Справа № 571/1113/25
Провадження № 3/571/838/2025

20 травня 2025 року с-ще Рокитне
Рокитнівський районний суд Рівненської області в особі судді Комзюк А.Ф., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП не встановлено, жителя АДРЕСА_1 , відомості про притягнення до адміністративної відповідальності відсутні,
про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-10 КУпАП,
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ЧЦП №049366 від 29.03.2025:« о 10 год 20 хв 29.03.2025 р. на території Рокитнівської ОТГ Сарненського р-ну Рівненської області, на напрямку н.п.Залав`я (Україна) дзержинськ (рб) в 27 км до лінії державного кордону України, в межах контрольованого прикордонного району, прикордонним нарядом «Контрольний пост» під час перевірки транспортного засобу було виявлено гр. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на неодноразову законну вимогу прикордонного наряду надати військово-облікові документи для перевірки відмовився їх надати, нецензурно висловлювався та вдався до втечі. Своїми діями гр. ОСОБА_1 здійснив злісну непокору законній вимозі військовослужбовців ДПСУ, чим порушив п.10 «Положення про прикордонний режим» затверджений ПКМУ №1147 від 27.07.1998 р., тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.185-10 КУпАП».
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст. 185-10 КУпАП.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоч про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ст.268 КУпАП суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності особи правопорушника.
Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, дослідивши письмові докази по справі та оцінивши їх в сукупності, суд зазначає наступне.
Відповідальність за ч.1 ст.185-10 КУпАП настає у разі злісної непокори законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України.
Тобто, диспозиція даної статті передбачає відповідальність за вчинення умисних дій, спрямованих на невиконання законної вимоги військовослужбовця, працівника ДПС України або члена громадського формування, який бере участь в охороні державного кордону України, під час виконання ними службових обов`язків.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
Суд наголошує, що для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність у її діях складу та події адміністративного правопорушення. При цьому, стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» у цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.
Водночас, матеріали справи не містять належних доказів у підтвердження того, що правопорушення мало місце.
Доданий до протоколу DVD диск з наявними на ньому трьома відеозаписами не є доказом того, що правопорушення мало місце, оскільки дані відеозаписи не містять відомостей, що уповноважена особа ДПСУ пред`являла ОСОБА_1 вимогу пред`явити для перевірки документи.
Слід зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені у ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у ньому.
Суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно з ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Положеннями п.1 ч.1 ст.247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
За вказаних обставин, справа відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-10 КУпАП.
Керуючись ст.ст. 247,280,283,284 КУпАП, суд,
п о с т а н о в и в:
Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185-10 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Суддя А.Ф.Комзюк