Справа №201/5840/25
Провадження № 3/201/2076/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року у Соборному районному суді міста Дніпра суддя Шелестов К.О., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з УПП в Дніпропетровській області, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , притягнутого за ч. 3 ст. 51 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП № 550854 від 30 квітня 2025 року, ОСОБА_1 30 квітня 2025 року о 16 годині 29 хвилин, перебуваючи в магазині «Sinsаy», який розташований за адресою: м. Дніпро, вул. М. Кюрі, буд. 5, таємно викрав з полиці магазину штани чоловічі, вартістю 527 гривень без ПДВ, чим вчинив дрібне викрадення чужого майна, шляхом крадіжки, вартість якого на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, правопорушення вчинено повторно протягом року, що орган поліції кваліфікує за ч. 3 ст. 51 КУпАП.

На виконання вимог ст.ст. 268, 277, 277-2 КУпАП щодо забезпечення явки особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 у судове засідання, судом направлено судову повістку на вказану у протоколі про адміністративне правопорушення адресу.

Однак, ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, шляхом направлення судового виклику на вказану у протоколі адресу, до суду не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи від останнього не надходило.

Виходячи з положень ст.ст. 268, 277-2 КУпАП, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальним правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, не є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Отже, ураховуючи вищенаведене, вважаю за можливе провести розгляд даної справи за відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , якому інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 51 КУпАП, вважаю, що вина останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 51 КУпАП в повному обсязі підтверджується належними доказами, які містяться в матеріалах справи, у їх сукупності, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ГП № 550854 від 30 квітня 2025 року, рапортом від 30 квітня 2025 року, заявою ОСОБА_2 від 30 квітня 2025 року, довідкою про вартість від 30 квітня 2025 року, міні-інвентаризацією № 6412218 від 30 квітня 2025 року, письмовими поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 30 квітня 2025 року, протоколом про адміністративне затримання серії АЗ № 060564 від 30 квітня 2025 року, а також витягом з ІПН «Армор» від 01 травня 2025 року, відповідно до якого останній притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 51 КУпАП протокол серії ВАД № 413184 від 19 лютого 2025 року.

Вважаю, що у справі достатньо доказів, прямо передбачених ст. 251 КУпАП для повного, всебічного і об`єктивного розгляду цієї справи.

Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набрав чинності 09 серпня 2024 року, внесено зміни до ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення «Дрібне викрадення чужого майна», згідно яких частиною 1 передбачена адміністративна відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а також згідно частини 2 - за дії, передбачені частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17,00 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 01 січня звітного податкового року.

З 01 січня 2025 року набрав чинності Закон України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», яким встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01 січня 2025 року в сумі 3028,00 грн. Так, податкова соціальна пільга у 2025 році складала 1514,00 грн. (3028,00 грн. х 50%).

Отже, згідно нової редакції ст. 51 КУпАП, відповідальність за ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість викраденого майна шляхом крадіжки на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що складає 757,00 грн. Відповідальність за ч. 2 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає від 757,00 грн. до 3028,00 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 КУпАП адміністративна відповідальність настає за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частиною першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Таким чином, інкриміновані ОСОБА_1 дії правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 51 КУпАП.

Приймаючи до уваги вищевикладене, приходжу до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 , у дрібному викраденні чужого майна шляхом крадіжки, вартість якого на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, вчинене повторно протягом року, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, тобто адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 51 КУпАП.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

З урахуванням викладеного, приходжу до переконання, що з метою виховання ОСОБА_1 , у дусі дотримання законів України, а так само попередження здійснення ним нових правопорушень, необхідно застосувати до останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу, в межах санкції, передбаченої ч. 3 ст. 51 КУпАП.

Крім того, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», із змінами та доповненнями, необхідно стягнути з правопорушника судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 27, 33, 283, 284, 285, 287-289, 299 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 51 КУпАП, та накласти на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100,00 грн. (п`ять тисяч сто гривень).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір на користь держави у сумі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Соборний районний суд міста Дніпра протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набрала чинності:

Суддя К.О. Шелестов