ПОСТАНОВА

про відмову у задоволенні заяви про відвід судді

22 травня 2025 року місто Сколе

Суддя Сколівського районного суду Львівської області Микитин Володимир Ярославович, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду, що по вул. Д. Галицького, 8, матеріали заяви ОСОБА_1 про відвід судді Сколівського районного суду Львівської області Курницької Вікторії Ярославівни у справі про адміністративне правопорушення за єдиним унікальним номером судової справи 453/1056/24 щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Особа, який притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , 16.05.2025 року, через канцелярією подав у Сколівський районний суд Львівської області заяву про відвід, що була зареєстрована в діловодстві за вх. № 3277, за змістом якої просить відвести суддю Сколівського районного суду Львівської області Курницьку В.Я. від участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення за єдиним унікальним номером судової справи 453/1056/24 щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП

Подана заява про відвід судді вмотивована тим, що рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 23.12.2024 року у справі за єдиним унікальним номером 453/1166/23 за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ Страхова компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів на відшкодування майнової шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з ТзОВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 кошти в розмірі 80 000 грн. на відшкодування майнової шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти в розмірі 77 675 грн. на відшкодування майнової шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Дане судове рішення виконане обома відповідачами в повному обсязі, про що клопотанням про приєднання доказів до справи від 14.05.2025 року повідомлено Львівський апеляційний суд. В цій справі рішення на користь ОСОБА_1 ухвалила головуюча суддя Сколівського районного суду Львівської області Курницька В.Я.. 3 огляду на те, що рішення Сколівського районного суду Львівської області від 23.12.2024 року у справі за єдиним унікальним номером 453/1166/23 ухвалено головуючою суддею Курницькою В.Я. на користь ОСОБА_1 і таке судове рішення обома відповідачами виконано в повному обсязі, про що він дізнався 14.05.2025 року, то в даному випадку дана обставина викликає сумнів в неупередженості судді Сколівського районного суду Львівської області Курницької В.Я. при розгляді справи за єдиним унікальним номером 453/1056/24 про адміністративне правопорушення, що є підставою для відводу зазначеної судді у відповідності до пункту 4 ч. 1 ст. 75 КПК України.

Особа, який притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , будучи належно та завчасно повідомленим про місце, дату та час розгляду його заяви про відвід судді, не з`явився у судове засідання, водночас, ним подано 21.05.2025 року через канцелярію у Сколівський районний суд Львівської області клопотання про відкладення розгляду його заяви, з долученою виписки з медичної карти стаціонарного хворого, відповідно до змісту якої ОСОБА_1 госпіталізований 14.05.2025 року і вибив з стаціонару 15.05.2025 року, відтак такі підстави не є поважними на день розгляду заяви. Більше того, суддя вважає зауважити на суперечливу процесуальну поведінку ОСОБА_1 який при зверненні до суду із цією заявою про відвід, одночасно заявив клопотання про розгляд такої без його участі, а також зауважує на тому, що участь заявника в розгляді заяви про відвід судді не є обов`язковою, відтак, враховуючи наведені обставини, в своїй сукупності суддя відмовляє у задоволенні клопотання про відкладення.

Суддя, дослідивши матеріали заяви про відвід судді, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин цієї справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов такого висновку.

Відповідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а згідно ст. 129 Основного Закону суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Аналогічне положення міститься і в ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», згідно якого кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Відповідно ст. 1 КУпАП, завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, а згідно вимог ч. 2 ст. 7 провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі додержання законності.

Суддею встановлено, що рішенням Сколівського районного суду Львівської області (головуюча суддя Курницька В.Я.) від 23.12.2024 року у справі за єдиним унікальним номером 453/1166/23 за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ Страхова компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів на відшкодування майнової шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з ТзОВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 кошти в розмірі 80 000 грн. на відшкодування майнової шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти в розмірі 77 675 грн. на відшкодування майнової шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Європейський Суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Білуга проти України», заява № 33949/02, § 49 - 52, від 09.11.2006 року).

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу (рішення у справі у «Гаусшильдт проти Королівства Данії» (Hauschildt Case), заява № 11/1987/134/188, § 46 від 24.05.1989 року).

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

Отже, для задоволення відводу за об`єктивним критерієм мають бути не щонайменші сумніви одного з учасників справи, а достатні підстави вважати, що суддя не є безстороннім або, що йому бракує неупередженості під час розгляду справи.

Відтак, незгода (чи в даному контексті згода) сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання, не може бути підставою для відводу.

Схожа позиція висловлена й Радою суддів України у рішенні від 07.09.2017 року № 46, в пункті 2 якого зазначено, що наявність судового рішення, яке ухвалене судом в іншій справі у подібних правовідносинах, або за участю тих самих сторін, або з процесуальних, чи інших питань у тій самій справі, не породжує у діяльності судді конфлікту інтересів.

Так, Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності (пункт 53 рішення від 06.11.2008 року у справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine), заява № 17283/02); пункт 19 рішення від 18.12.2008 року у справі «Новік проти України» (Novik v. Ukraine), заява № 48068/06), а Конституційний Суд України у пунктах 3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011 року (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні Конституційний Суд України поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Виходячи із системного аналізу вказаного законодавства України, усталеної правової позиції Європейського Суду з прав людини, який за певних умов поширює стандарти Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року для кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення (рішення від 30.01.2015 року у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12; рішення від 09.06.2011 року у справі «Лучанінова проти України» (Luchaninova v. Ukraine), заява № 16347/02); рішення від 15.05.2008 року у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine), заява № 7460/03), враховуючи принцип правової визначеності, який є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права (ст. 3 Конституції України) та який знайшов своє закріплення у судовій практиці Конституційного суду України, Верховного суду України, Верховного Суду і прецедентних рішеннях Європейського Суду з прав людини, суддя приходить до переконання, що зазначена справа, належить до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на цю категорію справ поширюється гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що, у свою чергу, надає можливість застосувати аналогію закону при вирішенні питання щодо направлення до іншого суду заяви про відвід судді, тобто застосувати у межах своєї компетенції до КУпАП іншої норми закону, зокрема положень КПК, які регламентують подібні відносини, заповнивши тим самим прогалину у законодавстві України про адміністративні правопорушення, що є невід`ємним правом осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності та їх захисників (правом на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року), а для суддів усіх інстанцій важливим елементом законного і справедливого правосуддя, оскільки мова не йде про норми, які встановлюють виключення або спеціальне правове регулювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КПК України, у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений в порядку, встановленому ч. 3ст. 35 КПК України.

Статтею 75 КПК України передбачено вичерпний перелік обставин, що виключають участь судді в розгляді справи, а саме 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Статтею 76 КПК України, визначено випадки недопустимості повторної участі судді в кримінальному провадженні.

Наразі ОСОБА_1 в його заяві про відвід судді Сколівського районного суду Львівської області Курницької В.Я. не наведені будь-які факти прояву поведінки, яка б свідчила про її упередженість чи небезсторонність у цій справі.

Доводи, на які посилається заявник ОСОБА_1 , як на підстави для відводу судді Сколівського районного суду Львівської області Курницької В.Я., слід відхилити як необґрунтовані, безпідставні і такі, що ґрунтуються виключно на суб`єктивних припущеннях заявника ОСОБА_1 .. Незгода (згода) сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу.

Керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і статтями 75, 80-81 КПК України, ст. 283 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Сколівського районного суду Львівської області Курницької Вікторії Ярославівни від участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення за єдиним унікальним номером судової справи 453/1056/24 щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили у день її винесення, окремому оскарженню не підлягає.

Суддя Володимир МИКИТИН