Провадження № 3/127/2631/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.04.2025 м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Михайленко А.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №302767 від 17.04.2025 року, громадянин ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen pollo ДНЗ НОМЕР_2 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме порушення координації рухів, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження огляду на ступінь сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Констатовано, що громадянин ОСОБА_1 порушив вимогип.2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1ст. 130 КУпАП.

Адвокат Грабік О.А. в судовому засіданні просила закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 , оскільки працівниками поліції не доведено факту керування ОСОБА_1 вказаним транспортним засобом. Крім того працівниками поліції було грубо порушено порядок проведення огляду автомобіля, зокрема було здійснено фактичний обшук та особистий обшук особи. Вину у вчиненні правопорушення ОСОБА_1 не визнає, оскільки в стані алкогольного або наркотичного сп`яніння не перебував. Також адвокатом подано письмові заперечення.

Заслухавши пояснення адвоката, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП) завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 280 КпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд враховує, що частиною другою статті 251 КпАП регламентовано, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Окрім наведеного, суд вважає за доцільне звернути увагу, що у прецедентній практиці Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), звертає увагу, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

З диспозиції статті 130 КпАП випливає, що відповідальність за зазначеною нормою настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння під час руху транспортного засобу одночасно (наркотичного чи алкогольного). Для того щоб виявити вказане правопорушення, той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, в противному випадку протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення ПДР та подальшим притягненням до відповідальності), може поставити під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення «нетверезого водія».

Визначення терміну "керування транспортним засобом" було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна, що вказано в мотивах Пленуму ВСУ.

Відповідно до правил, визначених п. 5 Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 року №1026, - включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних із виникненням у поліцейського особистого приватного становища. У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати і часу.

Разом з тим, як встановлено із долученого до матеріалів справи відеозапису на диску, знятого з бодікамери поліцейського, відеозйомка обставин подій даного правопорушення з моменту початку виконання службових обов`язків поліцейськими велася не з моменту початку виконання ними службових обов`язків, зокрема відсутні відомості про рух транспортного засобу та його зупинка. Відеозапис починається фактично з розмови між поліцейським та водієм. Під час розмови, на вимогу поліцейського, ОСОБА_1 було надані усі документи для перевірки та пояснення про причини пересування в комендантську годину. Будь-яких порушень ПДР ОСОБА_1 не встановлено. Після перевірки документів бодікамера була вимкнена. Разом з тим, наступний відеозапис починається з моменту фактичного проведення обшуку особи та автомобіля. Таким чином відеофіксація здійснена епізодично та переривалася.

На наступному відеозаписі, з бодікамери іншого поліцейського, встановлено проведення обшуку автомобіля та особистого обшуку ОСОБА_1 . Разом з тим, поліцейськими не повідомлено ОСОБА_1 ознак сп`яніння та підстав проведення обшуку, який здійснено без понятих та складання протоколу.

В протоколі про адміністративне правопорушення працівником поліції в якості ознак сп`яніння зазначено наступне: «порушення координації рухів, звужені зіниці очей, що не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці». Однак, суд критично ставиться до викладених у протоколі про адміністративне правопорушення ознак, зазначених в якості ознак наркотичного сп`яніння, оскільки з поданих відеозаписів таких ознак не вбачається. ОСОБА_1 вів себе спокійно, виконував усі вказівки поліцейських, в тому числі надав повний доступ до машини, документів та проведення його особистого обшуку.

Також з відеозапису встановлено, що при проведенні перевірки документів та обшуку автомобіля поліцейськими порушень не виявлено та безпідставно запропоновано, не повідомляючи про будь-які ознаки сп`яніння, запропоновано пройти ОСОБА_1 огляд у медичному закладі.

Суд також звертає увагу на те, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом. З відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 було надано тимчасовий дозвіл на керування автомобілем.

У зв`язку з вищевикладеним, виникають обґрунтовані сумніви щодо упередженості поліцейського під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, що випливає з непослідовних дій уповноваженої посадової особи, оскільки, встановивши факт перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння, не відсторонив останнього від керування всупереч складеному відносно нього протоколу, автомобіль не був поміщений на штрафмайданчик, а також не було передане керування іншій особі, яка б доставила його за місцем проживання водія для забезпечення безпеку руху, що є порушенням вимог ст. 265-2 та 266 КУпАП.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан сп`яніння, проведений із порушенням чинного порядку, визнається недійсним.

Відповідно до вимог ч. 2ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Згідно вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення. Доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

З огляду на викладене, з врахуванням принципу презумпції невинуватості, закріпленого у статті 62 Конституції України, а також з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, враховуючи те, що працівниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення було порушено вимоги законодавства, викладені в постанові факти не відповідають обставинам наявним на відеозаписах, особу на виконання вимог ст. 266 КУпАП не відсторонено від керування транспортним засобом, суд приходить до висновку, що об`єктивними даними не підтверджений факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, а отже і не підтверджена його винуватість у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КпАП.

За таких обставин суд вважає, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 130, 247, 265, 266, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя