ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2025 року суддя Хортицького районного суду міста Запоріжжя Калугіна Ганна Борисівна, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не відоме, громадянина України, місце роботи: не відомо, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 221112 від 14.01.2025 встановлено, що 14.01.2025 о 21:31 год. в м. Запоріжжі по пр-ту Інженера Преображенського, буд. 13, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2103, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме розширені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідніть обличчя. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Про повторність попереджений. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом паркування без порушень ПДР України, чим порушив п. 2.5 ПДР України - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів.

В судове засідання ОСОБА_2 не прибув.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 захисник Насонова М.С. пояснила, що при зупинені працівниками и поліції ОСОБА_2 було повідомлено, що при з`їзді він не увімкнув сигнал повороту, після чого запитали, коли він в останнє звертався до ТЦК, перевіривши його особу по своїй базі даних, повідомили, що він перебуває в активному розшуку у ТЦК та що повезуть його до ТЦК. Після того, як ОСОБА_2 відмовився, повідомили його про те, що вбачають у нього ознаки наркотичного сп`яніння та запропонували проїхати до медичного закладу, на що той погодився. Проте, працівники поліції, незважаючи на згоду ОСОБА_1 проїхати до медичного закладу, склали на нього протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП та повезли його до ХАБу, де він тривалий час утримувався.

09.05.2025 від захисника ОСОБА_1 захисника Насонової М.С. надійшло клопотання про закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПРІ № 22112 від 14.01.2025 р. є незаконним, складений із грубим порушенням вимог чинного законодавства та ґрунтується лише на припущеннях працівника поліції. Працівники патрульної поліції відразу повідомили ОСОБА_1 , що повезуть його ХАБу, так як він в активному розшуку у ТЦК (діючим законодавством не передбачене поняття активний розшук, та працівники патрульної поліції не мають законних підстав затримувати особу) та коли ОСОБА_1 відмовлявся їхати працівники поліції зазначили, що ОСОБА_1 перебуває під наркотичним сп`янінням. Прошу суд відразу звернути увагу, що у самому описі у зазначеному протоколі зазначено від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку у медичному закладі КНП ОКЗПНД та СЗХ ЗОР у присутності лікаря-нарколога відмовився на місці зупинки ТЗ. Як вбачається із наданого відеозапису лікаря-нарколога на місці складання протоколу не було. Також, на відеозапису на 01:56 патрульний поліцейський відразу каже щас найдем щось та «знайшли». Також працівниками поліції грубо порушено ст.ст. 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію» та, відповідно, ч. 5 розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року №1026, в частині здійснення безперервності відео фіксації, оскільки фіксація відеозаписів із назвою на диску: ІМС 9244, ІМС НОМЕР_3 , ІМС 9246 здійснювалася за допомогою не ідентифікованих відео пристроїв, які не містять, передбачених п. 2 Розділу ІІ Інструкції інвентарного та номенклатурного номерів, що в свою чергу є належною підставою для визнання указаних відеозаписів неналежними та недопустимими. Більше того, указані відеозаписи є досить тривалими за часом та розпочинаються з моменту, коли патрульні безпідставно зупиняють якийсь транспортний засіб та на цьому відео переривається. Також, Працівник поліції візуально не оглядав зіниці ОСОБА_1 на предмет реагування таких на світло. Вказана у протоколі про адміністратвине правопорушення ознака наркотичного сп`яніння як «поведінка, що не відповідає дійсності» не підтверджується наданим відеозаписом, згідно з якими в ході спілкування ОСОБА_1 з поліцейськими та під час складання відносно нього адміністратвиних матеріалів, поведінка та дії є адекватними та такими, що відповідають обстановці: ОСОБА_1 реагував на вимоги поліцейських та надавав адекватні відповіді на їх запитання, а також сам ставив працівникам поліції питання. Поміж тим, єдиною підставою для проведення огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, яку працівник поліції оголосив водію в ході розмови, став випадок, що йому здалося що ОСОБА_1 щось вживав. Такі підстави для проведення огляду водія на стан сп`яніння не ґрунтуються на вимогах Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а самим поліцейським не вчинено усіх належних дій щодо виявлення у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, визначених у пункті 4 Розділу І вказаної Інструкції. Також, на відеозапису видно, що у ОСОБА_1 пальці рук не тремтіли. За наведених обставин, у конкретному випадку, що зазначення працівниками поліції у протоколі ознак наркотичного сп`яніння само по собі не свідчить про їх наявність у особи. Таким чином, працівниками поліції не доведено факту наявності у ОСОБА_1 вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення ознак наркотичного сп`яніння. Патрульними поліцейськими було нібито встановлено факт відмови від проходження огляду направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП «ОКЗПНД та СЗХ» ЗОР. Але ОСОБА_1 це направлення навіть не надавалось, що підтверджує відеозапис. Дослідженими матеріалами цієї справи встановлено що працівниками поліції не було оголошено ОСОБА_1 жодних ознак сп`яніння як це вимагає законодавство, натомість одразу запропоновано пройти огляд на визначення стану сп`яніння. На погляд захисника працівники поліції просто захотіли відвезти до РТЦК та СП ОСОБА_1 , але він погодився їхати до медичного закладу на огляд з метою виявлення на стан наркотичного сп`яніння, але працівники патрульної поліції ввели його в оману та повезли до ТЦК. Погодження ОСОБА_1 їхати до медичного закладу на виявлення на стан сп`яніння підтверджується наданим відеозаписом:

