справа № 179/537/25
провадження № 3/179/251/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2025 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ковальчук Т.А.

при секретарі Павлюк Ю.Ю.

за участю

прокурора Ровного І.О.

особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Магдалинівка Дніпропетровської області матеріали, які надійшли з Управління стратегічних розслідувань Департаменту стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області Національної поліції України відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої заступником директора з навчально-методичної роботи ПТУ - 88, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшли адміністративні матеріали з Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених:

ч. 2 ст. 172-7 КУпАП (справа № 179/537/25, провадження № 3/179/251/25),

ч. 2 ст. 172-7 КУпАП (справа № 179/538/25, провадження № 3/179/252/25),

ч. 2 ст. 172-7 КУпАП (справа № 179/539/25, провадження № 3/179/253/25),

ч. 2 ст. 172-7 КУпАП (справа № 179/540/25, провадження № 3/179/254/25),

ч. 2 ст. 172-7 КУпАП (справа № 179/541/25, провадження № 3/179/255/25),

ч. 2 ст. 172-7 КУпАП (справа № 179/542/25, провадження № 3/179/256/25),

ч. 2 ст. 172-7 КУпАП (справа № 179/543/25, провадження № 3/179/257/25),

ч. 2 ст. 172-7 КУпАП (справа № 179/544/25, провадження № 3/179/258/25),

ч. 2 ст. 172-7 КУпАП (справа № 179/545/25, провадження № 3/179/259/25),

ч. 2 ст. 172-7 КУпАП (справа № 179/546/25, провадження № 3/179/260/25),

ч. 2 ст. 172-7 КУпАП (справа № 179/547/25, провадження № 3/179/261/25),

ч. 2 ст. 172-7 КУпАП (справа № 179/548/25, провадження № 3/179/262/25),

та

ч. 1 ст.172-7 КУпАП (справа № 179/549/25, провадження № 3/179/263/25),

ч. 1 ст.172-7 КУпАП (справа № 179/550/25, провадження № 3/179/264/25),

ч. 1 ст.172-7 КУпАП (справа № 179/551/25, провадження № 3/179/265/25),

ч. 1 ст.172-7 КУпАП (справа № 179/552/25, провадження № 3/179/266/25),

ч .1 ст.172-7 КУпАП (справа № 179/553/25, провадження № 3/179/267/25),

ч. 1 ст.172-7 КУпАП (справа № 179/554/25, провадження № 3/179/268/25),

ч .1 ст.172-7 КУпАП (справа № 179/555/25, провадження № 3/179/269/25),

ч .1 ст.172-7 КУпАП (справа № 179/556/25, провадження № 3/179/270/25),

ч. 1 ст.172-7 КУпАП (справа № 179/557/25, провадження № 3/179/271/25),

ч. 1 ст.172-7 КУпАП (справа № 179/558/25, провадження № 3/179/272/25),

ч. 1 ст.172-7 КУпАП (справа № 179/559/25, провадження № 3/179/273/25),

ч. 1 ст.172-7 КУпАП (справа № 179/560/25, провадження № 3/179/274/25),

Постановою судді від 29.04.2025 року адміністративні справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.172-7 КУпАП та ч.1 ст.172-7 КУпАП були об`єднані в одне провадження, з присвоєнням об`єднаній справі єдиного номеру - справа № 179/537/25, провадження № 3/179/251/25.

ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді заступника директора з навчально-виробничої роботи ПТУ № 88, згідно п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII, суб`єктом, на яку поширюється дія цього Закону, в порушення вимог ч. 2 ст. 35-1 Закону України «Про запобігання корупції» вчинила дії в умовах реального конфлікту інтересів, а саме на засіданні комісії з преміювання ПТУ № 88 проголосувала «ЗА» питання щодо визначення собі премії у сумі:

- 13 614 грн. у квітні 2024 року;

- 12 921,15 грн. у лютому 2024 року;

- 4 000 грн. у червні 2024 року;

- 2 000 грн. у вересні 2024 року;

- 18 629,60 грн. у грудні 2024 року;

- 10 587,40 грн. у квітні 2024 року;

- 9 614,10 грн. у березні 2024 року;

- 14 614,10 грн. у липні 2024 року;

- 14 369 грн. у травні 2024 року;

- 18 629,60 грн. у жовтні 2024 року;

- 18 629,60 грн. та 9 314,80 грн. у вересні 2024 року;

- 18 629,60 грн. у листопаді 2024 року;

- 2 000 грн. у вересні 2024 року;

- 13 614 грн. у квітні 2024 року;

- 14 369 грн. у травні 2024 року;

- 9 614,10 грн. у березні 2024 року;

- 14 614,10 грн. у липні 2024 року;

- 18 629,60 грн. у грудні 2024 року;

- 4 000 грн. у червні 2024 року;

- 18 629,60 грн. у листопаді 2024 року;

- 10 587,40 грн. у квітні 2024 року;

- 18 629,60 грн. та 9 314,80 грн. у вересні 2024 року;

- 18 629,60 у жовтні 2024 року;

- 12 921,15 грн. у лютому 2024 року.

Як зазначили у своїх поясненнях всі члени комісії з преміювання ПТУ № 88 від будь якого члена комісії повідомлень не надходило, тому такі записи про повідомлення в протоколах комісії відсутні.

У подальшому вищезазначені рішення щодо преміювання стали підставою для винесення директором закладу наказів про преміювання працівників ПТУ № 88 та виплати ОСОБА_1 премії у вищезазначених розмірах.

Вказаними діями ОСОБА_1 вчинила адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, відповідальність за яке передбачене ч. 2 ст. 172-7, ч. 1 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП визнала та суду пояснила, що вона працює заступником директора з навчально-методичної роботи ПТУ № 88 та, дійсно, як голова комісії з преміювання закладу погоджувала у 2024 році власне преміювання. Вона не знала, що не має права погоджувати на преміювання на себе та те, що про підписання протоколу комісії про преміювання повинна була повідомляти Національне агентство з питань запобігання корупції чи комісію з преміювання ПТУ № 88.

Прокурор у судовому засіданні пояснив, що зібраними доказами по справі підтверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП. Просив визнати винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень за ч. 1, ч. 2 ст.172-7 КУпАП та накласти мінімальне адміністративне стягнення в межах санкції статті.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, прокурора, дослідивши матеріали об`єднаної справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 9 ч. 1 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У судовому засіданні встановлено, що 23.04.2025 року були складені протоколи у відношенні ОСОБА_1 про вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, за ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Процесуальна форма та зміст протоколів відповідають вимогам ст. 256 КУпАП.

Частиною першою статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, полягає в бездіяльності особи, яка знала про наявність особистих інтересів чи обставин, які впливають на об`єктивність або неупередженість прийняття нею рішень, призводять до невиконання або неналежного виконання нею посадових обов`язків, і тому зобов`язана була повідомити про це своєму керівникові, однак не зробила цього.

Частиною другою статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено адміністративну відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, полягає в діях особи, яка знала про наявність особистих інтересів чи обставин, які впливають на об`єктивність або неупередженість прийняття нею рішень, призводять до невиконання або неналежного виконання нею посадових обов`язків, і тому зобов`язана була утриматись від вчинення певних дій або прийняття певних рішень, однак не зробила цього.

Диспозиції цих частин статті є бланкетними і лише описують безпосередньо самі правопорушення, для повного визначення ознак цих правопорушень відсилають до інших галузей права, тобто до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів,які визначають правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень.

Відповідно до примітки до ст. 172-7 КУпАП суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України "Про запобігання корупції".

Статтею 1 Закону України "Про запобігання корупції" та п. 2 Примітки до ст. 172-7 КУпАП, під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Суб`єктивна сторона корупційного діяння характеризується тим, що воно вчинюється лише з корисливих спонукань. Особа, яка вчинила таке корупційне діяння, усвідомлює, що вона незаконно використовує свої службові повноваження та незаконно одержує у зв`язку з цим певні матеріальні блага для себе чи близьких осіб. Тобто, навіть при наявності суперечності між приватними інтересами особами та її службовими повноваженнями, обов`язковим є встановлення можливості впливу такої суперечності на об`єктивність або упередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих службових повноважень. При цьому конфлікт інтересів повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним. Тобто, конфлікт інтересів має місце тоді, коли вказана суперечність фактично вплинула чи могла вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

Таким чином, хоча ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено обов`язок особи повідомляти про наявність у неї потенційного чи реального конфлікту інтересів, проте адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП настає лише за неповідомлення особою у встановлених законом випадках про наявність у неї реального конфлікту інтересів та за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Обов`язковим елементом складу адміністративних правопорушень, передбачених частинами 1, 2 статті 172-7 КУпАП, є наявність умов реального конфлікту інтересів, що прямо передбачено диспозицією цієї статті.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Судом встановлено, що згідно наказу Професійно-технічного училища № 88 № 63-к/тр від 30.09.2022 року «Про переведення» ОСОБА_1 з 01 жовтня 2022 року було переведено на посаду заступника директора з навчально-виробничої роботи.

Директором ПТУ № 88 видано наказ № 4/4-од від 22 січня 2024 року «Про створення комісії з преміювання» до складу, якої увійшли 6 працівників закладу, серед них голова комісії ОСОБА_1 , заступник директора з НВР.

Статтею 81 Цивільного кодексу визначено, що юридична особа публічного права є юридична особа, яка створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування.

