26.05.2025 Провадження по справі № 3/940/228/25
Справа № 940/565/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 травня 2025 року суддя Тетіївського районного суду Київської області Косович Т.П., розглянувши матеріали, які надійшли від батальйону № 2 полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

за ст.ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

встановив:

Із протоколів про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 № 281183 від 25.03.2025 року та серії ЕПР1 № 281195 від 25.03.2025 року вбачається, що 18.03.2025 року о 23 годині 30 хвилин в с. П`ятигори, по вул. Шкільна, 50 Білоцерківського району Київської області ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, в результаті чого не зреагував на її зміну, не вжив заходів до зменшення швидкості руху аж до повної зупинки транспортного засобу, в результаті чого допустив наїзд на електроопору, спричинивши механічні пошкодження транспортного засобу. Після скоєного ОСОБА_1 залишив місце дорожньо-транспортної пригоди.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 1,5, 2.3б, 2.10а, 12.2, 12.3 ПДР України.

За вчинення ОСОБА_1 кількох правопорушень було складено два протоколи про адміністративні правопорушення за ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП, які одночасно розглядаються суддею Тетіївського районного суду.

В судове засідання ОСОБА_1 не прибув, судова повістка, надіслана йому рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання, повернулася до суду не врученою за відсутністю адресата.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 27.07.2022 року у справі № 908/3468/13, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку, суду.

Судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження (постанова Верховного Суду від 12.10.2022 року у справі № 727/5718/21), в даному випадку судова повістка ОСОБА_1 вважається врученою 17.05.2025 року.

Розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об?єктивне з?ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ст. 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Диспозиція ст. 122-4 КУпАП передбачає відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Проте, як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, під час складення протоколів про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 поліцейським було порушено вимоги ст. 255 КУпАП та не зібрано достатньої кількості доказів, які б підтверджували його вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП, зокрема не додано доказів того, що саме ОСОБА_1 18.03.2025 року о 23 годині 30 хвилин в с. П`ятигори, по вул. Шкільна, 50 Білоцерківського району Київської області був водієм автомобіля Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустив наїзд на електроопору, після чого залишив місце дорожньо-транспортної пригоди.

Так, в якості доказів до матеріалів справи додано письмове пояснення користувача автомобіля Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , яка повідомила лише те, що вона передала ключі від автомобіля та документи на нього ОСОБА_1 , після чого від жителів села дізналася, що даний автомобіль потрапив в ДТП. При цьому 17.03.2025 року о 22.40 год. ОСОБА_1 повідомив їй, що доїхав до місця призначення. Того факту, що ДТП було вчинено саме водієм ОСОБА_1 дане пояснення не містить.

Також в якості доказу додано письмове пояснення ОСОБА_3 , який повідомив, що 18.03.2025 року близько 6 години ранку він, прокинувся та вийшовши на прибудинкову територію, помітив, що на проїжджій частині лежить збита електроопора. При цьому будь-який транспортний засіб на місці ДТП був відсутній, на його думку, подія сталася вночі. Хто був учасником події йому невідомо.

Додані до матеріалів справи схема ДТП, акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі, акт огляду транспортного засобу та фотокартки автомобіля підтверджують лише те, що стала дорожньо-транспортна пригода та те, що автомобіль Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 , має механічні пошкодження, проте не підтверджують того, що ДТП було вчинено саме водієм ОСОБА_1 .

Протоколи про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 № 281183 від 25.03.2025 року та серії ЕПР1 № 281195 від 25.03.2025 року також не можуть бути визнані судом належними доказами у справі у розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою вони не є самостійними беззаперечними доказами, а обставини, викладені в них, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, що б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумніви суду.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленим законом.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Таким чином, оцінюючи надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП, що згідно п.1 ст. 247 КУпАП є обставиною, яка виключає провадження по справі.

Керуючись ст.ст. 122-4, 124, 247 п. 1, 283, 284 КУпАП,

постановив:

Справу про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , провадженням закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду на протязі десяти днів з моменту її проголошення.

Суддя: Т.П.Косович