ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №336/9904/24 Головуючий в 1 інст. Дмитрюк О.В.
Провадження №33/807/412/25 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2025 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Сєдова М.В., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Сєдова М.В. на постанову судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 10 грудня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , громадянина України, місце роботи не відомо, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови суддя суду першої інстанції встановив, що 15 вересня 2024 року о 19 год. 46 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «TOYOTA COROLLA», д.н. НОМЕР_2 , біля будинку № 109 по вул. Автострадній в м. Запоріжжі, не вибрав безпечної швидкості для руху, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, щоб відповідно реагувати на її зміни, внаслідок чого здійснив наїзд на перешкоду паркан, чим порушив п. 2.3.б. Правил дорожнього руху України, відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі та п. 12.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого при обранні у встановлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати можливість постійно контролювати його рух і безпечно керувати ним.

Внаслідок ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження, травмованих осіб немає.

Крім того, 15 вересня 2024 року о 19 год. 46 хв. ОСОБА_1 , біля будинку № 109 по вул. Автострадній в м. Запоріжжі, керував транспортним засобом «TOYOTA COROLLA», д.н. НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху України, згідно якого водієві заборонено керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Від керування транспортним засобом відсторонений.

Огляд на стан сп`яніння зі згоди ОСОБА_1 , проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6820. Результат тесту № 2253 від 15 вересня 2024 року - 1,53%.

Під час скоєння правопорушення та складання протоколу серії ЕПР1 №130113 від 15.09.2024 року велась відеофіксація на БК 474145, 471007.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді суду першої інстанції, адвокат Сєдов М.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 130105 містить в собі неточності та виправлення, а саме місце складання протоколу та місце події, які викладені в ньому не узгоджується між собою. Вважає, що вказані неточності впливають на додержання норм процесуального права, які стосуються територіальної підсудності, оскільки вказані адреси відносяться до різних районів міста Запоріжжя (Комунарського та Шевченківського).

Звертає увагу на те, що в протоколі ЕПР 1 № 130105 зазначена адреса складання протоколу: вул. Автозаводська, 109, внаслідок чого справа має розглядатися Комунарським районним судом м. Запоріжжя.

З урахуванням наведеного вважає, що суддею суду першої інстанції безпідставно відмовлено в задоволенні сторони захисту про повернення протоколу ЕПР 1 № 130105 до УПП в Запорізькій області, для належного доопрацювання.

Наполягає, що висновки суду про доведеність провини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому правопорушень зроблені всупереч доводам, викладеним захисником в клопотанні про закриття провадження в справі та всупереч доказам, які містяться в матеріалах справи.

Вважає, що факт керування 15 вересня 2024 року саме ОСОБА_1 транспортним засобом не знайшов свого підтвердження ні в наданих суду матеріалах ні у відеозаписі події, які разом із цим, зібрані із порушенням вимог законодавства, що унеможливлює притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Посилається на порушення процедури проведення огляду ОСОБА_1 , оскільки роздруківка спеціального технічного приладу «Драгер» за підписом особи, що проводила тест сержанта поліції ОСОБА_2 є такою, що складена з порушеннями п. 2 ст. 266 КУпАП, оскільки обстеження проведено без застосування технічних засобів відеозапису та без присутності двох свідків, через що є неналежним та недопустимим доказом в справі.

Крім того вважає, що акт огляду також є неналежним та недопустимим доказом, оскільки містить недостовірні відомості щодо результатів огляду та уповноваженої особи, яка його проводила, що не відповідає матеріалам відео фіксації.

Просить постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2024 року скасувати, провадження в справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Разом із апеляційною скаргою, захисник звернувся з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2024 року, посилаючись на поважність причини його пропуску.

В обґрунтування своїх доводів зазначив, що копію оскаржуваного рішення отримав 16 грудня 2024 року та в межах строку, передбаченого ст. 294 КУпАП звернувся до суду апеляційної інстанції. Однак, постановами судді Запорізького апеляційного суду від 10 січня 2025 року та 22 січня 2025 року апеляційні скарги повернуті апелянту.

Отже вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови судді суду першої інстанції, ним пропущений з поважних причин.