- 15:30 ОСОБА_1 згоден їхати;

- 19:46 ОСОБА_1 згоден їхати;

- 20:03 ОСОБА_1 згоден їхати;

- 48:43 ( ОСОБА_1 каже що він їде до лікарні)

- 49:13 ( ОСОБА_1 питає патрульного поліцейського «а когда на освидетельствование»);

- 02:10:00 спілкуються щодо «розшуку» по ТЦК, а вже в 02:19:00 коли ОСОБА_3 відмовляється та заперечує щодо розшуку, патрульний поліцейський починає пред`являти наркотичне сп`яніння для того, щоб ОСОБА_1 вийшов із свого авто;

- 02:23:00 патрульний питає ОСОБА_1 щодо проходження огляду, останній погоджується;

- 02:28:41 патрульний поліцейський каже Ви відмовляєтесь? ОСОБА_1 каже що ні, але намагається викликати інший наряд патрульних, щоб проїхати з ними, так як цей патруль відвезе його до ТЦК;

- 02:33:49 патрульний поліцейський каже, що все одно відвезе його до ТЦК;

- 02:34:06 ОСОБА_1 наполягає їхати до лікарні;

- 02:43:19 ОСОБА_3 наполягає, щоб їхали на Седова, для проведення огляду.

Отже, поліцейські, як суб`єкт правозастосування склали протокол стосовно ОСОБА_1 , проте самостійно не встановивши та не переконавшись, що останній дійсно керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння. Таким чином, такі дії працівників патрульної поліції розцінюються, як бажання у будь-якому випадку притягнути ОСОБА_1 до відповідальності, за відсутності для цього законних підстав, вимога щодо проходження ним огляду на стан наркотичного сп`яніння була формальною. Манера спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 , без чіткого роз`яснення прав та обов`язків, а також наслідків у разі вчинення особою тих чи інших дій, є неприпустимою, оскільки породжує в особи сумніви та двозначність щодо розуміння обставин, які склалися. Такі дії працівників поліції з ініціювання провадження призвели до несправедливості провадження в цілому. Захисник вважає, що відбулось недотримання процедури та порядку виявлення у водія, який керував транспортним засобом, ознак наркотичного сп`яніння, є істотним порушенням процедури проходження водієм транспортного засобу огляду на визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, виключає адміністративну відповідальність та порушує конституційні права і свободи ОСОБА_1 , а також встановлений законом порядок отримання фактичних даних у справі. Просить суд закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 07 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

У КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування особою транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про національну поліцію», поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч.ч. 1-3 статті 7 Закону України «Про національну поліцію», під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації. Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції. Здійснення заходів, що обмежують права та свободи людини, має бути негайно припинене, якщо мета застосування таких заходів досягнута або немає необхідності подальшого їх застосування.

Відповідно до ч. 1 статті 8 Закону України «Про національну поліцію», поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

В другій частині цієї статті зазначається, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Відповідно до пункту 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі - Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пункт 3 розділу І зазначеної Інструкції визначає, що ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно пункту 6 розділу І зазначеної Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби).

Згідно пункту 6 розділу ІІ зазначеної Інструкції, огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Згідно пункту 7 розділу І зазначеної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення.

Відповідно до пунктів 4, 6 постанови КМУ від 17 грудня 2008 № 1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», ст. 266 КУпАП, огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Аналіз вищенаведених норм закону вимагає від поліцейського обов`язкове виконання ряду послідовних дій щодо зупинки водія, виявлення ознак сп`яніння та подальшої вимоги пройти огляд на стан сп`яніння. Таким чином, законній вимозі поліцейського до водія пройти огляд на стан сп`яніння повинні обов`язково передувати законна зупинка транспортного засобу та безпосереднє виявлення ознак сп`яніння у водія.

