ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9075/25
провадження № 3/753/3906/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2025 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Бондаренко М.С., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ст.ст. 124, 122-4 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановила:

До Дарницького районного суду м. Києва 07 травня 2025 року надійшли протоколи про адміністративні правопорушення за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , що постановою судді від 15 травня 2025 року об`єднані в одне провадження.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 05 травня 2025 року серії ЕПР № 321212 водій ОСОБА_1 21 квітня 2025 року, о 07 год. 46 хв., у м. Києві на просп. П. Григоренка, 26, керуючи транспортним засобом «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом не переконався у безпечності своїх дій, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, унаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Audi», державний номерний знак НОМЕР_2 , що призвело до пошкоджень транспортних засобів.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.9 Правил дорожнього руху, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 05 травня 2025 року серії ЕПР № 321224 водій ОСОБА_1 21 квітня 2025 року, о 07 год. 46 хв., у м. Києві на просп. П. Григоренка, 26, керуючи транспортним засобом «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи причетним до ДТП, місце пригоди залишив.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.10а Правил дорожнього руху, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124 та 122-4 КУпАП, не визнав. Він заперечив факт зіткнення із транспортним засобом «Audi», державний номерний знак НОМЕР_2 , відповідно не визнав і факту залишення місця ДТП, зазначивши, що жодних протиправних дій не вчиняв.

Під час розгляду справи адвокат Сімутін Р.В., діючи в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, подав клопотання про закриття провадження у справі, посилаючись на відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування своїх вимог адвокат зазначив, що надані докази не підтверджують факту вчинення дорожньо-транспортної пригоди саме за участю його клієнта. Зокрема, на його думку, ушкодження транспортних засобів не свідчать про зіткнення між ними, оскільки мають різну висоту розташування. Також захисник послався на відсутність належних доказів, які б виключали сумніви у винуватості особи, та вказав на необхідність дотримання презумпції невинуватості.

Інша сторона у цій справі - ОСОБА_2 , яка є власницею пошкодженого автомобіля «Audi», державний номер НОМЕР_2 , у суді підтвердила факт зіткнення та зазначила, що в період, коли сталося ДТП, її автомобіль понад тиждень перебував на парковці, оскільки вона у той час знаходилася на лікуванні в медичному закладі. На підтвердження цього надала відповідні медичні документи. Зі слів ОСОБА_2 , працівники охорони також підтвердили поліції, що транспортний засіб у цей період не залишав межі парковки. Після встановлення факту пошкодження та перегляду відеозапису вона повідомила ОСОБА_1 про інцидент. На початковому етапі останній виявляв намір компенсувати вартість ремонту, однак після отримання інформації про розмір збитків відмовився це робити та почав заперечувати сам факт зіткнення. Також вказала, що саме після ознайомлення з вартістю ремонту ОСОБА_1 намагався приховати сліди правопорушення, що, на її думку, є свідомою спробою уникнути відповідальності.

Суддя, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, його адвоката та іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди, дійшла таких висновків.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами тощо.

Суддя, дотримуючись вимог ст. 252 КУпАП, оцінила докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, водночас керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 124 КУпАП відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Суддя зауважує, що в рамках цього провадження суд перевіряє: чи мала місце дорожньо-транспортна подія, чи порушила особа, яка притягується до адміністративної відповідальності правила дорожнього руху, та чи є причинно-наслідковий зв`язок між порушенням правил дорожнього руху та дорожньо-транспортною подією.

Судом дослідженні докази, які містять в матеріалах справи, а саме:

- протокол про адміністративне правопорушення від 05 травня 2025 року серії ЕПР № 321212, з якого вбачається, що 21 квітня 2025 року ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.9 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП, під час керування транспортним засобом «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_1 , що призвело до дорожньо-транспортної пригоди та пошкодження автомобіля «Audi», державний номерний знак НОМЕР_2 ;

- протокол про адміністративне правопорушення від 05 травня 2025 року серії ЕПР № 321224, з якого вбачається, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.10а, за що відповідальність передбачена ст. 122-4 КУпАП, оскільки будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди 21 квітня 2025 року, місце ДТП залишив;

