КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/1519/2025 Головуючийв суді ІІ інстанції Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Сушко Л.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Симоненка Дмитра Євгеновича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 09 грудня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 966231 від 28 жовтня 2024 року - 28 жовтня 2024 року о 13 год. 20 хв. у м. Києві, на вул. Шосе Дніпровське, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Toyota RAV 4», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови, від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та проведення такого огляду в медичному закладі у встановленому законному порядку, водій відмовилася, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, тим самим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 09 грудня 2024 року визнано ОСОБА_1 винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 грн 60 коп. на користь держави.

Не погоджуючись з вказаною постановою, 24 січня 2025 року адвокат Симоненко Д.Є., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просила її скасувати та ухвалити нову постанову, якою закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях події та складу адміністративного правопорушення.

Разом з апеляційною скаргою було заявлене клопотання, у якому адвокат Симоненко Д.Є., який діє в інтересах ОСОБА_1 порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку захисник ОСОБА_1 - адвокат Симоненко Д.Є. зазначає, що захисник був ознайомлений з текстом постанови суду першої інстанції 02 січня 2025 року, а 09 січня 2025 року було вперше подано апеляційну скаргу, однак 21 січня 2025 року Київський апеляційний суд повернув апеляційну скаргу захисника у зв`язку з не наданням витягу з договору про надання професійної правничої допомоги, відтак 24 січня 2025 року, в день публікації постанови, захисник вдруге подав апеляційну скаргу з урахуванням позиції постанови Київського апеляційного суду від 21 січня 2025 року.

Доводи апеляційної скарги адвокат Симоненко Д.Є. обгрунтовує тим, що твердження суду першої інстанції у своїй постанові про те, що суд належним чином повідомляв ОСОБА_1 про день, час та місце судового розгляду, проте остання в судове засідання з`явилась, причини неявки суду не відомі, а клопотання про відкладення судового розгляду до суду не надходило, не відповідають дійсності, оскільки в матеріалах справи міститься клопотання про відкладення розгляду справи, а секретар судового засідання був заздалегідь попереджений про неможливість явки захисника в судове засідання 09 грудня 2024 року, відтак дата наступного судового засідання була узгоджена на 11 грудня 2024 року.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані також тим, що суд першої інстанції у своїй постанові вказав зовсім іншу дату та місце вчинення адміністративного правопорушення, аніж зазначені у протоколі.

Крім того, адвокат Симоненко Д.Є., який діє в інтересах ОСОБА_1 обгрунтовує доводи апеляційної скарги тим, що у справі про адміністративне правопорушення суд не може застосовувати висновок про винуватість особи на тому факті, що протокол про адміністративне правопорушення не скасовано.

ОСОБА_1 та її адвокат - Симоненко Д.Є. у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явились, про день, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, разом з тим апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, доводи захисника ОСОБА_1 - адвоката Симоненка Д.Є. про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 09 грудня 2024 року, на думку суду апеляційної інстанції є обґрунтованими.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що судом першої інстанції було надіслано постанову на адресу ОСОБА_1 , або її представника. Первинну апеляційну скаргу було подано 09 січня 2025 року (а.с. 18-25), однак постановою Київського апеляційного суду від 21 січня 2025 року вказану апеляційну скаргу було повернуто особі, яка її подала (а.с. 28-29).

Відтак, суд апеляційної інстанції приймає до уваги аргументи, які наведено у клопотанні про поновлення строку.

Враховуючи зазначене, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, з огляду на викладені обставини суд апеляційної інстанції вважає за необхідне клопотання задовольнити, поновити адвокату Симоненку Д.Є., який діє в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 09 грудня 2024 року, як такий, що пропущений з поважних причин.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Як убачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суд першої інстанції достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у матеріалах справи адміністративної справи доказах.

Частиною 1 статті 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізувала своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодилась нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно з встановленими нормами закону держави Україна.

Вина ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 966231 від 28 жовтня 2024 року - 28 жовтня 2024 року о 13 год. 20 хв. у м. Києві, на вул. Шосе Дніпровське, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Toyota RAV 4», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови, від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та проведення такого огляду в медичному закладі у встановленому законному порядку, водій відмовилася, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, тим самим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1-2);

- у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 28.10.2024 року, з якого вбачається, що огляд не проводився (а.с. 3);

- у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 3360293 від 28.10.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП, оскільки водій, керував транспортним засобом обладнаним засобами пасивної безпеки та був непристебнутий ременем безпеки (а.с. 4);

- у рапорті поліцейського взводу № 2 роти № 6 батальйону № 2 полку № 1 УПП у м. Києві ДПП, рядового поліції Людмили Дринь від 31 жовтня 2024 року, з якого вбачається, що під час складання протоколу не було вказану неповну адресу місця складання та місця скоєння даного правопорушення, натомість дійсним місцем складання та місцем скоєння ДТП є Дніпровське шосе, заїзд на вул. Бродівська (а.с. 7);

- на відеозаписі із нагрудної відеокамери (відеореєстратора) № 470418, 470655 працівників патрульної поліції, що здійснювали оформлення вчиненого особою, що притягається до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, який кореспондується з фактичними обставинами справи та вказує на факт порушення водієм вказаних правил ПДР. Зокрема, на долученому до матеріалів справи відеозаписі зафіксовано момент зупинки автомобіля «Toyota RAV 4», д.н.з. НОМЕР_1 , повідомлення причини зупинки, а саме звернення від громадянина про необережне кермування, зафіксовано момент винесення постанови за кермування транспортним засобом без пристебнутого паска безпеки та ознайомлення водія з нею. У ході спілкування з ОСОБА_1 патрульними поліції було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, попередньо провівши пробу Ромберга та повідомивши водію про запах алкоголю з порожнини, на що остання повідомила, що вживала вчора. На неодноразову вимогу пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, або ж у лікаря нарколога, водій висловлювала відмову (момент відеофайлу «966231-2» з 0:20:00, 0:20:59, 0:22:00). Крім того, на відеозаписі зафіксовано момент роз`яснення прав, передбачених ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, процедуру складання матеріалів адміністративного правопорушення, ознайомлення водія з ними та момент передачі транспортного засобу тверезому водію (а.с. 7);

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення є протокол про здійснення адміністративного правопорушення.

