Справа № 352/1094/25
Провадження № 3-в/352/19/25
ПОСТАНОВА

20 травня 2025 рокум. Івано-Франківськ

Суддя Тисменицького районного суду Івано-Франківської області Олійник М.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання постанови Тисменицького районного суду від 09 травня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення в частині сплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із клопотанням про розстрочку виконання постанови Тисменицького районного суду від 09 травня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення в частині стягнення штрафу в розмірі 17 000 грн. строком на 10 місяців зі сплатою рівними частинами щомісяця, у якому вказав, що за останні 10 місяців із червня 2024 року по березень 2025 року він не отримував жодного доходу, що у порівнянні із накладеним на його штрафом є непосильним для нього.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив.

Беручи до уваги пояснення ОСОБА_1 , вивчивши заяву, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-2, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 304 КУпАП, питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Згідно зі ст. 301 КУпАП, відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.

Частиною 1 статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення.

Отже, системне тлумачення положень ст.301 КУпАП, ст.33 Закону України «Про виконавче провадження» вказує, що розстрочка виконання рішення суду може бути надана судом виключно за заявою державного виконавця чи сторін виконавчого провадження у виняткових випадках за наявності обставин особливого характеру, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, а саме: хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо.

Верховний Суд у своїй постанові від 21.02.2019 справа № 2-54/08 при розгляді питання про відстрочення виконання судового рішення вказав, що відстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо відстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання відстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

У заяві ОСОБА_1 вказав, що за останні 10 місяців із червня 2024 року по березень 2025 року він не отримував жодного доходу, що підтверджується відомостями з державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу з червня 2024 року по березень 2025 року, а тому він не в змозі оплатити штраф одним платежем.

Отже, нормами КУпАП не передбачено можливості розстрочити виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, проте чітко визначено, що для надання відстрочки сплати штрафу необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності її надання, що знаходиться у прямій залежності від обставин, які викликають необхідність надання такої відстрочки. Доведення наявності зазначених вище обставин лежить саме на боржнику.

На підставі вищенаведеного, суд дійшов переконання, що правові підстави для розстрочки сплати штрафу за постановою суду, відсутні.

Керуючись ст. ст. 301, 304 КУпАП, ст.33 Закону України «Про виконавче провадження»,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочку виконання постанови Тисменицького районного суду від 09 травня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення в частині сплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Максим ОЛІЙНИК