Провадження № 3/734/1401/25 Справа № 734/2133/25
ПОСТАНОВА

іменем України

19 травня 2025 року селище Козелець

Суддя Козелецького районного суду Чернігівської області Бузунко О.А., розглянувши матеріали, які надійшли від Деснянської Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони централізованого регіону про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, курсанта 2 навального курсу школи загальновійськової підготовки військової частини НОМЕР_1 , проживаючого АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 172-19 КУпАП,

встановив:

Так, у відповідності до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, Збройних Сил України та інших державних органів, а також виконання громадянами України свого конституційного обов?язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та закінчується прийняттям рішення про демобілізацію. Демобілізація - комплекс заходів спрямованих, крім іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України на організацію і штати мирного часу.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24.03.2025 № 83 військовослужбовця матроса

ОСОБА_1 призначено на посаду курсанта 2 навчального курсу школи загальновійськової підготовки військової частини НОМЕР_1 .

Під час проходження військової служби у лавах Збройних Сил України на військовослужбовця ОСОБА_2 розповсюджується дія військових

Статутів Збройних Сил України, які визначають загальні права та обов?язки військовослужбовців і їх взаємовідносини.

Зокрема, відповідно до ст. 4 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. ст. 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил

України ОСОБА_3 в мирний і воєнний час зобов?язаний:

- підтримувати на високому рівні особисту бойову готовність, досконало володіти закріпленою за ним зброєю і технікою, тримати їх завжди справними,

чистими, готовими до бою;

- сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові

обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), бути готовим до виконання завдань за призначенням;

- своєчасно доповідати командирові відділення про захворювання, надзвичайні події та факти порушення військової дисципліни, випадки втрати чи несправності озброєння, техніки та інших матеріальних засобів;

- ретельно готуватися особисто, готувати зброю, техніку та інше майно до занять (стрільб, навчань), виконання завдань за призначенням, постійно стежити за їх наявністю і станом, своєчасно чистити зброю і шанцевий інструмент, проводити технічне обслуговування озброєння та техніки;

- виконувати розпорядок дня військової частини; точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників).

Порядок організації обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї, боєприпасів у Збройних Силах України визначений Інструкцією про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 29.06.2005 № 359 (надалі - Інструкція).

Пунктом 2 Розділу І Інструкції визначено, що стрілецька зброя - табельна та нетабельна зброя: револьвери, пістолети, гвинтівки, карабіни, автомати, пістолети-кулемети, кулемети, сигнальні пістолети, ручні гранатомети, запасні стволи кулеметів, пристрої для навчальних стрільб, спортивна та навчальна зброя, зброя спеціального призначення.

Відповідно до пункту 2 Розділу Х Інструкції військовослужбовці отриману стрілецьку зброю та боєприпаси повинні постійно тримати при собі. У разі тимчасового виходу (виїзду) військовослужбовців до населених пунктів, у тому числі тих, що не належать до району відповідальності підрозділу, для вирішення особистих чи службових питань стрілецька зброя

Пунктом 14 Розділу І Інструкції, визначено, що військовослужбовцю, якому видано стрілецьку зброю та боєприпаси заборонено: зберігання стрілецької зброї, у тому числі й спортивної, та боєприпасів, поза розташуванням військової частини (удома, у гуртожитку, на робочому місці); мати при собі стрілецьку зброю під час перебування в санаторії, будинку відпочинку, у відпустці, на лікуванні, а також під час відвідування театрів, клубів та інших громадських місць, якщо перебування в них не пов?язане з несенням служби; залишати стрілецьку зброю, боєприпаси без нагляду.

Водночас, в порушення наведених вище вимог законодавства, військовослужбовець ОСОБА_3 , знаючи та розуміючи зміст покладених на нього обов?язків та вимоги законодавства з військової служби, допустив порушення правил поводження зі зброєю, вчинене в умовах особливого періоду, при наступних обставинах.

Так, за військовослужбовцем за призовом під час мобілізації, на особливий період, курсантом 2 навчального курсу школи загальновійськової підготовки військової частини НОМЕР_1 матросом ОСОБА_4 закріплено

вогнепальну зброю 7.62 мм АКМС-74 № НОМЕР_2 .

12.05.2025 близько 17.10 год. матрос ОСОБА_3 в умовах воєнного стану самовільно залишив військову частину НОМЕР_3 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , 3 закріпленою за ним вогнепальною зброєю 7.62 мм АКМС-74 № НОМЕР_2 , та вибув з даною зброєю за межі військової частини НОМЕР_1 .

12.05.2025 близько 18.20 год. військовослужбовцями Військової служби правопорядку у Збройних Силах України встановлено місце перебування

ОСОБА_2 та доставлено його з закріпленою за ним вогнепальною зброєю 7.62 мм АКМС-74 № НОМЕР_2 до військової частини НОМЕР_1 .

Таким чином, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 - солдат ОСОБА_1 , в умовах особливого періоду (воєнного стану), порушуючи правила поводження зі зброєю, всупереч вимог ст. ст. 11, 16, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, п. 2 Розділу Х, п. 14 Розділу І Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 29.06.2005 № 359, 12.05.2025 близько 17.10 год. залишивши територію військової частини НОМЕР_3 , за адресою: АДРЕСА_2 , закріплену за ним вогнепальну зброю 7.62 мм АКМС-74 № НОМЕР_2 до військової частини НОМЕР_1 не здав, належні умови зберігання зброї не забезпечив, та в період часу з 17.10 год. до 18.20 год. 12.05.2025 зберігав закріплену зброю - 7.62 мм АКС-74 № НОМЕР_2 за територією військової частини НОМЕР_1 .

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем, в умовах особливого періоду (воєнного стану) вчинив порушення правил поводження зі зброєю, тобто адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-19 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся за допомогою sms-повідомлення, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. В матеріалах справи міститься клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи за його відсутності з проханням вирішити питання стосовно розстрочення штрафу у випадку накладення такого виду стягнення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Дослідивши матеріали справи, суддя встановив наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 2 ст. 172-19 КУпАП передбачає відповідальність за діяння, передбачені частиною першою цієї статті (порушення правил поводження із зброєю, а також боєприпасами, вибуховими, іншими речовинами і предметами, що становлять підвищену небезпеку для оточення, а також з радіоактивними матеріалами), вчинені в умовах особливого періоду.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-19 КУпАП, доводиться доказами, що містяться в матеріалах справи, зокрема:

протоколом про військове адміністративне правопорушення № 21 від 13 травня 2025 року /в якому викладені обставини вчинення правопорушення/,

витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 про зарахування ОСОБА_1 до списків прикомандированих 2 навчального курсу школи загальновійськової підготовки;

доповіддю про самовільне залишення військової частини (зі зброєю);

поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_5 ,

доповіддю про повернення до військової частини.

Таким чином, аналіз перевірених і оцінених доказів підтверджує, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-19 КУпАП.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, суд прийшов до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 17000,00 грн.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно п. 12 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем і вчинене правопорушення пов`язане з проходженням військової служби, то він підлягає звільненню від сплати судового збору.

Щодо розточення штрафу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 304 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Оскільки ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності яких суд може прийняти рішення про таку розстрочку, а також враховуючи, що нормами КУпАП не передбачено наявності інших обставин (підстав), при існуванні яких можливо розстрочити виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу, тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви та необхідність відмови у її задоволенні.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що він має право звернутися до суду з окремою заявою про розстрочку призначеного стягнення з наданням доказів, які підтверджують наявність підстав для розстрочки штрафу.

Керуючись ст. ст. 172-19, 221, 251, 283-284, 287-291 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-19 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Згідно з ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби і у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається до Чернігівського апеляційного суду.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці.

Суддя Олена БУЗУНКО