ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1218/25 Справа № 235/6289/24 Суддя у 1-й інстанції - Похваліта С. М. Суддя у 2-й інстанції - Залізняк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року Кривий Ріг

12.05.2025р. суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Залізняк Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг в режимі відеоконференції при секретарі судового засідання Шевченко В.В. апеляційну скаргу захисника Безрука В.Л., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17.01.2025р., якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 який проживає в АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000грн. з позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік

за участю захисника (в режимі ВКЗ) ОСОБА_2

в с т а н о в и л а :

Постановою Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17.01.2025р., ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Постанову суду першої інстанції оскаржено захисником Безруком В.Л., який в апеляційній скарзі:

- вказує, що оскаржувана постанова є незаконною, підлягає скасуванню через відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- відсутні докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відеозапис не містить факту керування транспортним засобом, ОСОБА_1 , на відеозапису він сидить на пасажирському сидінні;

- вважає відеозапис з мобільних телефонів проривників поліції неналежним доказом, оскільки відеозапис зроблено не на відповідний службовий пристрій, відомості про такий пристрій в протокол не внесені, відеозапис є неповним;

- зазначає, що направлення видано до закладу охорони здоров`я, якого не існує;

- прохає оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Про дату, час та місце судового розгляду ОСОБА_1 повідомлений належним чином, до судового засідання не прибув, його інтереси в суді апеляційної інстанції представляє захисник Безрук В.Л., що не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за відсутності особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до вимог ст. 268 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доводи сторони захисту, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку про залишення апеляційної скарги захисника без задоволення за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 10.07.2024р. приблизно о 10:00год. в Донецькій області Покровський район с. Удачне пров. Мостовий, 1 керував ТЗ Delta д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей) від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спецприладу Драгер та проходження медичного огляду в медичному закладі відмовився, від керування ТЗ відсторонений.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП суд першої інстанції поклав:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 818754 від 10.07.2024р., в якому зафіксовано, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився;

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;

- направлення на огляд водія на стан алкогольного сп`яніння в наркодиспансер м. Покровськ;

- DVD диск з відеозаписом, на якому зафіксовано події, а саме що ОСОБА_1 особисто повідомив, що випив 150 гр. горілки, та відмовився проходити тест на визначення стану сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер» або у закладі охорони здоров`я.

Також судом першої інстанції досліджено клопотання захисника про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, та не встановлено підстав для його задоволення.

Суд першої інстанції після аналізу встановлених фактичних обставини та оцінки наведених доказів в їх сукупності, дійшов висновку про наявність в діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, та доведеності його винуватості.

Суд апеляційної інстанції повно та всебічно дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , погоджується із висновками суду про визнання його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини справи, вирішив їх в точній відповідності із законом, повно та всебічно дослідив та оцінив наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги захисника, що суд першої інстанції не дотримався принципів повноти та всебічності судового розгляду, постанова суду першої інстанції є незаконною та підлягає скасуванню, вважає їх неспроможними та такими, що спростовуються сукупністю доказів.

Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 утворила його відмова від огляду на стан сп`яніння, що є порушенням вимог п. 2.5 ПДР України. Вказана обставина достатньо та повно зафіксована на відеозапису та не викликає сумніву своєї достовірності, факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 не заперечувався. У суду апеляційної інстанції відсутні обґрунтовані підстави ставити під сумнів пояснення ОСОБА_1 щодо визнання факту керування ним транспортним засобом.

Суд апеляційної інстанції вважає висновки суду першої інстанції правильними, а наведені в оскаржуваній постанові мотиви, які покладені в обґрунтування прийнятого рішення щодо визнання винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП такими, що відповідають вимогам ст.ст. 245, 251, 280 КУпАП.

Таким чином, враховуючи наведене вище, доводи апеляційної скарги захисника, що відсутні докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки відеозапис не містить факту керування транспортним засобом, а ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, є безпідставними та спростовуються сукупністю доказів у справі, які є належними допустимими та достатніми для прийняття відповідного рішення.

Доводи апеляційної скарги захисника, що відеозапис з мобільних телефонів працівників поліції неналежним доказом, оскільки відеозапис зроблено не на відповідний службовий пристрій, відомості про такий пристрій в протокол не внесені, відеозапис є неповним, суд апеляційної інстанції вважає неслушними, оскільки відеозапис, долучений до матеріалів справи відповідає вимогам ст. 251 КУпАП, та зафіксовані на ньому події дають змогу суду у повній мірі встановити фактичні обставини справи, які підлягають доказуванню відповідно до вимог ст. 280 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги захисника, що направлення видано до закладу охорони здоров`я, якого не існує суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки відповідно до вимог ст. 266 КупАП особа направлена для огляду на стан сп`яніння до закладу охорони здоров`я прибуває до такого закладу у супроводі працівника поліції, в свою чергу лікар такого закладу проводить огляд особи у присутності працівника поліції. Отже направлення особи на медичний огляд не складається безпосередньо для особи, яку направлено на огляд, та зміст такої постанови із зазначенням закладу охорони здоров`я безпосередньо для особи не має значення, оскільки вимоги КУпАП передбачають лише дотримання особою вимоги працівника поліції на проходження огляду, та при цьому не передбачають проходження такого огляду особою самостійно.

Враховуючи наведене вище постанова суду першої інстанції є законним, обґрунтованим, вмотивованим та справедливим судовим рішенням.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника Безрука Володимира Леонідовича в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17.01.2025р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік залишити без задоволення.

Постанову Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17.01.2025р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її прийняття, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя