КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2025 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 755/22425/24

номер провадження: 33/824/2145/2025

Суддя Київського апеляційного суду Верланов С.М., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Скрипачова Володимира Вікторовича, потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 26 лютого 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Дніпровського районного суду міста Києва від 26 лютого 2025 року накладено на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, в редакції Закону №586-VI від 24 вересня 2008 року із змінами, внесеними згідно із Законами №3045-VI від 17 лютого 2011 року, №596-VIII від 14 липня 2015 року, №1231-IX від 16 лютого 2021 року, адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 850 грн 00 коп.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 грн 60 коп.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 26 лютого 2025 року скасувати, а провадження у справі закрити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що схема місця дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), на яку послався суддя першої інстанції, як на доказ вини ОСОБА_1 , є неналежним доказом, оскільки вона складена та відображає фактичне знаходження автомобілів після ДТП, з урахування того, що автомобіль «Форд» після ДТП був самовільно переміщений водієм ОСОБА_2 . Тобто схема ДТП не відображає об`єктивної обстановки, за якої сталося ДТП. Вказує, що суддя не взяв до уваги його доводи стосовно того, що такі дії водія автомобіля «Форд» могли бути направлені на викривлення дійсних обставин виникнення ДТП.

Вказує, що суддя першої інстанції залишив поза увагою покази водія автомобіля «Форд» ОСОБА_2 , який вказав, що перед зіткненням між автомобілями була дистанція 1,5 м. Вважає, що така дистанція унеможливлює зіткнення автомобілів при відкаті автомобіля перед початком його руху вперед, оскільки такий відкат автомобіля, зазвичай, не перевищує 0,5-0,8 м і можливий лише в разі малого досвіду водія або несправності автомобіля. В разі відкату на 1,5 м ОСОБА_1 мав би відчути удар, а автомобіль мав би зупинитися, перебуваючи в контакті з іншим автомобілем. В такому разі розташування автомобілів після такого зіткнення мало би бути зафіксовано на схемі місця ДТП, що дало б можливість об`єктивно оцінити дії кожного з учасників ДТП. Водночас, схема місця ДТП відображає іншу картину розташування транспортних засобів, яка не дає можливості об`єктивно з`ясувати як відбулося зіткнення транспортних засобів.

Зазначає, що суддя місцевого суду залишив поза увагою його пояснення стосовно того, що ДТП могла статися в результаті дій водія автомобіля «Ford», який не дотримався небезпечної дистанції при заїзді на міст Патона та допустив зіткнення з автомобілем «Fiat», яким керував він, який рухався попереду.

Також вказує, що суддя першої інстанції не надав оцінку показам поліцейського ОСОБА_3 , який пояснив суду, що ним складався протокол про адміністративне правопорушення відносно особи, що притягається до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, враховуючи характер пошкоджень та місце розташування транспортних засобів. При цьому ОСОБА_4 пояснив, що ним складалася схема місця ДТП по фактичному розташуванню транспортних засобів, яка не відображає об`єктивну картину ДТП, оскільки другий транспортний засіб був переміщений, за що водія було притягнуто до відповідальності за ст.122 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Скрипачова В.В., які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, пояснення потерпілого ОСОБА_2 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч.2 ст.7 КУпАПпровадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до положень ст.245 КУпАПзавданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Незважаючи на встановлені та наведені в оскаржуваній постанові судді обставини адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, за вчинення якого на водія автомобіля «Fiat Doblo», державний номерний знак (далі - д.н.з.) НОМЕР_1 , ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення, суд апеляційної інстанції не може визнати це судове рішення законним та обґрунтованим, з огляду на таке.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено в оскаржуваній постанові, вина ОСОБА_1 у скоєному адміністративному правопорушенні підтверджується:

даними протоколу про адміністративне правопорушення від 17 грудня 2024 року серії ЕПР1 №198355, згідно з яким 17 грудня 2024 року о 07 год 31 хв. в місті Києві по вул. Дніпровська Набережна, заїзд на міст Патона в бік правого берега, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Fiat Doblo», д.н.з. НОМЕР_1 , перед початком руху не переконався, що це буде безпечним та допустив самовільний відкат транспортного засобу назад на схилі заїду на міст Патона, внаслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом «Ford», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , що рухався позаду. В результаті зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження, що привело до матеріальних збитків. Чим порушив пункт 10.1 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП (а.с.1);