Дослідивши матеріали справи, суддя апеляційного суду приходить до висновку, що клопотання апелянта підлягає задоволенню та йому слід поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, який ним пропущений з поважних причин.

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП апеляційну скаргу на постанову в справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.

З матеріалів справи вбачається, що адвокат Сєдов М.В. двічі звертався до апеляційної інстанції в інтересах ОСОБА_1 зі скаргою на постанову судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 10 грудня 2024 р. (а.с. 41-52, 72-83), яка постановами судді Запорізького апеляційного суду від 10 січня 2025 року та 22 січня 2025 року повернуті апелянту (а.с. 71, 100-101), з причин, які не є перешкодою для повторного звернення до суду апеляційної інстанції з дотриманням вимог КУпАП.

Враховуючи, що матеріали справи не містять даних, які б спростовували викладені в клопотанні доводи, суддя апеляційного суду вважає за можливе визнати причину пропуску строку поважною та поновити захиснику строк апеляційного оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 10 грудня 2024 року.

Враховуючи належне повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та потерпілої ОСОБА_3 про час та місце судового засідання в суді апеляційної інстанції, шляхом доставки смс повідомлення (згідно вимог Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2003 р. п. № 28), присутність захисника ОСОБА_1 адвоката Сєдова М.В., який зазначив про можливість розгляду справи за відсутністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , суддя апеляційного суду вважає за можливе розглянути справу за відсутністю останніх, що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.

Заслухавши захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Сєдова М.В., який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, суддя апеляційного суду вважає за необхідне відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а постанову суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги.

Вирішуючи питання за доводами апеляційної скарги щодо оскарження судового рішення лише в частині ст. 130 КУпАП, суддя апеляційної інстанції констатує, що висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дані вимоги закону при розгляді справи судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним вимог п. 2.9а Правил дорожнього руху, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а зміст постанови відповідає вимогам статей 283, 284 КУпАП.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 130113 від 15 вересня 2024 року та визнаних судом доведеними підтверджується:

- роздруківкою до протоколу з приладу «Драгер» 6820 від 15 вересня 2024 р. з результатом 1,53‰, з яким ОСОБА_1 погодився, що засвідчив власним підписом (а.с. 4);

- актом огляду, в якому зафіксовані виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. З проведеним результатом ОСОБА_1 погодився, що засвідчив власним підписом (а.с. 5);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15 вересня 2024 року, складеного о 19 годині 55 хвилин. В якому зазначено, що в результаті огляду ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Огляд проводився за допомогою технічного приладу Alcotest Drager 6820, результат огляду позитивний, складає 1, 53 проміле (а.с. 6);

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 , з яких вбачається, що він керував транспортним засобом «TOYOTA COROLLA», д.н. НОМЕР_2 , відволікся на телефон та заїхав на узбіччя, внаслідок чого не зміг контролювати рух автомобіля та здійснив наїзд на паркан (т. 2, а.с. 6);

- відеозаписом події (обкладинка справи).

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Дослідивши вказані вище докази, суд встановив, що внаслідок обставин дорожньої-транспортної пригоди у ОСОБА_1 працівниками патрульної поліції виявлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів.

З дотриманням встановленого законом порядку, поліцейськими на місці дорожньої-транспортної пригоди було проведено огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу газоаналізатора Alcotest Drager 6820 за згодою останнього, за результатами якого встановлено його перебування в стані алкогольного сп`яніння, результат тесту - 1, 53 проміле.

Доводи захисника про те, що факт керування 15 вересня 2024 року ОСОБА_1 транспортним засобом не знайшов свого підтвердження ні в наданих суду матеріалах ні у відеозаписі події, які разом із цим, зібрані із порушенням вимог законодавства, що унеможливлює притягнення останнього до адміністративної відповідальності, суддя апеляційного суду, проаналізувавши зібрані по справі докази, вважає необґрунтованими.

Так, відомості відеоматеріалу, які долучені до справи, містять відеозапис з місця дорожньої-транспортної пригоди, куди за викликом потерпілої приїхав екіпаж патрульної поліції. ОСОБА_1 особисто пояснив, що під час керування транспортним засобом заїхав на бордюр та не впорався з керуванням. Зафіксовано факт виявлення працівниками поліції у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння. Оголошення ОСОБА_1 його процесуальних прав. Процедуру проведення огляду останнього за допомогою технічного пристрою «Драгер» з результатом 1,53 проміле. Попередження про складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому, жодних заперечень щодо керування транспортним засобом або незгоду з результатом проведеного огляду, ОСОБА_1 не висловлює.

