Справа №489/220/25
Провадження № 33/812/204/25
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 травня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Базовкіної Т.М.,

із секретарем судового засідання Лівшенком О.С.,

за участі захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Гоцуляк Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Гоцуляк Юлії Сергіївни на постанову, яку ухвалив суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва Коновець М.С. у приміщенні цього суду 17 квітня 2025 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік,

у с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№206011 від 27 грудня 2024 р. водій ОСОБА_1 26 грудня 2024 р. о 22 год. 15 хв. в м. Миколаєві по вул. Дмитра Яворницького, 24 керував транспортним засобом Seat Altea, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Drager та у в медичному закладі у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівником поліції за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вказаний протокол разом з іншими документами був скерований органами поліції на розгляд до Ленінського районного суду міста Миколаєва.

В судове засідання в суд першої інстанції ОСОБА_1 не з`явився.

Його захисник адвокат Гоцуляк Ю.С. надала письмові пояснення у справі, в яких просила провадження закрити.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 квітня 2025 р. ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Також стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 605 грн. 60 коп.

Не погоджуючись із постановою суду, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвокат Гоцуляк Ю.С. подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі закрити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що 26 грудня 2024 р. о 22 год. 33 хв., до транспортного засобу, в якому сидів ОСОБА_1 та слухав музику, підійшли поліцейські, один з поліцейських відкрив двері транспортного засобу з боку водія та, оглянувши транспортний засіб, став вимагати пред`явити документи, не повідомивши причину вимоги. ОСОБА_1 запитував поліцейських, у зв`язку з чим він має надавати свої документи, оскільки він не керував транспортним засобом, поліцейські його не зупиняли за будь-які порушення, на що поліцейський згодом повідомив, що ОСОБА_1 за твердженням власника іншого транспортного засобу зачепив його транспортний засіб та наніс механічні пошкодження. Те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, підтверджується рішенням щодо скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення ЕНА №3736207 від 27 грудня 2024 р. і закриття справи від 23 січня 2025 р., прийнятим начальником управління патрульної поліції в Миколаївській області ДПП підполковником поліції Човпан О., згідно з яким остання, розглянувши спірну постанову ЕНА№3736207 від 27 грудня 2024 р., що була оформлена одночасно з протоколом серії ЕПР1№202011 від 27 грудня 2024 р., виявила недоліки в роботі поліцейського під час проведення ним розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , а саме - відсутність факту керування ним транспортним засобом, у зв`язку з чим вирішила скасувати спірну постанову серії ЕНА№3736207 від 27 грудня 2024 р., а справу - закрити. Проте, судом першої інстанції вказаний доказ не враховано. Крім того, захисник вказує, що протокол не оформлений належним чином: права і обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, про що має бути зроблена відмітка у протоколі, та ст. 63 Конституції України, ОСОБА_1 не роз`яснювались, що також підтверджується відеозаписом з БК470038, 471322, та є порушенням його права на захист, на що також судом не було звернуто увагу. Також, направлення, яке міститься у матеріалах справи, формально складено після оформлення адміністративного протоколу, у ньому не зазначені серія та номер протоколу, акт огляду, в порушення п. 10 Інструкції, також не складався у двох екземплярах та не вручався ОСОБА_1 . До того ж, порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, застосований до ОСОБА_1 , не відповідає вимогам ст. 266 КУпАП, Порядку, Інструкції № 1452/735, а відтак саму процедуру проведення огляду ОСОБА_1 слід визнати порушеною і незаконною. Захисник Піхура К.С. зауважує, що всупереч чинному законодавству про адміністративні правопорушення останнього не було відсторонено від керування транспортним засобом, про що свідчить відсутність в матеріалах справи відповідного документу встановленої форми, а саме - акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу. Крім того, ОСОБА_2 зазначає, що ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем, а щодо військовослужбовців діє спеціальний порядок їх огляду на стан сп`яніння, визначений приписами ст. 266-1 КУпАП, який не був дотриманий. Тому, на думку захисника, вся процедура огляду, яку застосували до ОСОБА_1 , згідно з приписами ч. 9 ст. 266-1 КУпАП є недійсною, а її результати - недопустимими доказами, оскільки отримані всупереч умовам і порядку, встановлених законом. Застосування цієї процедури починається з моменту встановлення, що особа є військовослужбовцем.

Заслухавши захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , - адвоката Гоцуляк Ю.С., яка підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги, вивчивши та дослідивши матеріали адміністративної справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом, мав ознаки алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає, що він ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин адміністративної справи, а також вимогах закону.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі Правила)).

Згідно із частиною 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З оскаржуваної постанови суду вбачається, що обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом першої інстанції встановлені правильно, такі висновки ґрунтуються на доказах, які досліджені під час судового розгляду.

Так, відповідно до частини 1 статті 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є, зокрема, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 статті 7 КУпАП).

