Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2025 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника адвоката Поліщука В.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 січня 2025 року щодо нього,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП.

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Також стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави 605 грн. 60 коп. судового збору.

ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 11.07.2024 о 23:45 год в м. Луцьку, по вул. Заводська, керував транспортним засобом «Fiat Stilo» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у КП «ВОПЛ» медичному закладі, у лікаря нарколога відмовився, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху. Дії останнього кваліфіковані поліцейським за ч.2 ст.130 КУпАП.

В подані апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову судді незаконною. Вказує на те, що в матеріалах справи відсутні докази керування ним автомобілем. Зазначає на те, що в судовому засіданні допитувались свідки, однак в оскаржуваній постанові взагалі не зазначено, що свідки допитувались та не надано оцінки їхнім показам. Просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, які підтримували апеляційну скаргу і просили скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, доходжу висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно приписів ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Положеннями ст.280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , дотримався.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, що ретельно перевірені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та у взаємозв`язку для ухвалення даного рішення.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху передбачено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Вимогами ч.2 ст.266 КУпАП визначено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, стверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 572030 від 12.07.2024 року складеного щодо нього за порушення вимог п.2.5 ПДР (а.с.1), рапортом поліцейського (а.с.2), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду (а.с.3), направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до ВОПЛ, в якому зазначено, що виявлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, також вказано про відмову ОСОБА_1 від огляду (а.с.4), відеозаписом з нагрудної камери патрульного поліцейського та відео реєстратора (а.с.5), а також іншими матеріалами справи.

Що стосується доводів ОСОБА_1 , що він не керував автомобілем то вони є безпідставними та повністю спростовуються відеозаписами наявними в матеріалах справи.

Так, згідно відеозапису з відео реєстратора автомобіля поліцейських, наявного в матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_1 рухався по дорозі увімкнув покажчик повороту та мав намір здійснити маневр повороту ліворуч, різко увімкнув задній хід та почав рухатись назад (а.с.5).

Як вбачається з відеозапису бодікамери поліцейського, під`їхавши до транспортного засобу на сидінні водія сидів ОСОБА_1 , в автомобілі більше нікого не було, тобто було встановлено, що ним керував останній, в ході перевірки документів у ОСОБА_1 було виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на місці зупинка та у медичному закладі ОСОБА_1 відмовився. Йому було роз`яснено його права та обов`язки та повідомлено, що відносно нього буде складений протокол за ч.2 ст.130 КУпАП (а.с.5).

Отже, доводи апелянта про те, що він не керував автомобілем, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки повністю спростовуються відеозаписами, які є в матеріалах справи.

Зазначені відеозаписи події відповідають вимогам ст.251 КУпАП, згідно якої доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Надані відеозаписи відображають подію адміністративного правопорушення та містять відомості, що підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, а тому обґрунтовано судом взяті до уваги.

Щодо посилань ОСОБА_1 про те, що в судовому засіданні допитувались свідки, однак в оскаржуваній постанові взагалі не зазначено, що свідки допитувались та не надано оцінки їхнім показам, не беруться апеляційним судом до уваги, оскільки дані доводи ніяким чином не впливають на правильність висновку про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та на вчинення ним адміністративного правопорушення за ч.2 ст.130 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не беруться апеляційним судом до уваги, оскільки належним чином не спростовують сукупності доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, яке ставиться йому у провину, та не можуть бути безумовними підставами для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у даній справі.

Апеляційним судом у повному обсязі проаналізовані докази, які містяться в матеріалах справи.

Проаналізувавши зібрані й наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи.

При накладенні адміністративного стягнення, суд врахував фактичні обставини справи, дані про особу порушника та обґрунтовано застосував адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами без оплатного вилучення транспортного засобу, так як він не належить правопорушнику.

Підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у даній справі з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 січня 2025 року щодо нього без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов