Справа № 206/2067/25
Провадження № 3/206/883/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ

22.05.2025 м. Дніпро

Суддя Самарського районного суду міста Дніпра Нестеренко Т.В., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 293329 від 07.04.2025, водій ОСОБА_1 07.04.2025 о 13 годині 40 хвилин в м. Дніпро, вул. Електрична, 9, керував транспортним засобом «Део Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, що не реагують на світло, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання захисником ОСОБА_1 , адвокатом Бєлінським Ю.Є., подана письмова заява, згідно якої він просить провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити, мотивуючи тим, що дійсно, 07.04.2025 року гр. ОСОБА_1 був у Самарському райсуді міста Дніпра за викликом суду. При виході із суду, який розташований по вул. Електричній, до нього підійшов поліцейський та почав вимагати військово облікові документи для з`ясування якихось обставин. Транспортним засобом він не керував та працівники поліції його не зупиняли. Автомобіль «Daewoo Lanos», номерний знак НОМЕР_2 , який належить не йому, був з виключеним двигуном у нерухомому стані. Поліцейські перевірили ОСОБА_1 по своїх облікових базах, в подальшому запропонувавши йому пройти огляд, не роз`яснивши порядок проведення такого огляду, а також його наслідків. Посвідчення водія у ОСОБА_2 працівники поліції не вилучили та тимчасовий дозвіл на керування транспортним засобом не видавали, про що зазначено у протоколі. Від керування транспортним засобом ОСОБА_2 працівники поліції не відстороняли, та автомобіль «Daewoo Lanos», номерний знак НОМЕР_3 на штрафний майданчик не відправляли.

Чинним законодавством передбачена відповідальність саме за керування транспортним засобом у стані алкогольного або іншого сп`яніння чи відмови від проходження медичного огляду у встановленому порядку. В матеріалах справи відсутні будь-які належні докази, які б підтверджували саме факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом, а також відсутні будь - які фактичні данні, які належним чином свідчать про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, тобто доказів на підтвердження того, що він, як водій, вчиняв дії, пов`язані з приведенням транспортного засобу в рух, відповідно до призначення і технічних можливостей транспортного засобу.

Ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» передбачає виключний перелік підстав для зупинки транспортного засобу. Відповідно до частини другої вказаної статті поліцейський зобов`язаний проінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу детальним описом підстави зупинки, визначено у цій статті. Проте, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять передбачені законом підстави для такої зупинки і не можуть існувати, так як ОСОБА_2 не перебував в автомобілі. Обставини, визначені законом , які б давали поліцейському право вимагати від ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп`яніння, були відсутні.

Таким чином, на думку ОСОБА_2 дії уповноваженої посадової особи під час складання відповідного протоколу несуть формальний характер, а зібрані по даній справі докази, не підтверджують існування обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, матеріали справи, письмові пояснення захисника ОСОБА_1 , адвоката Бєлінського Ю.Є., суд приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю, виходячи з наступного.

За змістом статей 245, 280, 283 КУпАП для прийняття законного та обґрунтованого рішення слід забезпечувати всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи.

Згідно ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами - є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та винність даної особи в його вчиненні та інші обставини що мають значення для вирішення справи. І ці данні встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими доказами, свідченнями та документами, які також повинні бути відносними і допустимими.

Статтею 266 КУпАП передбачено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

В судовому засіданні було відтворено наявний в матеріалах справи відеозапис з нагрудних камер поліцейських. Згідно відеозапису на його початку камера направлена на чоловіка, який перебуває біля автомобілів. Жоден з автомобілів не рухався, двинуни не заведені. На прохання поліцейських чоловік надав особисті документи та повідомив, що він перебував у Самарському районному суді та автомобілем не керував. В подальшому поліцейським було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння у чоловіка, на підставі чого ОСОБА_1 було запропоновано проїхати до медичного закладу для проведення огляду. Далі було розпочато процедуру складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від огляду.

Таким чином із дослідженого відеозапису взагалі не встановлено факту керування ОСОБА_1 автомобілем. Протокол ЕПР1 № 293329 від 07.04.2025 також не містить відомостей про порушення ОСОБА_1 будь яких норм ПДР України та не містить опису обставин якими була викликана необхідність зупинки автомобілю «Део Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 . Факту, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем, матеріалами справи також не доведено.

Тобто, в даному випадку, з урахуванням відсутності об`єктивного підтвердження фактів керування ОСОБА_1 автомобілем та зупинки автомобілю під його керуванням, а також відсутністю опису обставин якими була викликана необхідність зупинки автомобілю, суд не вважає достатніми та безсумнівними надані підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Інших належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, до матеріалів справи не додано.

Згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, а при притягненні до адміністративної відповідальності в жодному разі не може бути допущено випадків свавільності з боку державних органів..

За змістом ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, встановлену, зокрема КУпАП .

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що спричиняють вчиненню адміністративний правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод, а також практика Європейського суду з прав людини є джерелами права в Україні відповідно до положень Основного Закону України та Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини».

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (рішенні у справі "Карелін проти Росії" («Karelin v. Russia», заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 р.).

Стаття 6 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. В багатьох справах Європейський суд з прав людини тлумачить поняття «кримінальний» автономно, тобто незалежно від національної термінології, включаючи сюди адміністративні, дисциплінарні, митні проступки тощо.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка, згідно зі ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується при розгляді справ як джерело права, зокрема справу «Пол і Одрі Едвардз проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, оцінюючи надані докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку, що справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 62 Конституції України, ст. 7, 9, 130, ст. 245, п. 1 ч. 1 ст. 247, 251, 283, 285 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Т.В. Нестеренко