- поліцейськими було долучено схему місця ДТП, що складена за місцем пригоди, на якій відображено місце розташування транспортного засобу «Audi», державний номерний знак НОМЕР_2 , що перебував у статичному положенні на парковці на пр-ті П. Григоренка у м. Києві. На схемі зазначено локалізацію пошкоджень задній бік автомобіля;

- рапортом працівника патрульної поліції, відповідно до якого 26 квітня 2025 року екіпаж прибув на виклик заявниці ОСОБА_2 за адресою: м. Київ, пр-т П. Григоренка. Заявниця повідомила, що залишила автомобіль «Audi» на парковці, а згодом виявила пошкодження заднього бампера. На території стоянки вона також звернула увагу на автомобіль «Toyota» з характерними ушкодженнями, подібними до тих, що були на її авто. Під час огляду місця події працівники поліції встановили, що на парковці ведеться відеоспостереження, що стало підставою для подальшого витребування та аналізу відповідного відеозапису;

- письмові пояснення заявниці ОСОБА_2 , з яких вбачається, що 26 квітня 2025 року вона виявила пошкодження заднього бампера свого автомобіля «Audi», державний номерний знак НОМЕР_2 , залишеного на парковці біля будинку. Потерпіла зазначила, що сліди пошкоджень з`явилися в період часу між 21 та 26 квітня цього року;

- письмовими пояснення ОСОБА_1 , який підтвердив, що його автомобіль марки «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_1 , дійсно перебував на місці події. Водночас він заперечив факт здійснення зіткнення, зазначивши, що пошкодження на бампері його автомобіля виникли раніше, у грудні 2024 року;

- фотоматеріали з місця події, на яких зафіксовано наявність подряпин та слідів механічних ушкоджень на задньому бампері автомобіля «Audi», державний номерний знак НОМЕР_2 , а також аналогічні ушкодження на задній частині автомобіля «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_1 , на співмірній висоті. Характер пошкоджень на обох транспортних засобах є взаємно узгодженим;

- долученим DVD-R диском з відеозаписом з камер спостереження на паркувальній зоні за адресою: м. Київ, пр-т П. Григоренка.

Оцінюючи докази, у їх сукупності, з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, суддя дійшла висновку, що такі є належними, допустимими та такими, що повністю підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.

Так, пояснення власниці автомобіля «Audi» ОСОБА_2 є послідовними, логічними, погоджуються з іншими матеріалами справи та містять конкретний опис події.

Водночас пояснення ОСОБА_1 про відсутність зіткнення та походження пошкоджень на його автомобілі з грудня 2024 року суд оцінює критично, оскільки вони не узгоджуються з іншими доказами у справі.

Так, зокрема, суддя враховує відеозапис з файлу (IMG_7562), на якому зафіксовано, як автомобіль «Toyota» під керуванням ОСОБА_1 заїжджає заднім ходом на паркомісце, при цьому поруч припаркований автомобіль «Audi» стоїть задом до межі парковки. Контакт між транспортними засобами відбувається саме по правій стороні обох авто, а саме: у «Audi» пошкоджено задній правий бампер, а у «Toyota» праву передню частину, що повністю узгоджується з механікою зіткнення та розміщенням авто на місці події.

Посилання адвоката на нібито невідповідність ушкоджень, суддя вважає безпідставними, оскільки вони базуються виключно на візуальній оцінці фотознімків без проведення будь-якої технічної експертизи і є абсолютно очевидними.

Крім того, суддя враховує, що місце події є стоянкою з нерівним щебеневим покриттям, що унеможливлює точну фіксацію висоти бамперів у момент контакту.

Також слід відзначити, що автомобіль порушника міг змінити геометричне положення в просторі внаслідок навантаження під час руху, що також впливає на рівень бамперів та можливість контакту з іншим транспортним засобом. Така зміна становища є типовою для легкового автомобіля, зокрема при здійсненні маневру заднім ходом.

З огляду на зазначене, доводи адвоката не спростовують обставин вчинення правопорушення.

