Справа №760/8143/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року м.Київ

Суддя Солом`янського районного суду міста Києва Воронкін О.А., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, що надійшли з УПП у м. Києві ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП):

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 275632 від 19.03.2025 встановлено, що 24.02.2025 о 14 годині 00 хвилин м. Київ, вул. Білгородська, 14, водій, керуючи транспортним засобом Фольцваген державний номерний знак НОМЕР_1 не дотримався безпечного бокового інтервалу до транспортного засобу Рено державний номерний знак НОМЕР_2 , і здійснив з ним зіткнення, чим порушила вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 275641 від 19.03.2025 встановлено, що 24.02.2025 о 14 годині 00 хвилин м. Київ, вул. Білгородська, 14, водій, керуючи транспортним засобом Фольцваген державний номерний знак НОМЕР_1 здійснила зіткнення із транспортним засобом Рено державний номерний знак НОМЕР_3 -7 і, не дочекавшись прибуття працівників поліції, місце ДТП залишила, чим порушила вимоги п. 2.10а, 2.10 д Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст.122-4 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 роз`яснено її права та обов`язки, передбачені ст.10, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. ОСОБА_1 повідомила, що 24.02.2025 о 14 годині 00 хвилин м. Київ, вул. Білгородська, 14, її транспортний засіб Фольцваген державний номерний знак НОМЕР_1 був припаркований та руху не здійснював. Автомобіль був на парковці весь день до 20 години 00 хвилин 24.02.2025. При складання схеми місця ДТП її автомобіль також відображений у схемі, проте не позначено його марку та модель. Вказала, що виявлені у неї на автомобілі пошкодження є старими, що можуть підтвердити свідки та заявила відповідне клопотання про їх виклик.

У судовому засіданні від 28.04.2025 захисник Барановський Є.А. підтримав позицію ОСОБА_1 , зазначивши, що виявлені на автомобілі Фольцваген державний номерний знак НОМЕР_1 пошкодження є застарілими із нашарування білої фарби. Рух даного автомобілю відбувся 24.02.2025 о 20 годині 00 хвилин. На підставі відкладеного зазначив, що причетність ОСОБА_1 до вчинення дорожньо-транспортної пригоди у визначені у протоколі дату та час не підтверджені жодним належним доказом по справі, тому просив суд закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП за відсутністю в її діянні події та складу даних адміністративних правопорушень. Також просив суд залишити без розгляду клопотання про призначення експертизи з огляду на встановлені у судовому засідання покази свідків.

Потерпілий ОСОБА_2 у судовому засіданні повідомив, що 24.02.2025 у м. Київ, вул. Білгородська, 14, він припаркував свій автомобіль Рено державний номерний знак НОМЕР_2 , а коли повернувся через 10 хвилин, то побачив на своєму авто пошкодження лакофарбового покриття зі слідами нашарування білого кольору. Перевіривши свій реєстратор, побачив, що змінилась відстань до колеса автомобіля Фольцваген державний номерний знак НОМЕР_1 , який був припаркований поруч. Він викликав працівників поліції, зафіксував факт ДТП. Безпосереднього моменту зіткнення він не бачив. Коли через деякий час працівники поліції викликали його для надання пояснень, надав їм відео, що під колесом автомобілю Фольцваген державний номерний знак НОМЕР_1 зник сугроб снігу. Рух даного автомобіля на відеозаписі відсутній. Був присутній, коли працівниками поліції проводились заміри. Відповідаючи на запитання повідомив, що автомобіль Фольцваген державний номерний знак НОМЕР_1 був припаркований і до, і після того,як він виявив пошкодження на своєму автомобілі. Зазначив, що механічні пошкодження на автомобілі Фольцваген державний номерний знак НОМЕР_1 він виявив наступного дня. Вказав, що його автомобіль Рено державний номерний знак НОМЕР_3 -7 чорного кольору, а автомобіль Фольцваген державний номерний знак НОМЕР_1 червоного кольору.

Свідок ОСОБА_3 , ознайомившись зі своїми правами та обов`язками, склавши присягу, повідомив, що 04.02.2025 у нього день народження. Він запросив своїх знайомих ОСОБА_4 на святкування 08.02.2025, а коли вони приїхали, побачив на їх автомобілі Фольцваген державний номерний знак НОМЕР_1 механічні пошкодження на бампері та порекомендував їм майстра з ремонту.

Свідок ОСОБА_5 , ознайомившись зі своїми правами та обов`язками, склавши присягу, повідомила, що 08.02.2025 була запрошена на святкування дня народження ОСОБА_3 . Коли на свято приїхали Арсеньєви, на їх автомобілі Фольцваген державний номерний знак НОМЕР_1 вона побачила пошкодження на бампері та крилі. Її вітчим займається ремонтом автомобілів, тому порекомендувала їм, щоб він оглянув автомобіль.

Свідок ОСОБА_6 , ознайомившись зі своїми правами та обов`язками, склавши присягу, повідомила, що у грудні 2024 року ОСОБА_7 питала, чи не бачила вона, хто пошкодив її автомобіль Фольцваген державний номерний знак НОМЕР_1 , який був припаркований біля 1-го під`їзду будинку за адресою: м.Київ, вул.. Білгороська, 14. Вона оглянула даний автомобіль та побачила механічні пошкодження на бампері та крилі автомобіля із нашаруванням білого кольору. Вказала, що факту ДТП не бачила.

Свідок ОСОБА_8 , ознайомившись зі своїми правами та обов`язками, склавши присягу, повідомив, що приблизно наприкінці листопада, початку грудня 2024 року він зустрів свого сусіда ОСОБА_9 ,який поскаржився на пошкодження його автомобіля Фольцваген державний номерний знак НОМЕР_1 червоного кольору, зазначивши, що пошкодження були на задньому крилі та бампері із нашаруванням фарби білого кольору.

Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи,приходить наступних висновків.

Так, відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності,запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з п.1,2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до диспозиції ст. 124 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна,.

Диспозиція ст. 122-4 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за залишення водіями транспортних засобів на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Дані норми є банкетними, том при вирішенні питань про наявність чи відсутність у складу даних адміністративних правопорушень необхідно. Також, керуватись нормами інших нормативно-правових актів.

Згідно вимог ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідно до п. 2.3 б Правил дорожнього руху водієм для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

Відповідно до п. 13.1 Правил дорожнього руху водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Відповідно до п. 2.10 Правил дорожнього руху у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: а)негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських; (№ 161 від 22.03.2017).

Відповідно положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, 122-4 КУпАП органом поліції надано:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 275632 від 19.03.2025;

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 275641 від 19.03.2025;

- схемою місця ДТП, які стались 24.02.2025;

- письмовими поясненнями ОСОБА_10 та ОСОБА_1

- рапорт щодо обставин, викладених у протоколах;

- реєстраційна картка транспортного засобу;

- протоколи оглядів транспортних засобів від 19.03.2025;

Дані докази у розумінні ст. 251 КУпАП, суд не може визнати належними, допустимими, та такими, які повністю доводять вину ОСОБА_11 у вчинені адміністративного правопорушення.

Відомості, викладені у протоколах про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 № 275632 від 19.03.2025 та ЕПР1 № 275641 від 19.03.2025 спростовуються змістом наданих у судовому засіданні ОСОБА_1 та свідками ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 свідчень.

Суд, також, не можу взяти до уваги відомості, викладені у протоколі огляду транспортного засобу Фольцваген державний номерний знак НОМЕР_1 від 19.03.2025, оскільки, відповідно до наданих свідками ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 свідчень судом встановлено, що пошкодження на задньому лівому крилі та задньому бампері зліва даного транспортного засобу були наявні на ньому ще у період з грудня 2024 року.

Крім того суд зазначає, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи у контексті положень ст. 62 Конституції України.

Доданий до матеріалів справи рапорт щодо обставин, викладених у протоколах дублює письмові пояснення ОСОБА_10 та не підтверджений жодним належним та допустимим доказом.

Долучена до протоколу схема з місця ДТП від 24.02.2024 не відображає дійсних обставин справи, тому суд не приймає її до уваги, особливо враховуючи, що на момент складання схеми поруч із автомобілем Рено державний номерний знак НОМЕР_3 -7.

Інших доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 суду не надано.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на викладене суд вважає не доведеним факт порушення ОСОБА_1 вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху України, а отже і вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, тобто порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Суд, також, вважає не доведеним факт порушення вимог 2.10 «а» Правил дорожнього руху України, а отже і вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП., тобто залишення водіями транспортних засобів місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що при розгляді справи не доведено, що в її діях наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4 КУпАП, а вказані правопорушення задокументовані в законний спосіб, з огляду на вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок відповідно до закону здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948р. та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 р., ратифікованою Україною передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Суд наголошує, що правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно п.4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_12 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п.21 свого рішення у справі «Надточий проти України» від 15 травня 2008 року ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, оцінюючи надані докази, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушеннь, передбачених ст. ст. 124, 122-4 КУпАП, а отже провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 1, 7, 8, 9, 23, , 124, 122-4, 221, 247, 252, 276, 277, 283, 284 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Солом`янський районний суд міста Києва.

Суддя О.А.Воронкін