Справа № 734/4302/24 Головуючий у 1 інстанції Демченко Л. М.
Провадження № 33/4823/264/25
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2025 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд

у складі: головуючого-судді Салая Г.А.,

за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Хомекнко М.А.,

розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Бобровицького районного суду Чернігівської області від 06 лютого 2025 року,

У С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 605 грн 60 коп. судового збору.

Місцевим судом зазначено, що 20.09.2024 року, о 00 год. 45 хв., у с. Козелець Чернігівського району Чернігівської області по вул. Соборності, 30-А, керував транспортним засобом КIA Sportage, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та мови, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестеру Драгер ARHK0087 або в медичному закладі у лікаря нарколога у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою, оскільки не було доведено об`єктивної сторони правопорушення керування ним транспортним засобом. Він дійсно перебував у автомобілі, але не за кермом та автомобілем не керував. Керував знайомий, коли підійшли працівники поліції, то вони просто сиділи у транспортному засобі. Такі обставини він пояснив і працівникам поліції і в суді, що підтвердив і свідок ОСОБА_2 та підтверджується відеозаписом із нагрудних камер поліцейських. З відео вбачається, що о 02:41 хв. 20.09.2024 ніхто з поліцейських не складав протокол, тим більше у його присутності, тому вважає, що у протокол внесені недостовірні дані.

Дослідивши апеляційну скаргу, вислухавши ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали вимоги поданої апеляційної скарги та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 708160 від 20.09.2024 року ОСОБА_1 , керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці так і в медичному закладі, від підпису в протоколі також відмовився (а.с. 5).

Згідно наявного в матеріалах справи направлення водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зазначено, що у водія ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук (а.с. 8).

З переглянутого апеляційним судом відеозапису вбачається рух та фіксація на відеореєстратор автомобіля, який рухався на зустріч поліцейському автомобілю, після чого останній здійснив розворот та прослідував за ним. На поданий сигнал про зупинку автомобіль через певний час зупинився, при цьому увесь час перебував у зоні фіксації відеореєстратора. Коли поліцейський підійшов до автомобіля, то водій пересідав на заднє пасажирське сидіння, що чітко зафіксовано на відео, при цьому автомобіль характерно похитувався. На пасажирському передньому місці перебував чоловік, який у подальшому представився ОСОБА_2 та повідомив, що він являється власником автомобіля, вказував, що автомобілем керував він. У подальшому чоловік, який знаходився на задньому сидінні відмовлявся представитися та надати документи протягом тривалого часу, називався чужим прізвищем. Пізніше було з`ясовано його особу, ОСОБА_1 роз`яснені права, запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки він перебував із ознаками такого, від чого він відмовився. Поліцейським повідомлено, що буде складено відповідний протокол, за чим послідувало його складання.

Таким чином, місцевий суд, розглядаючи справу по суті, правильно установив фактичні обставини, які полягали у керуванні ОСОБА_1 транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки так і у закладі охорони здоров`я.

Відтак, доводи апеляційної скарги про недоведеність об`єктивної сторони правопорушення, а саме керування ОСОБА_1 автомобілем, у повній мірі спростовуються відеозаписом.

Що стосується тверджень апелянта про порушення під час складання адміністративних матеріалів, то таких апеляційним судом не встановлено, протокол складено уповноваженою на те особою, у відповідності до ст. 256 КУпАП у присутності особи відносно якої його складено.

Відхиленню підлягають і твердження апелянта про нероз`яснення йому його прав, що спростовується відеозаписом.

Відеозапис є одним із об`єктивних доказів у справі про адміністративне правопорушення, оскільки на ньому зафіксована подія правопорушення. Відеозапис суд оцінює у сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними у даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відеозапис відображає чітку і логічну послідовність дій, а також спілкування співробітників поліції із водієм в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні.

Всі інші доводи апеляційної скарги мають формальний характер та спрямовані на ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. Такі доводи не спростовують встановлених обставин, а також того, що ОСОБА_1 вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 2 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Адміністративне стягнення накладене судом з додержанням вимог статті 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Бобровицького районного суду Чернігівської області від 06 лютого 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяГ. А. Салай