_1 має право керувати транспортними засобами протягом тривалого часу та повинен достеменно знати Правила дорожнього руху та його обов`язок передбачений п. 2.5 на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння, проте останній відмовився від проведення такого огляду, що підтверджує і сам ОСОБА_1 .

Отже, об`єктивно з`ясувавши обставини, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, суд визнає винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, кваліфікація його дій працівниками поліції є вірною.

Європейський суд з прав людини також вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (§ 23 рішення у справі «Проніна проти України»).

Суд констатує, що інші доводи сторони захисту з приводу обставин вчинення адміністративного правопорушення є загальними, та не спростовують висновків суду, щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки докази, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення, як і сам протокол є належними та допустимими доказами винуватості особи.

Суд враховує надану ОСОБА_1 його позитивну характеристику та медичні документи останнього, однак зважаючи на безальтернативність санкції частини 1 статті 130 КУпАП, вважає, що ОСОБА_1 слід призначити адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Крім того, відповідно до частини 5 статті 4 Закону України «Про судовий збір», а також статті 40-1 КУпАП у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення особа, на яку накладено таке стягнення, сплачує судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,6 грн.

Керуючись частиною 1 статті 130, статями 245, 280, 283-285 КУпАП, статтею 4 Закону України "Про судовий збір", суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,6 (шістсот п`ять) гривень (шістдесят) копійок.

Відповідно до ч. 1 ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш, як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити, що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього можуть бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Реквізити для сплати штрафу і судового збору розміщені на офіційному веб порталі «Судова влада» - https://km.od.court.gov.ua/sud1515/gromadyanam/zbir/ та https://km.od.court.gov.ua/sud1515/gromadyanam/tax/.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Одеського апеляційного суду через Доброславський районний суд Одеської області.

Суддя А. В. Якимів