схемою місця ДТП від 17 грудня 2024 року, яка містить графічно зображені та зафіксовані об`єкти про обставини ДТП (ділянка дороги, де сталася ДТП; сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів; транспортні засоби, причетні до ДТП; координати їх розміщення відносно елементів проїзної частини та інше), таблицю дорожніх умов, в якій зазначені назви об`єктів, зображених на схемі. На зворотному боці схеми зазначено характеризуючи дані транспортних засобів та відомості про їх пошкодження, а саме, у автомобіля «Fiat Doblo», д.н.з. НОМЕР_1 , пошкоджено фаркоп, а у автомобіля «Ford», д.н.з. НОМЕР_2 , пошкоджено передній номерний знак та передній бампер (а.с.2);

поясненнями ОСОБА_1 , з яких слідує, що 17 грудня 2024 року о 07 год 31 хв., керуючи автомобілем «Fiat Doblo», д.н.з. НОМЕР_1 , в місті Києві по вул. Дніпровська Набережна зі сторони проспекту М. Бажана в сторону моста Патона, він зупинився в заторі на заїзді на міст та почав рух в бік затору. Після чого водій транспортного засобу «Ford», д.н.з. НОМЕР_2 , постукав йому у вікно і він зупинився. Водій автомобіля «Ford», д.н.з. НОМЕР_2 , повідомив йому, що він наїхав на нього заднім ходом. Вказав, що тілесних ушкоджень не отримав, медичної допомоги не потребує. Механічних ушкоджень транспортний засіб не зазнав (а.с.4);

поясненнями ОСОБА_2 , з яких слідує, що 17 грудня 2024 року о 07 год 31 хв., керуючи автомобілем «Ford», д.н.з. НОМЕР_2 , в місті Києві по вул. Дніпровська Набережна зі сторони проспекту М. Бажана в сторону на заїзді на міст Патона, він зупинився в заторі (за 1,5 м до наступного автомобіля). Очікуючи початок руху, він помітив, що автомобіль попереду почав рух назад (зкотився), без ввімкнення задніх ходових вогнів, та спричинив пошкодження його автомобіля (пошкодив передній бампер і номерний знак). Після чого автомобіль, який спричинив ДТП почав рух вперед. Вказував, що він, ОСОБА_2 , пішки наздогнав і зупинив автомобіль винуватця ДТП. Вказував, що зіткнення скоїв автомобіль «Fiat Doblo», д.н.з. НОМЕР_1 ,. Внаслідок ДТП тілесних ушкоджень не отримав. Автомобіль застраховано. Свідків зі сторони не має. Претензій до водія автомобіля «Fiat Doblo», д.н.з. НОМЕР_1 , з приводу алкогольного сп`яніння не має. Претензій до працівників поліції з приводу оформлення не має (а.с.5).

Суддею першої інстанції також враховано пояснення у суді свідка ОСОБА_5 , який пояснив, що ним складався протокол про адміністративне правопорушення відносно особи, що притягається до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Прибувши на місце ДТП, ним було відібрано пояснення в учасників ДТП та, враховуючи характер пошкоджень і місце розташування транспортних засобів, було прийнято рішення про складання протоколу саме на водія автомобіля «Fiat», за порушення пункту 10.1 ПДР.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки судді першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, не ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному з`ясуванні обставин даної справи та її вирішенні в точній відповідності з законом, що потягло за собою безпідставне притягнення останнього до адміністративної відповідальності, через неправильну оцінку наявних у справі доказів.

За змістом ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів досліджених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Цих вимог закону при прийняті рішення щодо ОСОБА_1 суддею першої інстанції дотримано не було.

Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

У рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах «Malofeyeva v. Russia» та «Karelin v. Russia» вказано, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Так, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 17 грудня 2024 року серії ЕПР1 №198355 вбачається, що 17 грудня 2024 року о 07 год 31 хв. в місті Києві по вул. Дніпровська Набережна, заїзд на міст Патона в бік правого берега, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Fiat Doblo», д.н.з. НОМЕР_1 , перед початком руху не переконався, що це буде безпечним та допустив самовільний відкат транспортного засобу назад на схилі заїду на міст Патона, внаслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом «Ford», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , що рухався позаду, в результаті зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження, що привело до матеріальних збитків. Чим порушив пункт 10.1 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

Вказаним пунктом 10.1 ПДР передбачено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Статтею 124 КУпАП передбачено, що порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Однак вказаний вище протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №198355 від 17 грудня 2024 року, який складений щодо ОСОБА_1 , не містить у собі будь-яких об`єктивних даних, які б підтверджували факт того, що він перед початком руху не переконався, що це буде безпечним та допустив самовільний відкат транспортного засобу назад на схилі заїду на міст Патона, внаслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом «Ford», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , що рухався позаду.

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі. Зважаючи на викладене та враховуючи позицію ЄСПЛ щодо протоколу про адміністративне правопорушення, висловлену в рішенні у справі «Карелін проти Російської Федерації», суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що протокол не може бути доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Зі змісту постанови судді першої інстанції вбачається, що свідок ОСОБА_5 , будучи допитаним у суді першої інстанції, пояснив, що ним складався протокол про адміністративне правопорушення відносно особи, що притягається до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Прибувши на місце ДТП, ним було відібрано пояснення в учасників ДТП та враховуючи характер пошкоджень і місце розташування транспортних засобів, ним було прийнято рішення про складання протоколу саме на водія автомобіля «Fiat», ОСОБА_1 за порушення пункту 10.1 ПДР.

Проте вказані покази поліцейського у судовому засіданні першої інстанції не можуть бути доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, виходячи з такого.

Вичерпний перелік процесуальних джерел доказів, а саме, будь-яких фактичних даних, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, визначений у ч.1 ст.251 КУпАП.

Аналіз указаної правової норми дає підстави стверджувати про те, що покази поліцейського не є джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення.

При цьому, апеляційний суд враховує те, що інспектор взводу 4 роти 1 із забезпечення супроводження Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Колбушков А.В. не був безпосереднім очевидцем ДТП, яка сталася 17 грудня 2024 року за участю автомобіля «Fiat Doblo», д.н.з. НОМЕР_1 , та автомобіля «Ford», д.н.з. НОМЕР_2 .

Крім того, апеляційний суд враховує, що наявна у матеріалах справи схема місця ДТП відображає розміщення транспортних засобів безпосередньо після ДТП та не містить будь-яких даних, які б підтверджували факт самовільного відкату автомобіля «Fiat Doblo», д.н.з. НОМЕР_1 .

Отже, наявні у матеріалах справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 докази, на які послався суддя першої інстанції в оскаржуваній постанові, а саме: протокол про адміністративне правопорушення від 17 грудня 2024 року серії ЕПР1 №198355, схема місця ДТП; пояснення працівника поліції ОСОБА_5 , не містять будь-яких об`єктивних даних, які б підтверджували факт самовільного відкату автомобіля «Fiat Doblo», д.н.з. НОМЕР_1 , назад на схилі та зіткнення з автомобілем «Ford», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , тому відсутні підстави для висновку про порушення ОСОБА_1 вимог пункту 10.1 ПДР, які б перебували у причинно-наслідковому зв`язку з виникненням ДТП.

Таким чином, проаналізувавши матеріали справи, додані до них докази, з урахуванням наданих ОСОБА_1 та ОСОБА_2 пояснень, які суперечать один одному, апеляційний суд вважає, що належних доказів того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення від 17 грудня 2024 року серії ЕПР1 №198355, не надано і при апеляційному розгляді справи не встановлено.

У відповідності до п.43 рішення ЄСПЛ від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Згідно з ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Приймаючи до уваги наведене вище, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, не доведена у поза розумний сумнів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведені вище встановлені обставини, а також зважаючи на висновки, зроблені в рішеннях ЄСПЛ у справах «Malofeyeva v. Russia», «Karelin v. Russia», «Kobets v. Ukraine, Avsar v. Turkey, які згідно з ст.17Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-IV застосовуються при розгляді справ як джерело права, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова судді Дніпровського районного суду міста Києва від 26 лютого 2025 року, відповідно до якої на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, не може бути визнана законною та обґрунтованою, тому ця постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу зазначеного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст.294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 26 лютого 2025 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП- скасувати, а провадження у справі щодо нього - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду С.М.Верланов