Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/408/25
Провадження № 3/499/230/25
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 травня 2025 року селище Іванівка

Суддя Іванівського районного суду Одеської області Погорєлов І. В., розглянувши об`єднані матеріали справи відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.5 ст. 126, ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),-

ВСТАНОВИВ:

До Іванівського районного суду Одеської області від ВП №1 Березівського РВП ГУНП в Одеській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , передбаченої ч.5 ст.126, ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, які об`єднані в одне провадження.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 305923, ОСОБА_1 19.04.2025 року о 23:10 год. в с. Шерове, вул. Мир, буд.1, Березівський район, Одеська область, керував т/з, не маючи права керування таким транспортним засобом. Своїми діями порушив вимоги п. 2.1.а ПДР України. Правопорушення вчинено повторно протягом року, оскільки відповідно до постанови серії ЕНА4456684 від 08.04.2025 року притягувався до відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП, а тому відповідальність за вчинене, передбачена ч.5 ст. 126 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №305894, ОСОБА_1 19.04.2025 року о 23:10 год. в с. Шерове, вул. Мир, буд.1, Березівський район, Одеська область, керував т/з ЗАЗ 1102 р/н НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатору Alcotest Drager 6820, результат якого 2.10 проміле. Своїми діями порушив п. 2.9. ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП

Повідомлений про розгляд справи ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяв та клопотань не надавав.

Як вбачається з протоколів про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 повідомлений, що розгляд справи відбуватиметься в Іванівському районному суді Одеської області.

Окрім того, слід зазначити, що інформація про дату і час розгляду справи наявна на офіційному веб-сайті Судова влада.

Приписами ч. 2 ст. 268 КУпАП, встановлено вичерпний перелік норм, при розгляді яких участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є обов`язковою. Однак, статті 130, 124, 126 КУпАП в цьому переліку відсутні.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-VI від 23.02.2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права. У п. 41 рішення Європейського суду з прав людини «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 р. (заява № 3236/03) зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Враховуючи, що ОСОБА_1 достовірно обізнаний про розгляд справи в суді, при цьому, у разі неможливості особисто брати участь в судових засіданнях не забезпечив присутність свого захисника, суддя з огляду на вимоги ч. 1ст. 268 КУпАП вирішив розглянути справу за відсутності цієї особи та на підставі наданих до суду матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 повністю підтверджується наданими суду матеріалами справи, а саме: фактичними даними, які містяться в протоколах про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №305923 та серії ЕПР1 №305894, які складені відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, та з якими ОСОБА_1 згодний; формою адмінпрактики «Армор» та довідкою від 24.04.2025 року, за якими протягом року ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 20.04.2025 року; рапортами поліцейських; квитанцією тесту № 226 від 20.04.2025 року приладу Alcotest Drager 6820, за яким результат огляду становить 2.10%; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 20.04.2025 року; довідкою від 24.04.2025 року, за якою ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія та іншими.

За приписами 2.1.а ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до п. 2.9а ПДР України2.9.а водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, приходжу до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.9а, 2.1а ПДР України та про наявність в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП.

При вирішення питання накладення адміністративного стягнення суд враховує ч. 2 ст. 36 КУпАП, відповідно до якої, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи обставини та характер скоєного, особу ОСОБА_1 , відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність, суд вважає за необхідне застосувати до нього адміністративне стягнення у межах санкції ч.5 ст. 126 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами та без оплатного вилучення транспортного засобу, яке за своїм видом і розміром буде відповідати характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень.

Що ж стосується призначення додаткових стягнень, то суд дійшов цих висновків, виходячи з такого.

Згідно з довідкою від 24.04.2025 року, за відомостями ІПНПУ «ГСЦ Посвідчення водія» ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував.

Разом з тим, суддя, аналізуючи практику ВС в кримінальних провадженнях, як, наприклад, постанова ОП КС ВС у справі № 702/301/20, зауважує на тому, що висновки ВС в цій справі стосуються позбавлення права займатись певною діяльністю, як одного з виду покарань, передбачених КК України і його призначення/непризначення судом як додаткового покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України. Так, у згаданій постанові вказується, що суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.

Відтак, підлягає застосуванню додаткове стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Вирішуючи питання про доцільність оплатного вилучення транспортного засобу, суд виходить з того, що п.п. 4 п. 28 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 встановлено, що не можна накладати адміністративне стягнення у вигляді оплатного вилучення транспортного засобу на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі. З матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 не належить йому, у зв`язку з чим, суд вважає за неможливе накладення на нього додаткового адміністративного стягнення у вигляді оплатного вилучення транспортного засобу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605, 60 грн.

На підставі викладеного та керуючись 130, 283, 284, 285 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 (двох тисяч чотирьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк шість років та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 та ч. 2 ст. 308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. При здійснення примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Реквізити для сплати штрафу та судового збору розміщені на офіційному веб-сайті Іванівського районного суду Одеської області у розділі «Громадянам» (веб-адреса сторінки: https://iv.od.court.gov.ua/sud1509/).

За приписами ч.4 ст. 308 КУпАП документ, що підтверджує сплату штрафу, або його копія надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення цього штрафу.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Одеського апеляційного суду через Іванівський районний суд Одеської області.

За відсутності скарги постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку встановленого на оскарження.

Суддя:Ігор ПОГОРЄЛОВ