Справа № 344/5334/25
Провадження № 3/344/2166/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року місто Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Тринчук В.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 за ч.1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , будучи фізичною особою-підприємцем допустила порушення вимог законодавства про працю.

Вказане адміністративне правопорушення вчинене за наступних обставин.

Так, 19.03.2025 року при проведенні позапланового заходу державного нагляду (контролю) виявлено вчинення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення щодо вимог законодавства про працю, а саме згідно відомості на виплату грошей №4 від 10.03.2025 року працівниці ОСОБА_2 заробітну плату за лютий 2025 року виплачено 10.03.2025 року, тобто пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата, а також згідно наказу №7 від 30.09.2024 року офіціанта ОСОБА_3 звільнено з роботи з 30.09.2024 року, однак, згідно розрахунково-платіжної відомості №9 за вересень 2024 року такому не нараховано грошову компенсацію за всі не використані дні щорічної відпустки.

Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги ч.1 ст.10 та абз.4 ч.1 ст. 12 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

09.04.2025 року, 29.04.2025 року, 12.05.2025 року та 19.05.2025 року, ОСОБА_1 , будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду не подав.

Як вбачається з положень п. 7 ч. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом. Розгляд справи протягом розумного строку гарантовано і ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Особи, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження у справі.

При цьому суд зазначає, що ОСОБА_1 відомо про те, що на розгляді в Івано-Франківському міському суді Івано-Франківської області перебуває справа про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про що свідчить власноручний підпис ОСОБА_1 у відповідній графі протоколу № ПЗ/ІФ/3132/024371/П/ПТ від 19.03.2025 року, а також повідомлення шляхом направлення на адресу зазначену у протоколі судових повісток у яких вказано час, дата та місце розгляду даної справи. Таким чином судом вжито всіх достатніх та необхідних заходів для забезпечення участі останньої у розгляді справи про адміністративне правопорушення та дачі нею з даного приводу відповідних пояснень, однак ОСОБА_1 своїм правом не скористалася та у судове засіданні не з`явилася.

Так, рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Крім цього, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні, від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» констатував, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, а тому, враховуючи вищевказане, принцип невідворотності, який передбачає неминучість настання адміністративної відповідальності для особи, яка вчинила адміністративний проступок, оскільки адміністративний проступок, на який не відреагувала держава, заподіює правопорядку серйозної шкоди, а безкарність правопорушника буде заохочувати його на вчинення нових проступків і буде подавати негативний приклад іншим нестійким особам, та відповідно до ст. 268 КУпАП, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність особи яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі наявних у справі матеріалах.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ч.1 ст.41 КУпАП України особа несе відповідальність за порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю, тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та громадян - суб`єктів підприємницької діяльності від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян..

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зазначений вище протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою, із заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП, протокол підписаний уповноваженою особою.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши наявність чи відсутність складу адміністративного правопорушення у діях особи, щодо якої складено протокол, надавши оцінку наявним у матеріалах справи доказам, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, передбаченому ч.1 ст. 41 КУпАП, повністю доведена

- даними з протоколу про адміністративне правопорушення № ПЗ/ІФ/3132/024371/П/ПТ від 19.03.2025 року, відповідно до якого ОСОБА_1 , будучи фізичною особою-підприємцем порушила вимоги вимоги ч.1 ст.10 та абз.4 ч.1 ст. 12 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

- актом складеним за результатами проведеного позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сфері праці № ПЗ/3122/024371 від 19.03.2025 року фізичної особи-підприємця, відповідно до якого за результатами проведеної перевірки встановлено недотримання ОСОБА_1 вимог законодавства про працю;

- відомістю на виплату грошей №4 за другу половину лютого 2025 року, відповідно до якої заробітну плату працівнику за лютий 2025 року виплачено 10.03.2025 року, що підтверджує обставини, викладені у протоколі;

- копією наказу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , №7 від 30.09.2024 року, відповідно до якого ОСОБА_3 звільнено з посади офіціанта з 30 вересня 2024 року та розрахунково-платіжною відомістю №9 за вересень 2024 року із зазначенням даних працівника, суми та видів нарахування, якими підтверджуються відображені у протоколі обставини.

Таким чином ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 41 КУпАП порушення вимог законодавства про працю, про що 19.03.2025 року компетентним органом складено протокол.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суд з`ясував обставини, передбачені ст. 280 КУпАП.

При цьому суд зазначає, що відповідно до ст. 1 КУпАП завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно ст. 17 КУпАП у справі не встановлено. Терміни притягнення до адміністративної відповідальності не закінчилися.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, не встановлено.

Отже, враховуючи характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого адміністративного правопорушення, ставлення винного до вчиненого правопорушення, суд вважає, що для попередження вчинення правопорушень в майбутньому на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення передбачене санкцією ч. 1 ст. 41 КУпАП у вигляді штрафу.

Крім того, суд покладає на ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн., який згідно ст.40-1 КУпАП підлягає стягненню в дохід держави.

З урахуванням наведеного та керуючись ч.1 ст. ст.41, ст.ст. 40-1, 280, 283-285, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 41 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 30 (тридцять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510,00 (п`ятсот десять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі 605 гривень, 60 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 308 КУпАП, у разі несплати штрафу протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання постанови про накладення штрафу, зазначена постанова надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. В порядку примусового виконання з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік правопорушення.

Суддя В.В.Тринчук