Згідно із статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджена:

- змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№206011 від 27 грудня 2024 р., із якого вбачається, що водій ОСОБА_1 26 грудня 2024 р. о 22 год. 15 хв. м. Миколаєві по вул. Дмитра Яворницького, 24, керував транспортним засобом Seat Altea, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, нестійка хода. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Drager та у в медичному закладі у встановленому законом порядку відмовився. Протокол підписаний ОСОБА_1 без зауважень та застережень;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння під впливом лікарських препаратів, що понижують увагу та швидкість реакції від 26 грудня 2024 р., у якому зазначені ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , а саме: запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, нестійка хода;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_1 де зафіксовано те що огляд не проводився, а в графі «результат огляду» міститься особистий підпис ОСОБА_1 ;

- відеозаписом з нагрудних відео реєстраторів поліцейських з місця події, із якого видно, як поліцейські підходять до автомобілю Seat Altea, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який стоїть із увімкненим двигуном та звертаються до водія з проханням надати документи, пояснюючи це показами свідків про те, що відбулося зіткнення цього автомобілю з іншим. Як встановив поліцейський особа, яка знаходилася за кермом автомобілю Seat Altea автомобілю Seat Altea, виявився ОСОБА_1 . На запитання, чи хоче він, щоб поліцейські визвали ВСП, відповів «ні, не надо» (00:03:12 хв. відеозапису на диску ч. 1). Поліцейські пояснюють ОСОБА_1 , що за його участю трапилось ДТП та пропонують пройти до місця події. На місці події, де трапилось ДТП, поліцейські встановлюють обставини, за яких воно сталося, та допитують свідків, якими було підтверджено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, здавав назад, допустив зіткнення з іншим нерухомим транспортним засобом та поїхав з місця пригоди. Після чого поліцейські складають протоколи про адміністративні правопорушення за статтями 124 та 122-4 КУпАП та роз`яснюють ОСОБА_1 , що під час спілкування в нього були виявленні ознаки алкогольного сп`яніння, та пропонують йому пройти огляд на стан сп`яніння на місці події або медичному закладі, на що той відмовляється та поліцейські роз`яснюють йому наслідки такої відмови(таймінг запису 00:44:22-00:44:23 хв. відеозапису на диску ч. 2). Після цього у відношенні ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП;

Враховуючи, що ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння як поліцейськими на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Drager, так і у закладі охорони здоров`я, що підтверджено фіксацією технічними засобами відеозапису, суд, оцінивши та проаналізувавши наявні у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, обґрунтовано вважав доведеним факт вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Апеляційний суд відхиляє аргументи апеляційної скарги як безпідставні.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом.

Заперечення факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№206011 від 27 грудня 2024 р. спростовуються наступним.

Як роз`яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», з наступними змінами, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

До протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№206011 від 27 грудня 2024 р. долучено диск з відеозаписом подій 27 грудня 2024 року.

З цього відеозапису вбачається, що поліцейський прибули за викликом щодо вчинення дорожньо-транспортної пригоди за участі, зокрема, ОСОБА_1 , який на момент прибуття поліцейських перебував на водійському місці в автомобілі, що не рухався. Факт керування ОСОБА_1 цим транспортним засобом та вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди пояснювали очевидці події, а саме, що рухаючись на автомобілі заднім ходом він зачепив інший автомобіль.

Крім того, 27 грудня 2024 року окрім протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 206011 відносно ОСОБА_1 були складені також протоколи про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 205989 за ст. 124 КУпАП та серії ЕПР1 № 206020 за ознаками ст. 122-4 КУпАП, копії яких долучені до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 206011.

На виконання вимог ст. 278 КУпАП при підготовці справи до розгляду апеляційний суд перевірив за відомостями ЄДРСР результати розгляду судом протоколів про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 № 205989 за ст. 124 КУпАП та серії ЕПР1 № 206020 за ознаками ст. 122-4 КУпАП.

Згідно постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 березня 2025 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Зокрема, в ній зазначено, що «водій ОСОБА_1 26 грудня 2024 р. о 22:15 в м. Миколаєві по вул. Дмитра Яворницького, 24, керував транспортним засобом Seat Altea р/н НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом, був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою та здійснив наїзд на транспортний засіб, що стоїть, а саме Daewoo Nubira р/н НОМЕР_2 , власник ОСОБА_3 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.9 ПДР України».

Відеозйомка керування транспортним засобом особою безпосередньо перед зупинкою та вимогою працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння не є обов`язковою відповідно до положень КУпАП, а доведеність цих обставин встановлюється на підставі аналізу всіх доказів у їх сукупності.

Посилання скаржника на те, що автомобілем ОСОБА_1 не керував, спростовується вищеназваними доказами, а тому є непереконливим.

