Справа № 541/1347/25
Номер провадження3/541/493/2025
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року м. Миргород

Суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Дністрян О.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП протягом року не притягувалася, працює головним спеціалістом Миргородського відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, місце проживання: АДРЕСА_1 ,

- у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 №283535 від 27 березня 2025 року 27.03.2025 близько 22 год. 00 хв. в місті Миргород, вул. Гоголя, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом ВАЗ 21102, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різким запахом з порожнини рота, вираженим тремтінням пальців рук, почервонінням шкірного покриву обличчя. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовилась як на місці за допомогою газоаналізатора Drager, так і в медичному закладі, від керування транспортним засобом відсторонена. Своїми діями порушила вимоги п. 2.5 ПДР України, чим скоїла правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала та пояснила, що 27.03.2025 о 22.00 год. вона дійсно керувала транспортним засобом ВАЗ 21102, перебувала в тверезому стані. Коли її зупинили працівники поліції, вони повідомили їй, що причиною зупинки було те, що вона проїхала на мигаючий зелений, а потім жовтий сигнал світлофора. Освітлення на місця зупинки не було вже в цей час. Після цього поліцейський сказав, що вона перебуває в стані алкогольного сп`яніння, є ознаки цього, та запропонував пройти тест. Вона відмовилась проходити тест, оскільки в руках у поліцейського не було тестера. Пройти медичний огляд в лікарні їй не пропонували та направлення на огляд їй не давали. Потім на прохання поліцейського вона дала водійське посвідчення, він відійшов хвилин на 20 та потім повернувся з протоколом. Про те, що буде складати протокол поліційські її не повідомили. Жодних письмових пояснень з неї не брали. Вона вийшла з автомобіля, розписалась в документах, посвідчення в неї не вилучали, від керування не відсторонили, тому вона за кермом поїхала далі додому.

Захисник Чернюк В.Д. просив провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити. Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом та була в тверезому стані, жодних ознак алкогольного сп`яніння, зазначених в протоколі, ОСОБА_1 не мала. Відмовилась від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки хвилин за 10 перед зупинкою застосувала засіб від болю в горлі «Ангілекс-здоров`я», поліцейський не мав при собі технічний засіб для проходження огляду. Також ОСОБА_1 не було роз`яснено право пройти огляд в закладі охорони здоров`я, її не направили до медичного закладу та не вручили направлення. Отже, після зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 та її незгоди пройти огляд на місці зупинки, працівники поліції, в порушення встановленого порядку, не направили її до медичного закладу для огляду. Відповідно огляд водія з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння належним чином не було проведено, чим порушено приписи п.п. 4, 8, 9, 10, 12, 13, 15 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735, п.п. 9, 12, 13 абзацу другого Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ від 17.12.2008 №1103.

Прокурор Базавлук С.С. просила адміністративне провадження відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з огляду на наступне. З наданого відеозапису не вбачається ознак перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, оскільки при наявності штучного освітлення фонариками поліцейських неможливо розгледіти червоний колір обличчя водія, не зафіксовано тремтіння рук. Покази поліцейських є суперечливими та такими, що не відповідають дійсності (щодо освітлення місця зупинки). Працівниками поліції не було роз`яснено права, передбачені ст. 268 КУпАП, право на проходження огляду в медичному закладі та не надано направлення про можливість самостійного освідування у лікарському закладі.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка інспектор СРПП ОСОБА_2 пояснив, що 27.03.2025, близько 22 год., в м. Миргород по вул. Гоголя було зупинено автомобіль, який проїхав на заборонений сигнал світлофора. На відео не було видно саме момент проїзду перехрестя та на який сигнал світлофора це відбулося, він це особисто побачив та прийняв рішення зупинити транспортний засіб. На вулиці було темно, вже ввімкнули вуличне освітлення та було світло від світлофора. При спілкуванні у водійки ОСОБА_1 було виявлено ознаки сп`яніння тремтіння рук, почервоніння обличчя, різкий запах алкоголю. На його питання вона відповіла, що їде з роботи, не вживала алкогольні напої, приймала медичні препарати. Він декілька разів запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на місці за допомогою газоаналізатора або в медичному закладі, роз`яснив їй права. Вона відмовилась від огляду, розмовляла по телефону, на його питання давала якісь «несерйозні» відповіді. Тоді він пішов складати протокол по ч. 1 ст. 130 за порушення п. 2.5 ПДР України. Водійку було ознайомлено з протоколом, надана його копія і відсторонено від керування. Він не пам`ятає чи було зафіксовано на відео момент вручення направлення на проходження огляду в медичному закладі. Він заборонив подальший рух та сказав ОСОБА_1 , щоб вона знайшла тверезого водія, після чого вони поїхали далі, бо були інші виклики зі «102». Будь-яких заяв чи клопотань не було, пояснення вона надала в усній формі, що зафіксовано відеореєстратором. Також свідок зазначив, що в нього є бланк направлення для проходження огляду в медичному закладі, однак він складається за необхідності та водієві не видається. Інспектор написав у відповідній графі відмовилась від проходження огляду.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка інспектор СРПП ОСОБА_3 повідомила, що вона працює поліцейською сектору РПП Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області. З ОСОБА_1 не знайома, побачила її, коли з напарником ОСОБА_2 складали протокол за ст. 130 КУпАП за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. Водійка проїхала на заборонений сигнал світлофора, тому її зупинили. Ця подія була в цьому році, місяць-півтора назад, на вулиці Гоголя, була темна пора, світлофор працював, було вуличне освітлення. ОСОБА_2 запропонував їй пройти огляд, так як виявив у неї ознаки сп`яніння: нечітка вимова, тремтіння рук, почервоніння обличчя, запах алкоголю з рота. Водійка за весь час не виходила з автомобіля. Їхати в лікарню ОСОБА_1 відмовилась, проходити на місці теж (газоаналізатор був в наявності). Направлення на проходження огляду в медичному закладі виписував напарник і вручив його водійці, повідомив про відсторонення від подальшого керування. Вона стояла поряд з автомобілем, ОСОБА_1 весь час була в автомобілі, скло було приспущене, вона курила, однак запах алкоголю домінував. Всі події були зафіксовані на бодікамеру.

