ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 538/64/25 Номер провадження 33/814/563/25Головуючий у 1-й інстанції Кунець М. Г. Доповідач ап. інст. Костенко В. Г.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Костенко В.Г.,

з секретарем Гнітько А.М.,

з участю захисника Пугача В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Пугача В.О. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 на постанову судді Лохвицького районного суду Полтавської області від 16 квітня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, з накладенням адміністративного стягнення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 22 грудня 2024 року о 22 год.40 хв. керував автомобілем «Volkswagen Passat», днз НОМЕР_2 , по вул. Героїв України, 65, в м. Лохвиця Полтавської області з явними ознаками алкогольного сп`яніння та, в порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

В апеляційній скарзі захисник Пугач В.О. просить скасувати постанову судді, а провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

При цьому зазначає про наявність в постанові судді суперечностей з огляду на одночасне встановлення факту перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння та його відмови від проходження відповідного огляду.

Заперечує відмову ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Наголошує, що працівник поліції не отримав відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер та не пропонував пройти такий огляд в медичному закладі, проте склав протокол про адміністративне правопорушення.

Вказує, що відповідне направлення для проходження огляду не складалось, що підтверджується відеозаписом події.

Зауважує, що направлення на огляд водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння містить неправдиві відомості щодо доставки водія до лікувального закладу та не відповідає вимогам додатку 1 до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Стверджує про відсутність передбачених ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» підстав для зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши доказита доводи апеляційної скарги, приходжу до такого.

Висновки судді місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на зібраних у встановленому порядку і перевірених в судовому засіданні доказах.

Фактичні обставини відмови ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння узгоджуються з даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №202891 від 22 грудня 2024 року і підтверджуються відеозаписом події, який долучений до цього протоколу.

Доводи апеляційної скарги захисника про відсутність підстав стверджувати, що ОСОБА_1 відмовився проходити огляд є неприйнятними.

Відповідно до п.2.5. Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пропозиція ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння поліцейським зроблена у відповідності з вимогами ч.2 ст.266 КпАП України із застосуванням технічних засобів відеозапису.

При цьому з відеозапису видно, що своєю поведінкою та висловлюваннями порушник вочевидь показував своє небажання проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, ігноруючи відповідні пропозиції поліцейського, а тому суддя обґрунтовано вказав про відмову ОСОБА_1 пройти у встановленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Всупереч твердженням захисника, під час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 поліцейський дотримався вимог ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», а незгода водія із причинами зупинки не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Адже право уповноважених осіб органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд у відповідності до п.2.5 Правил дорожнього руху України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних речовин чи лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу.

Крім того, порушник наділений правом оскаржувати незаконні, на його думку, дії працівників поліції, однак ухилення від виконання вимоги працівника поліції на момент оголошення такої вимоги не може вважатися допустимим способом захисту ймовірно порушених прав.

Також на відеозаписі зафіксовано, що порушнику роз`яснено підстави для проходження огляду на стан сп`яніння і наслідки відмови від його проходження, права та обов`язки, передбаченіст.63 Конституції України і ст.268 КпАП України, проте останній від підпису відмовився.

Твердження захисника про деяку невідповідність направлення на огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння вимогам додатку до Інструкції не спростовують висновків судді, оскільки в даному випадкувін притягнутий до відповідальності за порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України, тобто за відмову від проходження такого огляду.

Диспозицією ч.1 ст.130 КпАП України встановлена відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У постанові судді ясно і чітко сформульовано суть адміністративного правопорушення, визнаного судом доведеним, а саме: порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, що полягає у відмові водія від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Зазначення у мотивувальній частині постанови суддею під час оцінки доказів про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння (враховуючи пояснення захисника, який в судовому засіданні пояснив, що підзахисний не заперечує керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння), не може бути в даному випадку підставою для скасування судового рішення та вочевидь не спростовує винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те посадовою особою, як передбачено приписами ст.255 КпАП України, та відповідає вимогам ст.256 цього Кодексу.

Пленум Верховного Суду України в п.27 постанови від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності за ст.130 КпАП України.

Враховуючи наведене, вважаю обґрунтованим висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та правильною кваліфікацію його дій за ч.1 ст.130 КпАП України.

Стягнення накладене у відповідності з вимогами ст.33 КпАП України, у межах, установлених цим Кодексом, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини та майнового стану.

Порушень закону, які були б підставою для скасування оскаржуваної постанови судді, не встановлено.

Отже, апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Постанову судді Лохвицького районного суду Полтавської області від 16 квітня 2025 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника Пугача Валерія Олексійовича без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського апеляційного суду Костенко В.Г.