Кодекс України про адміністративні правопорушення, а саме - ст. 256 детально регламентує питання, що пов`язані зі складанням протоколу про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Виявлені працівниками поліції 28.10.2024 року у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння в розумінні п.п. 3-4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обставини, зазначені в протоколі узгоджуються із дослідженим судом апеляційної інстанції відеозаписом із нагрудної камери (відеореєстратора) поліцейського, на якому відображені події, які відбувалися 28 жовтня 2024 року за участю ОСОБА_1 ..

Відеозапис свідчить про дотримання працівником поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під час проведення її огляду та вимог ст. 266 КУпАП.

Так, з відеофайлу вбачається, що патрульний поліції неодноразово пропонує водієві пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, на що остання висловлювала відмову.

Відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. На відео, що міститься в матеріалах справи, зафіксовані подія правопорушення. Цей відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що твердження суду першої інстанції у своїй постанові про те, що суд належним чином повідомляв ОСОБА_1 про день, час та місце судового розгляду, проте остання в судове засідання з`явилась, причини неявки суду не відомі, а клопотання про відкладення судового розгляду до суду не надходило, не відповідають дійсності, оскільки в матеріалах справи міститься клопотання про відкладення розгляду справи, а секретар судового засідання був заздалегідь попереджений про неможливість явки захисника в судове засідання 09 грудня 2024 року, відтак дата наступного судового засідання була узгоджена на 11 грудня 2024 року, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки у матеріалах справи наявні докази на підтвердження того, що як ОСОБА_1 , так і її адвокат, про дату судового засідання були повідомленні належним чином, про що свідчать довідки про доставку СМС одержувачу Симоненко Д.Є. на номер телефону НОМЕР_2 та одержувачу ОСОБА_1 на номер телефону НОМЕР_3 (а.с. 13-14). Крім того, у матеріалах справи наявна розписка від Симоненка Д.Є. від 27 листопада 2024 року, у якій останній підтвердив свою обізнанність щодо дати наступного судового засідання, а саме 09 грудня 2024 року о 11 год. 00 хв..

У переданих судом першої інстанції матеріалах справи відсутні будь-які клопотання про відкладення розгляду справи, а з долучених адвокатом Симоненком Д.Є. знімків екрану з підсистеми «Електронний суд», де відображено картку руху клопотання про відкладення розгляду справи від 09 грудня 2024 року, вбачається, що вказаний документ було зареєстровано у суді першої інстанції 09 грудня 2024 року о 12 год. 00 хв., тобто після проведення судового засідання, яке відбулось 09 грудня 2024 року о 11 год. 00 хв. (а.с. 68).

Крім того, на виконання вимог постанови Київського апеляційного суду від 24 лютого 2025 року про належне оформлення адміністративної справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, Голосіївським районним судом м. Києва було надано відомості про те, що суддя Вдовиченко О.О. в період з 10.12.2024 року по 12.12.2024 року перебувала на лікарняному, що підтверджено належними доказами (а.с. 34-36), відтак доводи апеляційної скарги про те, що дата наступного судового засідання була узгоджена на 11 грудня 2024 року є неспроможними.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції у своїй постанові вказав зовсім іншу дату та місце вчинення адміністративного правопорушення, аніж зазначені у протоколі, суд апеляційної інстанції також відхиляє, оскільки постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 20 березня 2025 року було виправлено описку в постанові Голосіївського районного суду м. Києва від 09 грудня 2024 року, а саме у мотивувальній частині постанови у першому абзаці дату та місце вчинення правопорушення на вірну: «28.10.2024 року о 13 год. 20 хв. водій ОСОБА_1 в м. Києві по вул. Дніпровське шосе, заїзд на вул. Бродівська» (а.с. 53).

Крім того, доводи апеляційної скарг про те, що у справі про адміністративне правопорушення суд не може застосовувати висновок про винуватість особи на тому факті, що протокол про адміністративне правопорушення не скасовано, суд апеляційної інстанції не бере до уваги, оскільки висновок при винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП доведений сукупністю вищенаведених доказів, об`єктивність яких суд апеляційної інстанції не ставить під сумнів.

Разом з тим, ОСОБА_1 не була позбавлена можливості зазначити у протоколі про адміністративне правопорушення ті пояснення, які вважала за потрібні, однак свою незгоду із викладеними у ньому відомостями не зазначила.

Враховуючи положення ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Інших вагомих та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що обраний судом першої інстанції вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова Голосіївського районного суду м. Києва від 09 грудня 2024 року є законною та обґрунтованою, а тому, апеляційна скарга адвоката Симоненка Дмитра Євгеновича, який діє в інтересах ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити адвокату Симоненку Дмитру Євгеновичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 09 грудня 2024 року.

Апеляційну скаргу адвоката Симоненка Дмитра Євгеновича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 09 грудня 2024 року, залишити без задоволення.

Постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 09 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено «21» травня 2025 року.

Суддя Київського апеляційного суду Л.П. Сушко