Справа № 405/2697/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 року м. Кропивницький

Суддя Подільського районного суду міста Кропивницького Драний В.В., розглянувши адміністративну справу за матеріалами, що надійшли з Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , самозайнятої особи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНКОПП: фізичну особу неможливо однозначно ідентифікувати,

за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 282018 від 03.05.2025 року ОСОБА_1 03.05.2025 року о 15:10 год. в АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство фізичного та психологічного характеру відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 , що виражалося в тяганині за волосся без нанесення тілесних ушкоджень, образах нецензурною лайкою, в присутності дитини ОСОБА_3 , чим завдав шкода психічному здоров`ю дитини ОСОБА_3 , чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку повідомлення в додаток Viber від 09.05.2025 року. Причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання до суду не надходило.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Законний представник потерпілої - ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується довідкою про доставку повідомлення в додаток Viber від 09.05.2025 року. Причини неявки суду не повідомила, клопотання про відкладення судового засідання до суду не надходило. При цьому, 15.05.2025 року вона подала до суду письмові пояснення, в яких вказала, що жодної фізичної та психологічної шкоди їй не завдано, побоювання за свою безпеку чи безпеку інших осіб в неї відсутні, жодних претензій до ОСОБА_1 вона не має. Також просить закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши всі докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 2 ст. 173-2 КУпАП до адміністративної відповідальності можуть бути притягнуті особи, які вчинили домашнє насильство, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Склад адміністративного правопорушення - це сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких із зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого -малолітньої чи неповнолітньої особи.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що:

- домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;

- психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

- фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до положень ст. 3 цього Закону предметом його регулювання є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, зокрема, на осіб що спільно проживають та мають спільний побут.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою безпосереднє настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого - малолітньої чи неповнолітньої особи.

Згідно ст. 251 КУпАП на співробітників поліції, як на осіб, які в силу ст. 255 КУпАП уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення за ст. 173-2 КУпАП, покладено імперативний обов`язок щодо збирання доказів, що відповідно до ст.ст. 251, 256 КУпАП мають бути додані до протоколу про адміністративне правопорушення та/або посилання на які повинні міститися в самому протоколі.

Як вбачається із письмових пояснень потерпілої ОСОБА_2 від 15.05.2025 року жодної фізичної та психологічної шкоди їй не завдано, побоювання за свою безпеку чи безпеку інших осіб в неї відсутні, жодних претензій до ОСОБА_1 вона не має.

При цьому, заяву та письмові пояснення ОСОБА_2 від 03.05.2025 року суд не бере до уваги, оскільки вона під час судового розгляду надала інші за своїм змістом пояснення, які були досліджені судом безпосередньо.

У свою чергу, ОСОБА_1 у своїх письмових поясненнях від 03.05.2025 року вказав, що 03.05.2025 року він забрав свою співмешканку ОСОБА_2 з роботи та по дорозі в них почався конфлікт та словесна перепалка на ґрунті ревнощів. В ході сварки ОСОБА_2 погрожувала ОСОБА_1 , що вижене його з дому. Приїхавши додому, вона повідомила його про необхідність збирати речі та залишити житло. При даній сварці дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , присутня не була, так як сварка трапилася по приїзду додому. Співмешканку він ніколи не бив, тілесних ушкоджень не наносив.

Інші докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Крім того, у своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини вказує, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Також, в своїх судових рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду. Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 30.05.2013 року у справі «Малофєєва проти Росії» констатував, що у випадку коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь звинувачення.

Протокол про адміністративне правопорушення по суті є обвинувальним актом на основі якого, в сукупності з іншими доказами, встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише у межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, а суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. Тобто суд не має права брати на себе функцію обвинувачення та у будь-який спосіб змінювати зміст обвинувачення, яке міститься у протоколі, що випливає із загальних засад судочинства, закріплених у статті 129 Конституції України.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 у вину ставиться вчинення домашнього насильства відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , 2012 р.н., яка вказана потерпілою. Водночас, у протоколі вказано, що ОСОБА_1 вчиняв домашнє насильство лише відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 . При цьому, вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства стосовно своєї співмешканки ОСОБА_2 в присутності дитини ОСОБА_3 не можна розцінювати як вчинення такого насильства і стосовно дитини.

Відтак, суд вважає, що у зібраних та наданих суду матеріалах справи відсутні об`єктивні, беззаперечні та достатні докази вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

З огляду на викладене, враховуючи відсутність доказів, що безсумнівно б вказували на наявність в діях ОСОБА_1 об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а саме вчинення домашнього насильства стосовно малолітньої дитини, суд приходить до висновку про недоведеність в його діях складу даного правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку з чим провадження в даній справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 173-2, 247, 283, 284, 287 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях події і складу адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Подільський районний суд міста Кропивницького протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Подільського районного суду

міста Кропивницького Владислав Вікторович Драний