Дослідивши матеріли справи про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , доводи та клопотання захисника ОСОБА_4 , думку прокурора Базавлук С.С., переглянувши відео запис, суддею встановлено наступне.

Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено форму і основні елементи змісту протоколу про адміністративне правопорушення. В ньому, зокрема, повинно бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, встановлені на підставі сукупності досліджених доказів, які наведені на обґрунтування наявності складу правопорушення і правильності його юридичної кваліфікації.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до рішень ЄСПЛ (рішення від 30.05.2013 року, заява № 36673/04 та рішення від 20.09.2016 року, заява № 926/08), у випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає усіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа належним чином не може підготуватись до захисту) та принципу рівності сторін (оскільки фактично суд перебирає на себе не властиву йому функцію обвинувачення), що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, і у такому разі справа має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В протоколі про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 №283535 від 27.03.2025 зазначено, що 27.03.2025 близько 22 год. 00 хв. в місті Миргород, вул. Гоголя, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом ВАЗ 21102, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, різким запахом з порожнини рота, вираженим тремтінням пальців рук, почервонінням шкірного покриву обличчя. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовилась як на місці за допомогою газоаналізатора Drager, так і в медичному закладі, від керування транспортним засобом відсторонена. Своїми діями порушила вимоги п. 2.5 ПДР України, чим скоїла правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення .

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КпАП України передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пункт 2.5 ПДР України передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок огляду на стан сп`яніння визначений ст. 266 КУпАП, «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 (далі Порядок) та «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція).

Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 266 КУпАП).

Згідно з п. 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП (далі заклад охорони здоров`я).

Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції (п.8 розділу ІІ Інструкції).

Згідно п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння - у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів, в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Отже, зазначені нормативні акти чітко передбачають, що у випадку відмови водія від огляду на місці зупинки чи незгоди водія із результатами огляду на місці зупинки, працівник поліції ще не має права скласти протокол за ст. 130 КУпАП. У такому випадку закон покладає обов`язок на працівника поліції запропонувати водієві пройти огляд в медичному закладі.

Крім цього, проходження огляду в медичному закладі пропонується не лише усно, а шляхом вручення водієві письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я. У цьому письмовому направленні має бути вказано конкретний заклад охорони здоров`я, який входить до затвердженого переліку, дані про особу водія, якого направляють, точний час видачі направлення тощо.

Однак, матеріали адміністративного провадження не містять доказів вручення ОСОБА_1 направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я після відмови від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Пунктами 3, 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015р. №1452/735, визначено, що ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Однак з переглянутого відеозапису не вбачається наявність тих ознак, які зазначені поліцейським та зафіксовано в протоколі про адміністративне правопорушення. Поведінка ОСОБА_1 відповідає обстановці, відсутнє тремтіння рук, оскільки відео відображається чорно-білим, неможливо зрозуміти чи є почервоніння обличчя.

Крім того, в матеріалах адміністративної справи відсутні докази відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом та передачі керування іншій уповноваженій особі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в даній ситуації протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №283535 від 27.03.2025 не може бути визнаний достатнім доказом, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали жодних сумнівів.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу правопорушника, що є ключовими поняттями для демократичної концепції судового розгляду.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, зокрема в рішеннях у справах "Гурепка проти України (N2)" 08.07.2010 року, "Лучанінов проти України" від 09 червня 2011 року на необхідність суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

Вирішуючи питання про допустимість доказів суд застосовує також практику ЄСПЛ, який у вирішенні питання про справедливий судовий розгляд, застосовує концепцію "плодів отруєного дерева", тобто оцінку допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно. Тим не менше ЄСПЛ виходить з того, що при недопустимості одного доказу в єдиному ланцюжку, суд повинен в подібному випадку вирішити питання про справедливість судового розгляду в цілому, прикладом чого є рішення ЄСПЛ у справах "Хан проти Сполученого Королівства", "Яременко проти України (№2)".

З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції не дотримано вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а тому на підставі ч. 5 ст. 266 КУпАП суд визнає такий недопустимим доказом.

Будь-які інші достатні докази, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, відсутні.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23- рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події правопорушення.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд вважає, що провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КпАП слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 251, 284, 287 КУпАП, -

П о с т а н о в и в :

Провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП (протокол серія ЕПР1 №283535 від 27 березня 2025 року) закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О.М. Дністрян