Як вбачається з дослідженого у судовому засіданні відеозапису бодікамери поліцейських, працівники патрульної поліції зупинили транспортний засіб ВАЗ 2103, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , через порушення правил ПДР, а саме: не ввімкнув сигнал повороту (00:02 хв. відеозапису). Відеозапис розпочинаються з моменту, коли патрульні зупиняють транспортний засіб та на цьому відео переривається, тобто чи увімкнув водій сигнал повороту з відео не вбачається. Після повідомлення про причину зупинки, працівник поліції у водія запитав, коли він в останній раз був у ТЦК. Перевіривши особу водія по базі даних, поліцейський повідомив, що той перебуває в активному розшуку у ТЦК та що його буде доставлено до ТЦК, на що ОСОБА_1 відмовився. Після цього (00:09 хв. відеозапису) поліцейські повідомили про те, що вбачають у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння та запропонували проїхати до медичного закладу, на що той погодився. ОСОБА_1 погоджується та починає дзвонити по телефону. ОСОБА_1 повідомляють про відсторонення від керування ТЗ шляхом паркування без порушення норм ПДР (00:16 хв. відеозапису), поліцейський складає направлення (00:17 хв. відеозапису), та повідомляє, що складається акт про відмову від проходження медичного огляду (00:16 хв. відеозапису). ОСОБА_1 заперечує, каже, що не відмовляється та телефонує на 102 для того, щоб викликати другий патруль, який би відвіз його на медогляд. Поліцейський повідомляє, що ОСОБА_1 повезуть до ХАБу на Анголенко (09:49 хв. відеозапису). ОСОБА_1 знов наполягає, що хоче пройти медогляд, проте поліцейські йому відмовляють через те, що вже складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, при цьому спілкуються, куди його везти: на ОСОБА_5 чи на Одеську (09:49-00:52 хв. відеозапису). На 09:54 хв. відеозапису ОСОБА_1 сідає до патрульного автомобіля, прямують на Одеську до ТЦКтаСП.

Відмова особи від проходження огляду на стан сп`яніння повинна бути чіткою, зрозумілою, такою, яка не викликає сумнівів чи неоднозначного її тлумачення, та яка не залежить від будь-яких зовнішніх факторів, у тому числі і дій чи намірів інших осіб. Аналогічні правові позиції неодноразово наводились у постановах апеляційних судів при перегляді постанов суддів першої інстанції у справах про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП.

Вищенаведеним повністю не підтверджується факт законної зупинки транспортного засобу із інформуванням водія про конкретну причину зупинення з детальним описом підстави зупинки, як того вимагає стаття 35 Закону України «Про національну поліцію», а також вбачається не виконання поліцейськими ряду обов`язкових послідовних дій щодо зупинки водія, виявлення ознак сп`яніння та подальшої вимоги пройти огляд на стан сп`яніння.

Всі подальші дії поліцейських, які відбулись щодо водія після його незаконної зупинки, враховуючи не виконання поліцейськими ряду обов`язкових послідовних дій щодо зупинки водія, виявлення ознак сп`яніння та подальшої вимоги пройти огляд на стан сп`яніння, оцінюються судом як незаконні. При цьому, суд звертає увагу, що ознаки сп`яніння, які викладені в адміністративному протоколі - розширені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння рук, поведінка, що не відповідає обстановці, працівником поліції не виявлялись і не знайшли свого підтвердження під час дослідження відезапису з бодікамер поліцейських, отже нічим не доводяться, таким чином не підтверджується факт виявлення у водія ознак наркотичного сп`яніння відповідно до вимог зазначених вище Інструкції та Постанови КМУ. В даному випадку суддя знаходить, що письмове зазначення поліцейським в подальшому ознак сп`яніння в протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають дійсним фактичним обставинам.

Відповідно до доктрини «плодів отруйного дерева» (fruit of the poisonous tree), сформульованої Європейським судом з прав людини у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж («Гефген проти Німеччини»). На думку ЄСПЛ, надається оцінка допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно. У рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом. У рішеннях у справах «Балицький проти України», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» ЄСПЛ застосував різновид доктрини «плодів отруйного дерева», яка полягає в тому, що визнаються недопустимими не лише докази, безпосередньо отримані з порушеннями, а також докази, яких не було б отримано, якби не було отримано перших. Таким чином, допустимі самі по собі докази, отримані за допомогою відомостей, джерелом яких є недопустимі докази, стають недопустимими.

Отже, надані суду докази є недопустимими, оскільки отримані внаслідок незаконної зупинки. Також, в наступному працівниками поліції недотримано процедури виявлення ознак сп`яніння та направлення особи до медичного закладу.

Підсумовуючи викладене, суддя вважає, що обставини вчинення адміністративного правопорушення не підтверджені належними та допустимими доказами у справі, які б свідчили про наявність в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому, оцінивши надані суду докази, суддя вважає за необхідне провадження у справі закрити відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ст. 247, ст.ст. 245, 251, 268, 280, 283, 284 КУпАП України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не відоме, за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Постанова суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її постановлення.

Повний текст постанови складено 14.05.2025.

Суддя Г.Б. Калугіна