Отже, з огляду на сукупність вказаних обставин, у судді апеляційного суду не виникає сумнівів щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом у зазначений в протоколі час та у зазначеному місці, а позиція сторони захисту спрямована на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за допущене правопорушення.

Слід зазначити, що відеозапис наявний на технічному носії, наданий у достатньому об`ємі задля розуміння обставин, які є важливими у контексті складеного відносно ОСОБА_1 протоколу.

Посилання апелянта на те, що суддею Шевченківського районного суду м. Запоріжжя при розгляді справи про адміністративне правопорушення було порушено правила підсудності, оскільки в протоколі серії ЕПР1 № 130105 від 15 вересня 2024 року відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП зазначена адреса складання протоколу: вул. Автозаводська, 109, внаслідок чого справа має розглядатися Комунарським районним судом м. Запоріжжя, є необґрунтованими з оглядну на наступне.

Так, відповідно до відомостей, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 130105 від 15 вересня 2024 року, місцем вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є вулиця Автострадна, 109 в м. Запоріжжі, яка перебуває в межах території Шевченківського району м. Запоріжжя, а отже відноситься до територіальної підсудності Шевченківського районного суду м.Запоріжжя.

Зазначене в графі 2 місце складання протоколу за адресою: вул. Автозаводська, 109, є суто технічною помилкою та не спростовує правильність висновків суду першої інстанції про встановлення порушень в діях ОСОБА_1 та ухвалення по суті правильного рішення.

Таким чином, відсутні будь-які сумніви щодо порушення правил підсудності районним судом при розгляді даної справи.

Посилання апелянта на порушення процедури проведення огляду ОСОБА_1 , передбачену ст. 266 КУпАП, через проведення такого огляду без застосування технічних засобів відеозапису та без присутності двох свідків, є необґрунтованими, оскільки відеозаписом події чітко та послідовно зафіксовано процедуру проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння. З результатом проведеного огляду, ОСОБА_1 погодився, про що поставив в роздруківки тесту власний підпис. Жодних заперечень не висловлював.

Отже, в даному випадку, огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння зафіксований за допомогою технічних засобів, а тому з огляду на вимоги ст. 266 КУпАП, присутність двох свідків не є обов`язковою.

Твердження апелянта, що акт огляду ОСОБА_1 є неналежним та недопустимим доказом, оскільки містить недостовірні відомості щодо результатів огляду та уповноваженої особи, яка його проводила поліцейського ОСОБА_2 є також безпідставними.

Так, вказаний акт складений відповідно до вимог додатку 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року № 1452/73, в якому працівником поліції зазначені виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, прилад за допомогою якого проведений огляд, результат огляду, підпис особи стосовно якої проводився огляд, інформація про те, що проводилась відео фіксація, підпис посадової особи, яка склала акт.

З огляду на зміст рапорту поліцейського Зірзіна А., який складав відносно ОСОБА_1 протокол, поліцейський Федоренко В.В., який проводив огляд ОСОБА_1 та складав відповідний акт огляду водія здійснював несення служби разом із ним в складі екіпажу «403» - 15 вересня 2024 року на території Шевченківського району м. Запоріжжя.

При цьому, відображена в акті огляду інформація повністю узгоджується із відеозаписом події.

Сукупність досліджених доказів засвідчує обґрунтованість висновків суду з приводу доведеності провини ОСОБА_1 та їх відповідність критерію достатності для такого висновку.

Що стосується інших посилань в апеляційній скарзі, то вони носять загальний характер та є суб`єктивними, у зв`язку з чим апеляційний суд доходить висновку, що немає необхідності наводити спростування на кожен аргумент апелянта, викладений ним у поданій апеляційній скарзі

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

П О С Т А Н О В И В:

Поновити адвокату Сєдову Михайлу Володимировичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2024 року.

Апеляційну скаргу адвоката Сєдова Михайла Володимировича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2024 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 336/9904/24