Номер провадження: 33/813/967/25
Номер справи місцевого суду: 504/76/25
Головуючий у першій інстанції Жовтан П. В.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді - Комлевої О.С.

за участю:

секретаря судового засідання Громовенко А.Г..

адвоката Атаманюка Ігора Леонідовича, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності Фурцова Сергія Вікторовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власних засобів апеляційну скаргу адвоката Атаманюка Ігора Леонідовича, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 11 березня 2025 року,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскаржуваної постанови суду першої інстанції

Постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 11 березня 2025 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 121 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 місяці.

Стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605,60грн.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала

На вищевказану постанову суду адвокат Атаманюк І.Л., захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 11 березня 2025 року скасувати та провадження у справі закрити.

В обґрунтування апеляційної скарги адвокат Атаманюк І.Л., зазначив, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, так як містить невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи про адміністративне правопорушення; та має місце недоведеність допустимими та достовірними доказами факту порушення водієм ОСОБА_1 пункту 31.4.7.е ПДР України.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не містить конкретного місця скоєння адміністративного правопорушення.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів фіксації відсутності на транспортному засобі «TGA 26.430; НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 захисного пристрою та в якій саме частині вказаного транспортного засобу вказаний захисний пристрій був відсутній, що призвело до порушення пункту 31.4.7 «е» Правил дорожнього руху та ДТІІ, що в свою чергу свідчить про недоведеність судом першої інстанції встановлення факту порушення водієм ОСОБА_1 порушення пункту 31.4.7 «е» Правил дорожнього руху.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення так і оскаржувана постанова суду не містять інформації про марку автомобіля яким керував водій ОСОБА_1 , а містять тільки модель транспортного засобу яким керував водій ОСОБА_1 - «TGA 26.430; НОМЕР_1 власником якого є ОСОБА_2 .

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, заслухавши пояснення адвоката Атаманюка І.Л., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 апеляційний суд дійшов до таких висновків.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду скарги буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону та прийняв законне та обґрунтоване рішення.

Статтею 121 КУпАП встановлена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, -

згідно ч.4 ст.121 КУпАП, повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою - третьою цієї статті, тягне за собою накладення штрафу в розмірі від п`ятидесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців або адміністративний арешт на строк від п`яти до десяти діб.

Відповідно до визначених Правилами дорожнього руху України термінів, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Як встановлено у п.2.3а Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

Розглядаючи вимоги апеляційної скарги по суті, суд апеляційної інстанції вважає викладений у постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №195126 від 12 грудня 2024 року;

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2603942 від 14 липня 2024 року, згідно якої ОСОБА_1 притягнений до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП, та до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.;

- довідкою про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_1 та довідкою про отримання посвідчення водія;

- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського з місця події;

- заявою інспектора взводу 2 роти 4 батальйону 2 полку УПП в Одеській області Помазунова В. про уточнення зазначення місця вчинення правопорушення;

Аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів в своїй сукупності, поза розумним сумнівом дає підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 встановленою постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 11 березня 2025 рокута порушення ним вимог п. 31.4.7. е ПДР України, та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до п. 31.4.7.е ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: інші елементи конструкції:відсутній передбачений конструкцією бампер або задній захисний пристрій, брудозахисні фартухи та бризковики.

Таким чином, у діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП, а саме: повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою - третьою цієї статті (керування водієм транспортним засобом, що має інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється).

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів фіксації відсутності на транспортному засобі «TGA 26.430; НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 захисного пристрою, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки з відеозапису долученого до матеріалів справи вбачається, що співробітник поліції обійшов транспортний засіб з прицепом та підійшов до водія із запитанням: «де задній захисний пристрій, який має там бути?», водій ОСОБА_1 не заперечував цей факт, та коли співробітник поліції повідомив водія, що з цього приводу буде складено протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 також не заперечував.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не містить конкретного місця скоєння адміністративного правопорушення та оскаржувана постанова суду не містять інформації про марку автомобіля яким керував водій ОСОБА_1 апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки матеріали справи не містять докази звернення апелянта чи його захисника зі скаргою до керівництва поліції для проведення службової перевірки або до правоохоронних органів, в порядку КПК України, а також до суду адміністративної юрисдикції, з позовом щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності працівників поліції, як суб`єктів, що наділені владними повноваженнями. Внаслідок цього, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави сумніватися у законності дій працівників поліції.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт повторного протягом року вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП.

Отже, об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів наданих по справі не вбачається.

Отже, в апеляційній скарзі не наведено належних і достатніх підстав для спростування висновків суду першої інстанції, не було здобуто таких доказів і при проведенні апеляційного розгляду.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невизнання своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова районного суду, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Підстав для скасування постанови суду першої інстанції апеляційний суд не вбачає.

Зважаючи на викладене, постанова суду щодо доведеності вини, кваліфікації дій, накладеного стягнення є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування не має, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Атаманюка Ігора Леонідовича, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 11 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 16 травня 2025 року.

Суддя Одеського апеляційного суду О.С. Комлева