КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
33/824/1970/2025 Головуючий у суді І інстанції Мицик Ю.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Сітайло О.М., перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 02 квітня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 02 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним за частини 1 статті 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, 27 січня 2025 року ОСОБА_1 вдесяте подав апеляційну скаргу, шляхом направлення засобами поштового зв`язку до суду першої інстанції (а.с. 179-186).

В апеляційній скарзі просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду міста Києва від 02 квітня 2024 року, постанову Дарницького районного суду міста Києва від 02 квітня 2024 року скасувати, а провадження у справі закрити.

Постановою Київського апеляційного суду від 15 травня 2024 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Туровського В.В. залишена без задоволення, а постанова Дарницького районного суду міста Києва від 02 квітня 2024 року - без змін.

В подальшому, у зв`язку з неодноразовими зверненнями особисто ОСОБА_1 з апеляційними скаргами на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 02 квітня 2024 року - постановами Київського апеляційного суду від 20 червня 2024 року (а.с.75-76), від 22 липня 2024 року (а.с.90-91), від 16 серпня 2024 року (а.с.104-105), від 19 вересня 2024 року (а.с.117-118), від 25 жовтня 2024 року (а.с.141-142), від 21 листопада 2024 року (а.с. 155-156), від 13 січня 2024 року (а.с. 175-176) повернуто апеляційні скарги скаржнику.

При цьому, суд апеляційної інстанції виходив з того, ОСОБА_1 вже скористався наданим йому законом правом на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду міста Києва від 02 квітня 2024 року, а повторне оскарження постанови суду першої інстанції, яка вже набрала законної сили після її перегляду судом апеляційної інстанції, нормами КУпАП не передбачено.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі №3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини також у справах «Науменко проти України» від 09 листопада 2004 року, «Полтораченко проти України» від 18 січня 2005 року та «Тімотієвич проти України» від 08 листопада 2005 року.

Отже, звертаючись до суду апеляційної інстанції з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови місцевого суду, ОСОБА_1 не звернув уваги, що чинним КУпАП не передбачено можливості повторного звернення до суду апеляційної інстанції з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження з підстав, що вже оцінювались судом.

Повторна оцінка вказаних доводів буде порушенням принципу остаточності рішення «res judicata» (п.1 статті 44 Конвенції про захист прав людини і

основоположних свобод, п.46 рішення у справі «Устименко проти України», п. 61 рішення у справі «Брумареску проти Румунії»).

Відповідно до частини 2 статті 294 КУпАП апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо у поновленні строку відмовлено.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність в суду повноважень повторно надавати оцінку обставинам, з якими апелянт пов`язує поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

В іншому випадку, зазначене призвело б до переоцінки обставин, щодо яких апеляційний суд вже висловив свою позицію.

Перегляд постанов суду апеляційної інстанції іншим складом суду, виключно тому, що учасник справи не погоджується з раніше зробленими висновками, чинним КУпАП не передбачено.

При цьому, неодноразові звернення ОСОБА_1 з апеляційними скаргами на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 02 квітня 2024 року, які постановами Київського апеляційного суду були повернуті ОСОБА_1 , свідчать про зловживання ОСОБА_1 своїми процесуальними правами.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу повернути скаржнику.

Керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 02 квітня 2024 року повернути особі, яка її подала.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О. М. Сітайло