Тобто, ПТУ № 88 є юридичною особою публічного права.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи директором КНП «Магдалинівський ЦПМСД» Магдалинівської селищної ради Дніпропетровської області є посадовою особою юридичної особи публічного права.

Відповідно до п.п. «а» п. 2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є посадові особи юридичної особи публічного права.

Таким чином, відповідно до п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_1 є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону як посадову особу юридичної особи публічного права, та є відповідальним за вчинення корупційних правопорушень.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено поняття реального конфлікту інтересів, як суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

У відповідності до п.11 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що приватний інтерес - це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі тими, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Отже, для висновку про наявність в особи реального конфлікту інтересів та про прийняття нею рішення в умовах реального конфлікту інтересів необхідно встановити: 1) наявність в особи приватного інтересу; 2) наявність суперечності між приватним інтересом особи та її представницькими повноваженнями; 3) наявність впливу цієї суперечності на об`єктивність або неупередженість рішення; 4) наявність повноважень на прийняття рішення.

Без наявності хоча б одного із зазначених фактів із цієї сукупності, реальний конфлікт інтересів не виникає, а тому встановлення таких обставин в обов`язковому порядку має бути відображено як у протоколі про правопорушення, пов`язане з корупцією, так і у судовому рішенні.

Отже, конфлікт інтересів повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним. Тобто, конфлікт інтересів має місце тоді, коли вказана суперечність фактично вплинула чи могла вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на засіданні комісії з преміювання ПТУ № 88 проголосувала «ЗА» питання щодо визначення собі премії у сумі:

- 13 614 грн. у квітні 2024 року;

- 12 921,15 грн. у лютому 2024 року;

- 4 000 грн. у червні 2024 року;

- 2 000 грн. у вересні 2024 року;

- 18 629,60 грн. у грудні 2024 року;

- 10 587,40 грн. у квітні 2024 року;

- 9 614,10 грн. у березні 2024 року;

- 14 614,10 грн. у липні 2024 року;

- 14 369 грн. у травні 2024 року;

- 18 629,60 грн. у жовтні 2024 року;

- 18 629,60 грн. та 9 314,80 грн. у вересні 2024 року;

- 18 629,60 грн. у листопаді 2024 року;

- 2 000 грн. у вересні 2024 року;

- 13 614 грн. у квітні 2024 року;

- 14 369 грн. у травні 2024 року;

- 9 614,10 грн. у березні 2024 року;

- 14 614,10 грн. у липні 2024 року;

- 18 629,60 грн. у грудні 2024 року;

- 4 000 грн. у червні 2024 року;

- 18 629,60 грн. у листопаді 2024 року;

- 10 587,40 грн. у квітні 2024 року;

- 18 629,60 грн. та 9 314,80 грн. у вересні 2024 року;

- 18 629,60 у жовтні 2024 року;

- 12 921,15 грн. у лютому 2024 року.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 , будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, погодила преміювання себе у період з лютого 2024 року по грудень 2024 року включно.

ОСОБА_1 у судовому засіданні не оспорювала факту погодила преміювання про своє преміювання.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пунктах 1, 2 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про запобігання корупції», в тому числі посадова особа юридичної особи публічного права, зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Відповідно п. 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Частиною 1 ст. 4 Закону визначено, що Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - НАЗК) є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.

Пунктом 15 ч. 1 ст. 11 Закону серед повноважень НАЗК передбачено також надання роз`яснень, методичної та консультаційної допомоги з питань застосування актів законодавства з питань етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб, застосування інших положень цього Закону та прийнятих на його виконання нормативно-правових актів, захисту викривачів.

Таким чином, роз`яснення та методичні рекомендації НАЗК мають офіційний характер і підлягають врахуванню при застосуванні норм антикорупційного законодавства.

Відповідно до роз`яснень Національного агентства з питань запобігання корупції у своїх методичних рекомендаціях № 13 від 21.10.2022 року «Щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, дотримання обмежень щодо запобігання корупції», що основними складовими конфлікту інтересів є приватний інтерес та службові або представницькі повноваження, а суперечність між приватним інтересом та службовими або представницькими повноваженнями є основною складовою реального конфлікту інтересів.

Приватним інтересом може вважатися будь який майновий чи немайновий інтерес. Закон допускає необмежене коло обставин та ситуацій, що можуть свідчити про наявність приватного інтересу. При цьому слід зауважити, що типовими обставинами, що свідчать про наявність приватного інтересу слід вважати сімейні та родинні стосунки, а також реалізацію службових або представницьких повноважень відносно себе.

Пунктом 2.4 Методичних рекомендацій визначено, що суперечність полягає в тому, що, з одного боку, в особи наявний приватний інтерес (майновий або немайновий), а з іншого, особа, яка уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, має виконувати свої службові обов`язки в інтересах держави, територіальної громади, виключаючи можливість будь-якого впливу приватного інтересу.