Окремої уваги заслуговує поведінка ОСОБА_1 , постфактум вчиненого ним правопорушення, зафіксована на відеозаписі файл (IMG_7581, часова мітка 1:50 - 2:20), де він, вже через кілька днів після того як йому стало відомо про зіткнення, цілеспрямовано підходить до автомобіля «Audi», бере невідому рідину та починає затирати сліди ушкодження на транспортному засобі.

Ці дії є настільки очевидним проявом усвідомлення власної вини, що будь-які подальші заперечення факту ДТП виглядають не просто непереконливо, а відверто цинічно.

Особа, яка не визнає факт зіткнення, не має жодних правомірних причин підходити до чужого автомобіля та намагатися замаскувати пошкодження, тим паче таємно, без повідомлення власниці транспортного засобу або поліції.

Суддя розцінює таку поведінку не інакше, як умисну спробу приховати наслідки адміністративного правопорушення, що остаточно підтверджує недобросовісність позиції правопорушника та зводить нанівець будь-які доводи адвоката про відсутність складу правопорушення.

При цьому під час з`ясування обставин справи, на пряме запитання головуючого судді, з якою метою він через кілька днів після події підходив до автомобіля потерпілої сторони та намагався затирати пошкодження, ОСОБА_1 не надав чітку відповідь.

Таким чином, суддя дійшла висновку, що дані у схемі дорожньо-транспортної пригоди щодо локалізації пошкоджень, які мали автомобілі після дорожньо-транспортної пригоди та які відображені на фотозображеннях, в сукупності з поясненнями іншої сторони та відеозаписом з місця ДТП, свідчать про недотримання водієм ОСОБА_1 вимог п. 10.9 ПДР (під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху).

Сукупність вказаних вище доказів свідчить про обізнаність ОСОБА_1 до вказаних подій і його обов`язок залишатись на місці пригоди.

Натомість ОСОБА_1 пошкодивши інший транспортний засіб лишив місце ДТП, з чого випливає порушення останнім п. 2.10а ПДР (залишення місця ДТП).

З огляду на те, що у справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, та які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, є всі підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Частиною 1 ст. 36 КУпАП, яка регулює порядок накладення адміністративних стягнень при вчиненні кількох адміністративних правопорушень, передбачено, що при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Втім, частиною 2 цієї статті встановлено, що якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

З цих двох адміністративних правопорушень, що ставляться у провину ОСОБА_1 найбільш серйозним за санкцією статті є передбачене ст. 122-4 КУпАП.

З огляду на те, що у справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, та які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, є всі підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності за вказані правопорушення та накладення на нього стягнення, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП, в межах санкції ст. 122-4 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, обставин, які пом`якшують та обтяжують відповідальність, у сукупності із обставинами справи, беручи до уваги ступень тяжкості вчинених правопорушень, для досягнення мети адміністративного стягнення, визначеної ст. 23 КУпАП, вважаю, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік.

Суддя вважає, що стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що передбачено санкцією ст. 122-4 КУпАП, відповідає вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП і є домірним вчиненому, адже поведінка ОСОБА_1 після вчинення правопорушення є демонстративною зневагою як до закону, так і до елементарних норм співжиття. Правопорушник не лише вчинив дорожньо-транспортну пригоду та залишив місце події, а й надалі систематично заперечував очевидне, суперечив сам собі у поясненнях та вдавався до маніпуляцій, кульмінацією яких стала спроба таємно знищити сліди правопорушення на чужому автомобілі. Така поведінка не є прикрою помилкою чи недбалістю, це усвідомлений і цинічний вибір уникнути відповідальності шляхом обману, заперечення й приховування доказів.

Враховуючи виключно зухвалий характер дій правопорушника, суддя дійшла переконання, що позбавлення права керування строком на один рік є не лише правомірним, а й єдиним адекватним заходом реагування, здатним захистити інших учасників дорожнього руху від подібної безвідповідальності.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.

У розпорядженні суду відсутні документи, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 124, 122-4 статтями 23, 33, 40-1, 251, 252, 280, 283-285, 294 КУпАП, ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя,

ухвалила:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення, передбачене ст. 122-4 КУпАП, у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд міста Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя Марина БОНДАРЕНКО