Справа № 209/3149/25
Провадження № 3/209/615/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року м. Кам`янське Суддя Дніпровського районного суду м. Кам`янського Дніпропетровскої області Багбая Є.Д., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124, 122-4, 130 ч.4 КУпАП відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

25 березня 2025 року о 19.50 годин на бул. Незалежності в м. Кам`янське водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «Шкода Октавия Комбі», н.з. НОМЕР_1 , не впевнившись в безпечності маневру та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Мазда 6» н.з. НОМЕР_2 . ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.1 ПДР України.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 25.03.2025 року за ст. 122-4 КУпАП слідує, що 25.03.2025 року о 19.15 годин на бул. Незалежності в м. Кам`янське водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «Шкода Октавия Комбі», н.з. НОМЕР_1 після скоєння ДТП поїхав з місця події, чим порушив вимоги п. 2.10а ПДР України.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 25.03.2025 року за ст. 130 ч.4 КУпАП слідує, що 25.03.2025 року о 19.20 годин в м. Кам`янське по вул. Українських соколів (Воїнів Афганців) водій ОСОБА_1 вживав алкоголь (пиво) після ДТП за його участі до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.10 Є ПДР України.

ОСОБА_1 будучи своєчасно сповіщений про місце і час судового розгляду справи, провину за ст. 124 КУпАП визнав повністю, надав письмові пояснення, пояснив суду, що дійсно 25.03.2025 року у вечірній час доби він керував своїм автомобілем «Шкода Октавия Комбі», н.з. НОМЕР_1 , приїхав до свого місця мешкання в двір будинку АДРЕСА_2 , залишив транспортний засіб біля будинку та пішов з дружиною додому, де їх чекала дитина. Через декілька хвилин на його телефон подзвонив сусід та повідомив що ОСОБА_1 нібито пошкодив проїджаючи його автомобіль який стоїть у дворі. Він одразу вийшов на вулицю та побачив, що дійсно зачепив автомобіль потерпілого. Оскільки пошкодження було незначним вони почали узгоджувати порядок відшкодування збитків. Але як виявилось хтось з родичів сусіда викликав поліцію. Працівники поліції підїхали та почали складати протоколи за вчинення ним адміністративних правопорушень за вчинення ДТП, залишив його та нібито вживав до або після ДТП алкогольні напої. Він неодноразово вказував, що алкоголь не вживав, готовий апройти тест, не заперечував факт вчинення ДТП, але залишив його місце не умисно оскільки не помітив коли воно сталося оскільки було незначним. Незважаючи на його зауваження працівники поліції вказали, що він зможе все це пояснити суду та склали відповідні документи. Враховуючи позицію працівників поліції він відмовився в протоколах ставити підписи.

Судом досліджено відеозапис з бодікамер працівників поліції, згідно якого зафіксовано спілкування з ОСОБА_1 біля місця ДТП, з якого вбачається, що останній не заперечував вчинення ДТП, та неодноразово вказував, що згоден пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, але останні вказали, що ними нібито вже зафіксовано його відмову від проходження..

В протоколі як додаток працівниками поліції зазначено відео фіксацію відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння, але остання в матеріалах справи відсутня та суду надана не була.

Також згідно протоколів про адміністративне правопорушення вбачається, що ДТП вчинене 25.03.2025 року у 19.50 годин, залишив він місце ДТП у 19.15 годин, відмовився від проходження на стан сп`яніння у 19.20 годин. Дані протиріччя жодним чином не усунено.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями статті 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Щодо вини ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП суд приходить до висновку щодо наявності його вини в даному правопорушенні, оскільки вина не заперечується як самим ОСОБА_1 , крім цього підтверджена іншими доказами, відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, де він не заперечував свою провину, показаннями потерпілого, протоколом та схемою ДТП.

Щодо вини ОСОБА_1 за ст. 122-4 та ст. 130 ч.4 КУпАП, суд приходить до наступного.

Так, відповідно до п. 2.10 а ПДР у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Згідно ст. 122-4 КУпАП об`єктивна сторона цього адміністративного правопорушення виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні, а суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що він не знав, що скоїв ДТП оскільки не помітив цього, дізнався про це тільки після того, як до нього подзвонив його сусід та він одразу прийшов на місце ДТП.

Також, матеріали відеозапису та пояснення потерпілого вказують на те, що ОСОБА_1 дійсно міг і не почути момент зіткнення транспортних засобів.

Про дані обставини справи, на думку суду, вказують й незначні пошкодження транспортного засобу потерпілого.

Таким чином, наявні у справі матеріали докази викликають обґрунтовані сумніви у достовірності щодо зазначених працівниками поліції обставин залишення ОСОБА_1 місця ДТП.

Таким чином, з матеріалів справи слідує, що в даному випадку склад адміністративного правопорушення передбаченого ст.122-4 КУпАП, не доведений сукупністю належних і допустимих доказів, які би давали достатні підстави для беззаперечного висновку про винуватість ОСОБА_1 у його вчиненні.

На доданому до протоколу відеозаписі зафіксовано, що працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак останній не відмовився від проходження такого огляду.

Частиною 4 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Відповідно до пункту 2.10 "є" ПДР у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не відмовлявся пройти медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, інших доказів які це спростовують суду не надано.

Відповідно до статті 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до п.43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп /2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08.07.2020 року у справі №463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ.

У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 року ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

В рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998 року, ЄСПЛ визнав кримінально - правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.

Так, в рішенні від 21.07.2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Беручи до уваги вищевикладене, аналізуючи суть правопорушень, викладені в протоколах про адміністративні правопорушення, які суд не вправі змінювати, долучені до нього докази, матеріали відеозапису, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та потерпілого, в їх сукупності, приходжу до висновку, що матеріали справи не містять належних та достатніх доказів, на підставі яких можливо дійти висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбаченого ст. 122-4 та ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Пунктом 1 частини 1 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд вважає за необхідне провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 122-4 та ч.4 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

У відповідності дост. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, суд враховує характер вчиненого ним правопорушення, ДТП не зволікло істотних наслідків крім незначних пошкоджень, особу правопорушника, який раніше до адміністративної або кримінальної відповідальності не притягувався, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, що пом`якшують і обтяжують відповідальність та вважає за необхідне застосувати до останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави не позбавляючи його права керування транспортними засобами.

Відповідно дост.40-1 КУпАП, судовий збір сплачується особою, на яку накладено стягнення.

Керуючись ч. 1 ст. 247, ч. 1 ст. 256, ст. ст. 283-285 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що ставить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що штраф має бути сплачений ним не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови- не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати штрафу у встановлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: -подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536,80 гривень на користь держави (Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача: 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача: UA0026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106) .

На підставі п. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 122-4 та за ч. 4 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Кам`янського Дніпропетровської області.

Суддя: Є.Д. Багбая