Справа № 366/67/25
Провадження № 3-в/366/18/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року суддя Іванківського районного суду Київської області Ткаченко Ю.В., розглянувши подання начальника відділення поліції № 1 Вишгородського РУП ГУ НП в Київській області Рясенчука О. про припинення виконання постанови щодо накладення адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту відносно ОСОБА_1 ,

В с т а н о в и В:

21 березня 2025 року до Іванківського районного суду Київської області надійшло подання начальника відділення поліції № 1 Вишгородського РУП ГУ НП в Київській області Рясенчука О. про припинення виконання постанови щодо накладення адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту відносно ОСОБА_1 .

Подання обґрунтоване тим, що постановою Іванківського районного суду Київської області від 03 лютого 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, і застосовано до нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком 5 (п`ять) діб.

Виконати постанову не представилося за можливе, оскільки до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісії серії АВ № 0214347 від 20.01.2016 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 житель АДРЕСА_1 має ІІ групу інвалідності, встановлену на довічно, у зв`язку з чим не може утримуватись в умовах ІТТ.

Відповідно до ст. 32 КУпАП адміністративний арешт не може застосовуватись до інвалідів першої і другої груп.

Дана підстава унеможливлює виконання постанови суду про накладення стягнення у вигляді адміністративного арешту відносно ОСОБА_1 .

Крім того, начальник відділення поліції просить суд змінити постанову суду щодо ОСОБА_1 , а саме: пом`якшити накладене відносно нього за ст. 173 КУпАП адміністративного арешту на штраф.

Суд, дослідивши подання та додані до нього матеріали прийшов до наступного.

Згідно зі статтею 304 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Постановою Іванківського районного суду Київської області від 03 лютого 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, і застосовано до нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком 5 (п`ять) діб.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 298 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Відповідно до матеріалів справи постанова Іванківського районного суду Київської області від 03.02.2025 року звернена до виконання 14.02.2025 року.

Згідно ст. 300 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення виконується уповноваженим на те органом у порядку, встановленому КУпАП та іншими законами України. Орган Національної поліції забезпечує виконання постанови про адміністративний арешт у порядку, встановленому законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 КУпАП, не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 цього Кодексу перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Під час виконання постанови можуть бути вирішені, зокрема, питання про відстрочку виконання постанови про накладення адміністративного стягнення та припинення її виконання (ст.ст. 301, 302 КУпАП).

Відповідно до ч. 1 ст. 301 КУпАП, за наявності обставин, що ускладнюють виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту, виправних чи громадських робіт або роблять її виконання неможливим, орган (посадова особа), який виніс постанову, може відстрочити її виконання на строк до одного місяця.

Згідно ст. 302 КУпАП за наявності обставин, зазначених у пунктах 5, 6 і 9 статті 247 КУпАП, орган (посадова особа), який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, припиняє її виконання.

Таким чином, законодавством встановлений вичерпний перелік обставин для припинення виконання постанови в справі про адміністративне правопорушення серед яких:

?видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення;

?скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність;

?смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі (ст. 247 КУпАП).

Крім того, начальник відділення поліції просить суд змінити постанову суду щодо ОСОБА_1 , а саме: пом`якшити накладене відносно нього за ст. 173 КУпАП адміністративного арешту на штраф.

Відповідно до Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання всіма юридичними та фізичними особами на всій території України.

Зі змісту рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012 у справі № 1-26/2012, слідує, що відповідно до Конституції України… судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій її території; обов`язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства (частина четверта статті 13,частина перша статті 17,частина перша статті 55,частина п`ята статті 124,пункт 9 частини третьої статті 129).

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

«Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує правовладдя як складову частину спільної спадщини Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів правовладдя є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного розв`язання спору судами їхнє рішення не можна ставити під сумнів (Brumarescu v. Romania, заява № 28342/95, § 61;Khristov v. Ukraine, № 24465/04, § 33, від 19 лютого 2009 року).

В Україні визнається і діє принцип верховенства права, одним з елементів якого є принцип правової визначеності.

Ключовим елементом принципу правової визначеності є однозначність та передбачуваність правозастосування, а, отже, системність і послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів. Суб`єкти (учасники спору) завжди повинні мати можливість орієнтувати свою поведінку таким чином, щоб вона відповідала вимогам норми на момент вчинення дії.

Отже, правові норми та судова практика підлягають застосуванню таким чином, яким вони є найбільш очевидними та передбачуваними для учасників цивільного обороту в Україні.

Суд, в межах даного провадження, керується й принципом res judicata, базове тлумачення якого вміщено в рішеннях Європейського суду з прав людини від 09.11.2004 у справі «Науменко проти України», від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України», в яких цей принцип розуміється як елемент принципу юридичної визначеності, що вимагає поваги до остаточного рішення суду.

Суспільна небезпечність умисного невиконання судового рішення полягає і в тому, що протиправні дії особи перш за все несуть загрозу авторитету правосуддя та принижують інститут судового рішення, що в свою чергу заподіює шкоду правам громадян та державним інтересам.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 25.07.2002р. по справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України" (заява №48553/99) визначено, що одним із елементів верховенства права є принцип правової впевненості, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Так, відповідно до постанови Іванківського районного суду Київської області від 03 лютого 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, і застосовано до нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком 5 (п`ять) діб.

Вказана постанова суду набрала законної сили та звернута своєчасно до виконання після набрання нею законної сили.

Разом з наведеним, норми чинного КУпАП не містять положень які б надавали суду право змінювати накладені адміністративні стягнення у виді адміністративного арешту іншим видом адміністративного стягнення.

Враховуючи те, що постанова Іванківського районного суду Київської області від 03.02.2025 року не є такою, що не підлягає виконанню, оскільки, пред`явлена до виконання у строк, визначений законом, зважаючи на відсутність обставин для припинення її виконання, суд вважає необхідним у задоволенні даного подання про припинення виконання постанови відносно ОСОБА_1 відмовити.

Керуючись ст.ст. 283, 301, 303 КУпАП, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання начальника відділення поліції № 1 Вишгородського РУП ГУ НП в Київській області Рясенчука О. про припинення виконання постанови щодо накладення адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту відносно ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП у вигляді адміністративного арешту на строк 5 (п`ять) діб - відмовити.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя: Юрій ТКАЧЕНКО