П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/855/25

Провадження № 3/348/347/25

19 травня 2025 року м. Надвірна

Суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Максименко О.Ю., розглянувши матеріали, які надійшли з Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця В/ч НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ,

за ч. 1 ст. 130, ст. 122-4, ст. 124 КУпАП,

У с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 23.03.2025 близько 23:10 год. в м. Надвірна по вул. Соборній, 105 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Mitsubishi д.н.з. НОМЕР_3 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився із застосуванням приладу Алкотест 6810 Драгер 0441 зі згоди водія. Результат огляду 2,64 проміле, тест 4939. Водій порушив вимоги п. 2.9А ПДР - Керування ТЗ особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

23.03.2025 близько 23:10 год. в м. Надвірна по вул. Соборній, 105 водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки Mitsubishi д.н.з. НОМЕР_3 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення із транспортним засобом Dodge д.н.з. НОМЕР_4 , який зупинився попереду під керуванням ОСОБА_2 .. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження із матеріальними збитками, чим порушив п. 12.1. ПДР - Водій ТЗ не врахував безпечної швидкості руху, особливості вантажу, стан ТЗ; п. 13.1 ПДР - Водій незалежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться і стану транспортного засобу, повинен дотримуватися безпечної дистанції.

23.03.2025 близько 23:10 год. в м. Надвірна по вул. Соборній, 105 водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки Mitsubishi д.н.з. НОМЕР_3 , будучи учасником ДТП, залишив місце ДТП до приїзду поліції, чим порушив п. 2.10.а ПДР - Залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та 122-4 КУпАП визнав повністю та пояснив, що він дійсно вчинив ДТП, після якого залишив місце ДТП, оскільки злякався наслідків. На даний час спричинені збитки потерпілій ним відшкодовано. Вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнав та пояснив, що після вчинення ДТП він повернувся у військову частину, де випив 3 пива. Більш, ніж через дві години до нього приїхали працівники поліції та відвезли до відділу поліції, де він проходив огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестера. З результатом огляду він згоден. Проте, під час вчинення ним ДТП він не перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Адвокат Гураш М.В. в судовому засіданні просив закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки алкоголь він вживав після ДТП, а перекваліфікація дій особи під час розгляду справи неможлива. Щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та 122-4 КУпАП, останній вину визнав, тому просив призначити адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

До матеріалів справи разом з протоколами про адміністративні правопорушення наданий диск з відеозаписом подій, з якого вбачається спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 , початок 24.03.2025 о 03:01:14, на якому він взагалі заперечує свою причетність до ДТП та утримується від відповіді на питання щодо періоду вживання алкоголю - до чи після ДТП.

Зауважень від ОСОБА_1 щодо відеозапису не надходило, справжність подій на відеозапису він підтвердив.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948р. та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950р., ратифікованою Україною 17.97.1997 р. передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п. 21 свого рішення у справі «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» ЄСПЛ зазначив, що українське правительство визнало кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р., з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.

Диспозиція ст. 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Пунктом 12.1 Правил дорожнього руху передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Пунктом 13.1 Правил дорожнього руху передбачено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Диспозиція статті 122-4 КУпАП передбачає відповідальність за залишення місця дорожньо-транспортної пригоди водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху , до якої водій або інший учасник дорожнього руху є причетними.

Пунктом 2.10.а Правил дорожнього руху передбачено, що водій у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

В судовому засіданні сумнівів щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП, у суду не виникає, у зв`язку із чим вважає доведеним скоєння ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Враховуючи, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, відсутність обтяжуючих обставин, із врахуванням характеру скоєного та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу в межах санкції ст. 122-4, 124 КУпАП з урахуванням ст. 36 КУпАП.

На підставі ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605 гривень 60 коп. на користь держави.

Щодо адміністративного правопорушення, зазначеного в протоколі серії ЕПР1 № 280033 від 24.03.2025 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази кожний окремо та в їх сукупності, приходить до наступного.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ст. 62 Конституції України Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 280033, адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП вчинене ОСОБА_1 23.03.2024 о 23.10 год, яке полягає в тому, що він керував транспортним засобом марки Mitsubishi д.н.з. НОМЕР_3 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився із застосуванням приладу Алкотест 6810 Драгер 0441 зі згоди водія. Результат огляду 2,64 проміле, тест 4939.

При цьому, під час розгляду справи не було надано достатніх доказів на підтвердження керування ОСОБА_1 23.03.2024 о 23.10 год. транспортним засобом марки Mitsubishi д.н.з. НОМЕР_3 в стані алкогольного сп`яніння.

Освідування його було проведено 24.03.2025 о 03:18 год, тобто, більш, ніж через 3 години після вчинення ДТП.

Вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю є окремим складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, яке ОСОБА_1 не вміняють, і яке за своєю санкцією є тяжчим, ніж ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення це документ, який офіційно засвідчує факт вчинення особою неправомірних дій і є одним із первісних джерел доказів та підставою подальшого провадження у справі, а тому протокол про адміністративне правопорушення має бути складений у строгій відповідності із вимогами Закону.

Протокол про адміністративне правопорушення є формою викладу адміністративного звинувачення, де може бути зазначений перелік можливих доказів вини правопорушника.

Кодекс України про адміністративне правопорушення не містить норми, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому вважаю, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява № 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характерКодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄСПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄСПЛ.

Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

В даному випадку перекваліфікація дій ОСОБА_1 з ч. 1 ст. 130 на ч. 4 ст. 130 КУпАП призведе до погіршення становища особи, у зв`язку із чим суд приходить до висновку про про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 23, 36, 40-1, 122-4, 124, ч. 1, 4 ст. 130, 247, 251, 268, 283-289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 280033 від 24.03.2025, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП України.

Притягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 124, ст. 122-4 КУпАП та призначити йому стягнення за правилами накладення адміністративного стягнення, зазначеними в статті 36 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює сумі 3400 (три тисячі чотириста) гривень 00 копійок на користь держави (отримувач: ГУК в Ів.-Франк.об/Ів.-Фран.о/21081300, Код отримувача (ЄДРПОУ) 37951998, Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), Номер рахунку (стандарт IBAN) UA0009001, Код класифікації доходів бюджету 21081300 (протокол про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 280029 від 24.03.2025).

Роз`яснити ОСОБА_1 , що згідно ст. 307 КУпАП штраф ним має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У разі несплати штрафу в установлений законом строк постанова про адміністративне стягнення згідно зі ст. 308 КУпАП буде надіслана для примусового виконання до відділу Державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у сумі 605 гривень 60 копійок (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783, Банк отримувача (ГУДКСУ) Казначейство України (ЕАП), Номер рахунку UA0026001, Код класифікації доходів бюджету 22030106, Найменування коду класифікації доходів бюджету Судовий збір (стягувачем є Державна судова адміністрація України).

Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту її проголошення.

Суддя Надвірнянського районного суду

Івано-Франківської області О. Ю. Максименко

Повне судове рішення складено 22.05.2025.