ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1529/25 Справа № 215/180/22 Суддя у 1-й інстанції - Коноваленко М. І. Суддя у 2-й інстанції - Залізняк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2025 року Кривий Ріг

23.05.2024р. суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Залізняк Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг клопотання захисника Осипенка А.В. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.01.2022р., якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 який проживає в АДРЕСА_1 ,

піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у сумі 51 000грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на десять років

в с т а н о в и л а :

Постановою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.01.2022р., ОСОБА_1 піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у сумі 51 000грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на десять років

Постанову суду першої інстанції оскаржено захисником Осипенком А.В. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та у зв`язку із поданням апеляційної скарги за межами строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції прохав вказаний строк поновити.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження захисник Осипенко А.В. вказав, що ОСОБА_1 участі у судовому засіданні не приймав, був позбавлений подати заперечення, оскаржувану постанову отримав лише 21.04.2025р. Вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції пропущено з поважних причин, прохає строк на апеляційне оскарження поновити.

Про дату, час та місце судового розгляду поданого захисником клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції учасники провадження у справі про адміністративне правопорушення повідомлені належним, до судового засідання не прибули, від захисника Осипенка А.В. надійшла письмова заява про розгляд поданого клопотання за його відсутності та за відсутності ОСОБА_1 .

Суд апеляційної інстанції дослідивши доводи поданого захисником Осипенка А.В. клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, вважає їх необґрунтованими, та не знаходить підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 02.01.2022р. уповноваженим працівником поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до змісту протоколу, розгляд справи призначено в суді першої інстанції на 19.01.2022р., ОСОБА_1 отримав копію протоколу, що підтверджується підписом у протоколі у відповідній графі. (а.с. 3)

Суд першої інстанції після отримання матеріалів справи про адміністративне правопорушення у призначений день та час, а саме 19.01.2022р. розглянув справу про адміністративне правопорушення із дотриманням вимог ст. 268 КУпАП з урахуванням відомостей про належне повідомлення ОСОБА_1 про дату час та місце судового розгляду.

20.01.2022р. судом першої інстанції ОСОБА_1 була направлена копія оскаржуваної постанови за адресою його мешкання, в АДРЕСА_1 .

(а.с. 6)

Суд апеляційної інстанції наголошує, що адреса фактичного місця проживання ОСОБА_1 - в АДРЕСА_1 , була незмінною, а саме вказана в протоколі про адміністративне правопорушення, вказана у супровідному листі до оскаржуваної постанови, тому відсутні підстави вважати, що адреса листування, за допомогою якої ОСОБА_1 міг би належним чином скористатися своїм правом доступу до суду та оскарження судового рішення, вказана помилково. У зв`язку з викладеним вище, суд апеляційної інстанції не вбачає порушень судом першої інстанції вимог ст. 268 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що від моменту фактичного розгляду справи судом першої інстанції, а саме 19.01.2022р. до часу подання захисником Осипенком А.В. апеляційної скарги в інтересах ОСОБА_1 минуло три роки три місяці, та вважає, що пропущений строк апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції є більш, ніж істотним.

Суд апеляційної інстанції, враховуючи пропущений строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, вважає необхідним наголосити, що національна правова система містить такий термін, як «пресічний строк», який слід розуміти як строк, сплив якого призводить до припинення суб`єктивних прав і обов`язків.

Тобто законодавець у такий спосіб визначає, що право на оскарження не є абсолютним, та ця позиція знаходить своє відображення в усталеній практиці ЄСПЛ щодо права на суд. ЄСПЛ неодноразово наголошував, що право на доступ до суду за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Це право може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями (рішення ЄСПЛ у справах «Мушта проти України», заява № 8863/06, п. 37; «Крауз проти Польші», заява № 28249/95, п. 53; «Голдер проти Сполученого Королівства», заява № 4451/70, п. 38, «Станєв протиБолгарії», заява № 36760/06, п.п. 229-230).

Суд апеляційної інстанції окремо наголошує, що попри те, що конституційне право на суд є правом особи, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика ЄСПЛ визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Слід також наголосити, що особа, задіяна у судовій справі зобов`язана демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо її, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення ЄСПЛ у справі "Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії" від 07.07.1989). Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі "Тойшлер проти Германії" від 04.10.2001 наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

Суд апеляційної інстанції вважає неспроможними доводи сторони захисту щодо поважності пропуску строку на апеляційне оскарження у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не отримував копії оскаржуваної постанови, оскільки ані факт події адміністративного правопорушення, ані факт складання відповідного протоколу стороною захисту не оскаржується.

Окремо слід звернути увагу, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складено за ч. 3 ст. 130 КУпАП з ознакою вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ч. 2 ст. 130 КУпАП протягом року двічі, тобто застосовані до ОСОБА_1 уповноваженими органами важелі мали не одиничний характер для розуміння ОСОБА_1 необхідності дотримання належної процесуальної поведінки.

За загальним правилом метою встановлення строків є надання визначеності у реалізації суб`єктами правовідносин своїх прав та обов`язків. З настанням або закінченням відповідного строку пов`язане виникнення, зміна чи припинення правовідносин.

Строк як відрізок часу обмежує дію суб`єктивних прав та обов`язків. Водночас процесуальний строк - це встановлений законом або визначений судом проміжок часу, протягом якого суд або учасники судового процесу мають право або зобов`язані вчинити певну процесуальну дію чи сукупність таких дій.

Процесуальні строки мають свою специфіку: по-перше, вони завжди мають імперативний характер; по-друге, процесуально-правові строки встановлюються для здійснення тих або інших процесуальних дій; по-третє, вони мають забезпечувати оперативність та ефективність здійснення правосуддя і сприяти дисциплінуючому впливові на учасників процесу.

Отже, запровадження строку, у межах якого особа може звернутися до суду з позовом, заявою, апеляційною чи касаційною скаргою, обумовлено передусім необхідністю дотримання принципу правової визначеності та забезпечення здійснення судових процедур у межах розумних строків, що вказувало б на дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий, лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (справи «Рябих проти Росії», пункти 51, 52, «Брумареску проти Румунії», пункт 61).

Отже, встановлення строків звернення до суду із заявою чи скаргою у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для учасників справи того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте судом рішення або здійснена дія не підлягатимуть скасуванню.

Обґрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності, ЄСПЛ сформував практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, також строків апеляційного та касаційного оскарження судових рішень, а поновлення пропущеного строку допускається лише у випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

Зокрема, ЄСПЛ у справах «Світлана Науменко проти України», «Трегубенко проти України», «Праведна проти Росії», «Желтяков проти України» зазначає, що у випадках перегляду судових рішень як у порядку нагляду, так і у зв`язку з нововиявленими обставинами національним судам необхідно забезпечувати дотримання учасниками справи встановлених строків та не допускати того, щоб за допомогою таких процесуальних механізмів, як продовження строку на оскарження, було порушено принцип правової визначеності.

Слід також зазначити, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами. В свою чергу сторона захисту таких обставин у поданому клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження не навела.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

Клопотання захисника Осипенка Артема Валерійовича в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.01.2022р., якою ОСОБА_1 піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у сумі 51 000грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на десять років - залишити без задоволення.

У поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.01.2022р., якою ОСОБА_1 піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у сумі 51 000грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на десять років - відмовити.

Апеляційну скаргу разом із доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала захиснику Осипенко Артему Валерійовичу, м. Кам`янське, бульвар Будівельників, 25, офіс 211, Дніпропетровської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її прийняття, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя