Справа № 133/377/25
Провадження № 33/801/525/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гуменюк О. О.
Доповідач: Матківська М. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 рокум. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Матківської М. В.,

розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Пронівої Наталії Романівни

на постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 28 квітня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП,

Встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 231221 від 27 січня 2025 року, складеного о 02:13 год, водій ОСОБА_1 27 січня 2025 року о 01:15 год. в м. Козятин по вул. О. Довженка, 32, керував транспортним засобом Skoda Octavia, д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортними засобами, чим повторно протягом року вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, та порушив пункт 2.1. а. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 247226 від 14 лютого 2025 року складеного о 23:51 год, водій ОСОБА_1 14 лютого 2025 року о 23:25 год. в м. Козятин, по вул. Білоцерківська, 25а, керував транспортним засобом Skoda Octavia, д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортними засобами, чим повторно протягом року вчинив вказане адміністративне правопорушення та порушив пункт 2.1.а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Постановою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 28 березня 2025 року об`єднано справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 5 ст. 126 КУпАП, а саме: № 133/377/25 (провадження № 3/133/983/25) та № 133/577/25 (провадження № 3/133/991/25) - в одне провадження.

Постановою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 28 квітня 2025 року в задоволенні клопотання захисника адвоката Пронівої Н. Р. про об`єднання справ про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 № 133/471/25 та № 133/377/25 в одне провадження відмовлено.

В задоволенні клопотання захисника адвоката Пронівої Н. Р. про направлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП за підсудністю до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області відмовлено.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП за порушення правил дорожнього руху 27 січня 2025 року закрито через закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Визнано ОСОБА_1 за фактом порушення ним правил дорожнього руху 14 лютого 2025 року, винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років.

Стягнуто з ОСОБА_1 605,60 грн. судового збору на користь держави в особі Державної судової адміністрації України.

Захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Проніва Н. Р. подала апеляційну скаргу, у якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що суд першої інстанції всупереч вимогам ч. 2 ст. 36 КУпАП не об`єднав в одне провадження справи відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП, чим позбавив правопорушника права на справедливий суд.

Суд першої інстанції неповно та однобічно з`ясував фактичні обставини справи, оскільки матеріали справи не містять будь-яких даних, на підтвердження відсутності у ОСОБА_1 посвідчення водія і до матеріалів про адміністративне правопорушення жодних доказів не додано. А судом першої інстанції помилково оцінено довідку у формі адмінпрактики з позиції належності та допустимості.

Також захисник вважає, що суд першої інстанції був упередженим під час розгляду справи, оскільки розглянув справу у відсутності правопорушника, не повідомивши його про день та час проведення судового засідання.

15 травня 2025 року на адресу Вінницького апеляційного суду надійшло клопотання, у якому захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Проніва Н. Р. просить справи про вчинення адміністративних правопорушень за ч. 5 ст. 126 КУпАП відносно ОСОБА_1 № 133/471/25 та № 133/377/25 об`єднати в одне провадження.

Клопотання мотивоване тим, що у провадженні Вінницького апеляційного суду перебувають справи про адміністративне правопорушення № 133/471/25 та № 133/377/25, які захисник вважає за доцільне об`єднати на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП.

У судове засідання особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Проніва Н. Р., будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи (а. с. 102-104), не з`явилися. ОСОБА_1 не повідомив суд про причини неявки. Захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Проніва Н. Р. за допомогою системи «Електронний суд» 20 травня 2025 року надіслала заяву, у якій вказала, що у зв`язку з тим, що вона з 21 по 26 травня 2025 року перебуватиме у від`їзді за сімейними обставинами, просить розгляд призначеної на 21 травня 2025 року на 14:00 год справи відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП перенести на іншу дату. До заяви додала лише копію посвідчення адвоката. Інших документів на підтвердження поважності причини неявки у судове засідання адвокат Проніва Н. Р. не надала.

За правилами частини 6 статті 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або у суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку, що клопотання про об`єднання справ №133/471/25 та №133/377/25 в одне провадження та апеляційна скарга до задоволення не підлягають з урахуванням наступного.

Згідно з положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачено права на об`єднання справ про адміністративні правопорушення.

Однак, відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є - своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування кожної справи, тому у виключних випадках таке об`єднання є можливим.

Згідно зі ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Тобто, законом передбачено об`єднання справ про адміністративні правопорушення до моменту накладення адміністративного стягнення та у випадку розгляду справи одним і тим же органом (посадовою особою). Натомість, на стадії апеляційного розгляду така процесуальна можливість чиним КУпАП не передбачена.

Разом з тим частиною 2 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що суддя розглядає справи, одержані згідно з порядком розподілу судових справ, установленим відповідно до закону. На розподіл судових справ між суддями не може вплинути бажання судді чи будь-яких інших осіб.

З огляду на викладене, апеляційний суд не є одним і тим же органом (посадовою особою), який розглядає справу про адміністративне правопорушення з накладенням адміністративного стягнення, а є органом, який переглядає справу в порядку, визначеному ст. 294 КУпАП. Таким чином, суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості об`єднати матеріали справ під час процедури апеляційного перегляду постанови судді, оскільки це питання є компетенцією суду першої інстанції, а тому у задоволенні клопотання захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Пронівої Н. Р. про об`єднання в одне провадження справ № 133/471/25 та № 133/377/25 слід відмовити.

Апеляційний суд зазначає, що при накладенні стягнення за сукупністю адміністративних правопорушень першочерговим є з`ясування, чи йдеться про одне правопорушення, чи про кілька самостійних. Водночас слід встановити, чи становлять вчинені протиправні дії окремі склади адміністративних правопорушень, чи утворюють одне тривале правопорушення, або ж маємо справу з повторністю однорідних дій. Таким чином, сукупність адміністративних правопорушень необхідно чітко відмежовувати як від повторності, так і від тривалих правопорушень.

Згідно з матеріалами справи та даними ЄДРСР, перший протокол серії ЕПР1 № 231221 щодо ОСОБА_1 складено 27 січня 2025 року (справа № 133/377/25); другий серії ЕПР1 № 238018 4 лютого 2025 року (справа № 133/471/25); третій серії ЕПР1 № 247226 14 лютого 2025 року.

З огляду на викладене, вбачається, що особа неодноразово вчиняла окремі адміністративні правопорушення, кожне з яких утворює самостійний склад і не підлягає об`єднанню в одне провадження. Отже, в даному випадку має місце повторність адміністративних правопорушень, а не їх сукупність чи тривале порушення.

Також, у зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги про те, що судом одночасно розглядалося декілька адміністративних матеріалів стосовно ОСОБА_1 , які в порушення вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП не були об`єднані в одне провадження, не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_1 адміністративні правопорушення вчинено у різні календарні дати, проміжки часу та не є пов`язаними між собою, а розгляд справ № 133/471/25 та № 133/377/25 здійснювався різними посадовими особами, а тому не могли бути об`єднані.

Відповідно до частини 7 статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, проте не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Згідно з приписами ч. 2 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ч. 9 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340, особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами.

Особа має лише одне посвідчення водія, що підтверджує її право на керування транспортними засобами діючих категорій, зазначених у ньому.

Відповідно до положень п. 1.1 Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пункт 1.3 ПДР передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

За п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно п.п. «а» п. 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ст. 126 КУпАП.

Так, згідно з ч. 2 ст. 126 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до ч. 5 ст. 126 КУпАП адміністративним правопорушенням є повторне протягом року вчинення порушення, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, зокрема керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Диспозицією ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачений склад адміністративного правопорушення, який інкримінується ОСОБА_1 , що полягає у повторному протягом року вчиненні порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

На переконання суду вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП доведена належними та допустимими доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 231221 від 27 січня 2025 року (а. с. 2); рапортом поліцейського від 27 січня 2025 року (а. с. 4); копією постанови від 15 березня 2024 серії ЕНА № 1666566 (а. с. 5, 39); протоколом про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 247226 від 14 лютого 2025 року (а. с. 35); рапортом поліцейського від 14 лютого 2025 року (а. с. 36); довідкою у формі адмінпрактики щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно якої на нього 15 березня 2024 року накладено адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 126 КУпАП та яку направлено для виконання до державної виконавчої служби (а. с. 38).

Крім того, до матеріалів справи долучено відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, що брали участь у складанні протоколів про адміністративні правопорушення ЕПР1 № 231221 від 27 січня 2025 року та ЕПР1 № 247226 від 14 лютого 2025 року, що додатково підтверджують обставини зазначені у протоколах (а. с. 6, 40).

Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять будь-яких даних, на підтвердження відсутності у ОСОБА_1 посвідчення водія, доданих до матеріалів про адміністративне правопорушення, а також про неналежність та недопустимість доказів що містяться в матеріалах справи, апеляційний суд відхиляє у зв`язку з їх безпідставністю.

Як зазначалось вище, матеріали справи містять копію постанови від 15 березня 2024 серії ЕНА № 1666566 про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 3400,00 грн. у зв`язку з тим, що правопорушник 15 березня 2024 року в. м. Козятин по вул. Захисників України, керував транспортним засобом ВАЗ 11193 д.н.з. НОМЕР_2 без посвідчення водія, тобто не маючи права керування транспортним засобом, чим порушив п. 2.1.а ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 126 КУпАП (а. с. 5, 39).

Сам факт накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу 15 березня 2024 року за керування транспортним засобом без посвідчення водія, тобто за відсутності права на керування, свідчить про обґрунтованість складення протоколів про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 № 231221 від 27 січня 2025 року та № 247226 від 14 лютого 2025 року.

Зазначене, також свідчить про відсутність у ОСОБА_1 посвідчення водія на момент вчинення відповідних правопорушень, що підтверджується його поведінкою під час оформлення адміністративних матеріалів, зафіксованою на відеозаписах з нагрудних камер поліцейських.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції був упередженим під час розгляду справи, оскільки розглянув справу у відсутності правопорушника, не повідомивши його про день та час проведення судового засідання, апеляційний суд вважає не спроможними у зв`язку з наступним.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що у судове засідання 28 квітня 2025 року ОСОБА_1 не з`явився, клопотань не подавав. Проте, під час судового розгляду 28 квітня 2025 року була присутня його захисник Проніва Н. Р.

Крім того, згідно матеріалів справи захист інтересів ОСОБА_1 здійснювали спочатку адвокат Сімчук І. А., а згодом адвокат Проніва Н. Р., котрі мають кабінет у системі «Електронний суд» та володіли усією необхідною інформацією щодо етапів розгляду справи.

З урахуванням участі у справі захисника, ОСОБА_1 було достеменно відомо про призначення судових засідань, а також він мав можливість надати свої пояснення через захисника. В іншому випадку слід було б констатувати порушення адвокатом п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а також ст. 18 і 26 Правил адвокатської етики.

Водночас відповідно до ч. 3 ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 126 КУпАП, не є обов`язковою при розгляді справи.

А отже, апеляційний суд не вбачає порушення прав ОСОБА_1 при розгляді справи за його відсутності, оскільки презюмується належне виконання захисником ОСОБА_1 адвокатом Пронівою Н. Р. своїх професійних обов`язків перед клієнтом, зокрема щодо інформування останнього про хід розгляду справи, правову позицію та процесуальні права і обов`язки, оскільки доказів зворотного суду не надано.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення і його мотивування є достатніми й зрозумілими та відповідають вимогам закону. Об`єктивних підстав ставити під сумнів належність, допустимість та достовірність наведених доказів і викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.

Таким чином апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно; вина ОСОБА_1 доведена повністю, в зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП та призначене судом адміністративне стягнення відповідає вимогам статті 33 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

Постановив:

У задоволенні клопотання захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Пронівої Наталії Романівни про об`єднання справ про адміністративне правопорушення №133/471/25 та №133/377/25 в одне провадження відмовити.

Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Пронівої Наталії Романівни залишити без задоволення.

Постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 28 квітня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. В. Матківська