Справа № 461/2209/25 Головуючий у 1 інстанції: Юрків О. Р.
Провадження № 33/811/573/25 Доповідач в 2-й інстанції: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., з участю представника Львівської митниці Сичова Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу представника Львівської митниці Радилецької С.П. в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 03 квітня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 471 МК України,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ч.3 ст. 471 МК України та накладено стягнення 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 5100,00 грн. штрафу в дохід держави.

Вилучений, відповідно до протоколу про порушення митних правил №0293/UA209000/2025 від 08.03.2025 року, товар - повернуто ОСОБА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Львівської митниці Державної митної служби України 100,93 грн. витрат за зберігання товару на складі митниці.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Згідно з постановою 08.03.2025 року о 22 годині 26 хвилин ОСОБА_1 повертався з приватної поїздки з Республіки Польщі в Україну через МАПП „Шегині Львівської митниці, автомобілем марки «ОРЕL VIVARO», реєстраційний номер НОМЕР_1 . ОСОБА_1 обрав для слідування смугу спрощеного митного контролю „зелений коридор, чим своїми діями заявив про відсутність будь-яких товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню або які належать до категорії товарів, на переміщення яких через митний кордон України встановлені заборони чи обмеження.

У ході митного контролю автомобіля марки «ОРЕL VIVARO», реєстраційний номер НОМЕР_1 виникла підозра щодо наявності в ньому товарів, які належать до категорії товарів, на переміщення яких через митний кордон України встановлені заборони чи обмеження.

Автомобіль було скеровано зі смуги спрощеного митного контролю на оглядовий майданчик, де під час проведення поглибленого огляду крім особистих речей та товарів, дозволених до переміщення через митний кордон України ч. 1 ст.374 Митного кодексу України було виявлено товар, а саме: порошок листя Морінги у вакуумних упаковках із маркуванням «SUPERFOOD MORIGA BIO RAW термін придатності 03.2026 р.» у кількості 3 штуки, загальною вагою 3 кілограми, вакуумні упаковки ймовірно із порошком листя Морінги, без маркувань загальною кількістю 47 упаковок, загальною вагою 47 кілограм. Товар знаходився у багажному відділенні автомобіля без ознак приховування.

Відповідно до ч.2 ст.378 Митного кодексу України та постанови КМУ № 434 від 21.05.2012 р. цей товар обмежено до переміщення через митний кордон України.

Згідно ч.2 ст.366 Митного кодексу України, канал, позначений символами зеленого кольору ("зелений коридор"), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.

За ч.4 ст. 366 МКУ, громадянин самостійно обирає відповідний канал ("зелений коридор" або "червоний коридор") для проходження митного контролю за двоканальною системою.

Відповіло до примітки до ст. 471, недекларуванням у цій статті вважається незаявлення громадянином за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений цим Кодексом, про товари, які переміщуються (пересилаються) таким громадянином через митний кордон України (у тому числі при проходженні (проїзді) ним каналом, позначеним символами зеленого кольору ("зелений коридор").

Товари, що не перевищували неоподатковану норму для громадян було повернуто ОСОБА_1 .

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив дії щодо недекларування товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством обмеження щодо ввезення на митну територію України та які переміщуються громадянами.

Дії ОСОБА_1 органом митниці кваліфіковані, як порушення митних правил, відповідальність за вчинення яких передбачене ч.3 ст. 471 МК України.

Не погоджуючись із рішенням судді першої інстанції, представник Львівської митниці Радилецька С.П. звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Галицького районного суду м. Львова від 03.04.2025 в частині повернення товару та ухвалити нову постанову, якою накласти додаткове стягнення у виді конфіскації предметів правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимоги покликається на те, що не погоджується з накладеним стягненням, оскільки вважає, що таке не спрямоване на попередження подібних правопорушень.

Представник Львівської митниці Сичов Ю.В. апеляційну скаргу підтримав, просив задоволити.

ОСОБА_1 , захисник Камінський І.П. у судове засідання не прибули. Захисник Камінський І.П. надіслав заперечення на апеляційну скаргу, в яких просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги митниці, вважає таку безпідставною.

Заслухавши доводи представника митниці Сичова Р.В., перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 487 МК України провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 486 МК України, завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне, та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Положеннями ст. 489 МК України визначено, що при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів провадження, вказані вимоги закону при розгляді протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 були дотримані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 Митного кодексу України відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим, та представником митниці в апеляційній скарзі не оспорюється.

Щодо незгоди апелянта із накладеним стягненням, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно з ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Відповідно до санкції ч. 3 ст. 471 МК України на особу за недекларування товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та які переміщуються громадянами може бути накладено стягнення у виді штрафу у розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією таких товарів або без такої.

Тобто санкція вказаної норми закону передбачає для суду дискреційні повноваження в частині можливості накладення стягнення у виді конфіскації товарів.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції в повній мірі врахував характер і спосіб вчиненого, особу правопорушника, інші обставини справи, що впливають на вид стягнення, зокрема те, що такий вперше притягується до адміністративної відповідальності, а тому на переконання апеляційного суду судом першої інстанції обґрунтовано накладено на останнього адміністративне стягнення у виді штрафу без конфіскації товарів.

Застосоване до ОСОБА_1 стягнення лише у виді штрафу є достатнім для виправлення та належної поведінки правопорушника, відповідає принципу справедливої рівноваги між інтересами суспільства і необхідністю дотримання фундаментальних прав людини, закріпленого у ст.1 Першого Протоколу до Конвенції.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови судді першої інстанції, при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо того, що висновок суду першої інстанції є передчасним, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

За таких обставин, апеляційний суд визнає подану апеляційну скаргу необґрунтованою, та не вбачає підстав для скасування постанови судді Галицького районного суду м. Львова від 03 квітня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України.

Ураховуючи вищенаведене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, й підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 03 квітня 2025 року відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 471 МК України залишити без змін, апеляційну скаргу представника Львівської митниці Радилецької С.П. - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Т.М. Урдюк