Таким чином, особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, приймаючи те чи інше рішення (вчиняючи ту чи іншу дію) по суті стоїть перед вибором задоволення публічного інтересу (на користь держави, територіальної громади) або приватного інтересу (власних інтересів, інтересів близьких осіб).

Тому, навіть за умови, що особа маючи приватний інтерес, приймає об`єктивні та неупереджені рішення, він вчиняє дії в умовах реального конфлікту інтересів.

Таким чином ОСОБА_1 , погодивши преміювання щодо виплати собі премії, прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів, а також не повідомила у встановленому законом порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів ані Національне агентство з питань запобігання корупції, ані комісію з преміювання ПТУ № 88.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративних корупційних правопорушень, передбачених ч.1, ч. 2 ст.172-7 КУпАП.

Провина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 172-7 та ч.1 ст. 172-7 КУпАП підтверджується наступними доказами:

- протоколами відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, ч.1 ст. 172-7 КУпАП.

- копією статуту ПРОФЕСІЙНО-ТЕХНІЧНОГО УЧИЛИЩА № 88, згідно до якого ПРОФЕСІЙНО-ТЕХНІЧНЕ УЧИЛИЩЕ № 88 є юридичною особою публічного права, засновником якого є Магдалинівська селищна рада;

- копією наказу Професійно-технічного училища № 88 № 63-к/тр від 30.09.2022 року «Про переведення», яким ОСОБА_1 з 01 жовтня 2022 року було переведено на посаду заступника директора з навчально-виробничої роботи.

- копією наказу № 4/4-од від 22 січня 2024 року «Про створення комісії з преміювання», згідно якого до складу комісії увійшли 6 працівників закладу, серед них голова комісії ОСОБА_1 , заступник директора з НВР.

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ;

З досліджених судом доказів вбачається, що ОСОБА_1 , будучи заступником директора з навчально-методичної роботи ПТУ № 88 є посадовою особою юридичної особи публічного права і відповідно до положень підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом, на якого поширюється дія вказаного Закону та є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією.

Відповідно до ч. 5 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», у разі існування в особи сумнівів щодо наявності в неї конфлікту інтересів вона має право звернутися за роз`ясненням до Національного агентства. У разі якщо особа не отримала підтвердження про відсутність конфлікту інтересів, вона діє відповідно до вимог, передбачених у цьому розділі Закону.

Проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що всі вищезазначені докази є належними, допустимими та достовірними. Ці докази є достатніми, оскільки, як окремо, так і в сукупності, у повній мірі доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,2 ст.172-7 КУпАП, а саме: ОСОБА_1 зазначеними погодженнями про своє преміювання, тобто прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Крім того, ОСОБА_1 з моменту видання наказів про своє преміювання не повідомив у встановленому законом порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Також, ОСОБА_1 , зазначеними вище погодженнями про своє преміювання, тобто прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

При цьому, необізнаність особи із вимогами закону не є підставою звільнення від відповідальності з урахуванням вимог ст. 68 Конституції України, якою передбачено, що незнання законів не звільняє від юридичною відповідальності.

Згідно положень ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

На виконання вимог ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, які пом`якшують відповідальність за адміністративні правопорушення, відповідно до частини 1статті 34 КУпАП, суддею не встановлено.

Обставин, які обтяжують відповідальність за адміністративні правопорушення, відповідно до статті 35 КУпАП, суддею не встановлено.

Згідно ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

На підставі ст. 36 КУпАП, суд накладає адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, тобто в межах санкції ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, яка передбачає накладення адміністративного стягнення у виді штрафу від двохсот до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 та визначенні їй розміру, суд враховує характер вчинених правопорушень, пов`язаних з корупцією, особу ОСОБА_1 , ступінь її вини, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, та приходить до висновку про накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та вважає, що саме це адміністративне стягнення та його розмір буде сприяти вихованню відносно додержання законів України, а також запобігати вчиненню нових правопорушень.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі ст. 40-1 КУпАП, з ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 40-1, ч.1,2 ст.172-7, 245, 252, 280 КУпАП, ст. ст. 1, 3, 27, 28 Закону України «Про запобігання корупції», суд,

П О С Т А Н О В И В:

Притягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, призначивши адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі двісті /200/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 гривень (три тисячі чотириста гривень) /призначення платежу: *;21081100; протокол № 415;* ГУК у Дніпропетровській обл. /с-ще Магдалинівка/21081100; код отримувача - 37988155; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (IBAN): UA0004607, код класифікації доходів бюджету 21081100, «00» Без деталізації за відомчою ознакою.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір в дохід держави: отримувач коштів ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106 в сумі 605,60 (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження.

Постанова може бути звернена до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.

Повний текст постанови виготовлено 16 травня 2025 року.

Суддя Т.А. Ковальчук