Також апеляційний суд погоджується з наданою судом першої інстанції оцінкою долученого захисником Піхура К.С. рішення про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення ЕНА № 3736207 від 27 грудня 2024 року, оскільки таке рішення не є обов`язковим для суду та його висновку спростовуються наведеним вище.

Отже, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про доведеність наявними у справі доказами факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, 26 грудня 2024 року за обставин, зазначених у Протоколі серії ЕПР1 № 206011.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що працівниками поліції було порушено процедуру огляду військовослужбовця щодо передання у стані алкогольного сп`яніння, яка передбачена ст. 266-1 КУпАП, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки положеннями вказаної статті визначений порядок огляду, зокрема, військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях.

Тобто, ст. 266-1 КУпАП не визначається порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які керують транспортним засобом, поза виконання ними обов`язки військової служби або поза перебування на території військових частин.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:

1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);

2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;

3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);

4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;

5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Як видно з долучених до матеріалів справи відеозаписів з відеореєстраторів 26 грудня 2024 року під час оформлення адміністративних матеріалів працівниками поліції, останній пересувався в цивільному одязі, на цивільному автомобілі, розпорядження тощо командира військової частини або підрозділу, під безпосереднім керівництвом якого він перебував на той час, про те, що він знаходився в м. Миколаєві з метою виконання обов`язків військової служби (завдання), не надав.

Тому апеляційний суд доходить висновку, що працівники поліції правомірно проводили огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за правилами, визначеними ст. 266 КУпАП.

Не надав ОСОБА_1 та його захисник переконливих доказів, що ОСОБА_1 26 грудня 2024 року виконував обов`язки військової служби, і при розгляді справи про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції.

Таким чином, не було підстав застосовувати при огляді ОСОБА_1 щодо стану алкогольного сп`яніння передбачений ст. 266-1 КУпАП порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України, які керують транспортними засобами на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тоді як він підлягав оглядові в загальному порядку, встановленому ст.266 КУпАП, отже при складанні протоколу про адміністративне правопорушення стосовно цієї особи такий порядок порушений не був.

Посилання в апеляційній сказі на те, що у справі відсутні доказі того, що працівники поліції відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом на виконання вимог ч. 1 ст. 266 КУпАП, не заслуговують на увагу, оскільки цей факт не спростовує вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо того, що наявне у справі направлення водія на огляд до медичного закладу не містить підпису ОСОБА_1 , то таке не свідчить про порушення працівниками поліції порядку проведення огляду на стан сп`яніння, оскільки відповідно до змісту положень Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складається поліцейським у разі відмови пройти такий огляд на місці зупинки, або у разі незгоди із результатами огляду за допомогою спеціальних технічних засобів, який проведений поліцейським, та згоди водія пройти огляд у закладі охорони здоров`я. Оскільки ОСОБА_1 не погодився пройти огляд на стан сп`яніння ані на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів, ані у закладі охорони здоров`я, складання направлення водія на огляд до медичного закладу не було необхідним. До того ж форма такого направлення не передбачає вручення такого направлення особі, щодо якої проводиться огляд та ознайомлення його під підпис.

Доводи апелянта про те, що працівниками поліції при складанні протоколу не роз`яснено ОСОБА_1 його прав відповідно до статті 268 КУпАП, то таке спростовується підписами ОСОБА_1 у протоколі, в якому зазначено про роз`яснення таких прав.

Оцінивши сукупність досліджених доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя дійшов висновку, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, дійсно керувала транспортним засобом та відмовилася від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами в їх сукупності.

Враховуючи, що ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння як поліцейськими на місці зупинки, так і у закладі охорони здоров`я, суд, оцінивши та проаналізувавши наявні у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, обґрунтовано вважав доведеним факт вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Апеляційний суд наголошує, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, дані протоколу про адміністративне правопорушення та зафіксовані відеозйомкою обставини узгоджуються з фактичними обставинами, встановленими судом, а саме відмовою ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Апеляційний суд вважає, що у справі, яка переглядається, судом дотримано стандарт доведення висунутого ОСОБА_1 обвинувачення у скоєнні передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП правопорушення поза розумним сумнівом. В цьому разі стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинено і особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, або відносно якої закрито адміністративне провадження з нереабілітуючих підстав, є винною у вчиненні цього правопорушення. У справі, яка переглядається, належними та допустимими доказами доведено факт керування ОСОБА_1 26 грудня 2024 р. транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівника поліції, який підтверджений, а доказів протилежного матеріали справи не містять.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді.

Отже, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та ухвалив законну, обґрунтовану постанову.

Порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б могли вплинути на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов законного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підстав для скасування постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції не знаходить, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

При цьому, апеляційний суд також враховує, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Гоцуляк Юлії Сергіївни залишити без задоволення, а постанову судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 17 квітня 2025 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського апеляційного суду Т.М. Базовкіна