Номер провадження: 33/813/978/25
Справа № 519/96/25
Головуючий у першій інстанції Москаленко І. О.
Доповідач Котелевський Р. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Тьосової Я.В.,

захисника Штець О.О.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Штець О.О. на постанову Южного міського суду Одеської області від 25.02.2025 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Оскарженою постановою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, та стягнуто судовий збір 605,60 грн.

Згідно з оскарженою постановою, 03.01.2025 року, о 23:55 год., водій ОСОБА_1 по просп. Григорівського Десанту, буд. 21 м. Південне Одеської області, керував транспортним засобом «KIA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп?яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей та обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння на місці зупинки транспортного засобу та у найближчому медичному закладі відмовився під відеозапис на бодікамеру №001018, чим порушив п.2.5 ПДР.

Не погоджуючись із постановою суду, захисник Штець О.О. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та прийняти нову, якою провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Мотивуючи вимоги апеляційної скарги, захисник вказує, що місцевий суд безпідставно притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, не врахував відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки матеріалами справи не доведено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та рух транспортного засобу. Також суд не врахував пояснення свідків стосовно того, що за кермом був не ОСОБА_1 , а його дружина.

В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що 05.03.2025 року була подана перша апеляційна скарга, яка зареєстрована місцевим судом 07.03.2025 року, однак постановою Одеського апеляційного суду від 17.03.2025 року вказана апеляційна скарга була повернута, у зв`язку із не долученням захисником засвідченого підписами сторін витягу з договору про надання правової допомоги, який обов`язково додається до ордера. Після цього захистом повторно подана апеляційна скарга із долученням всіх необхідних документів на підтвердження повноважень.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та захисника Штець О.О., які підтримали апеляційну скаргу, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та просили їх задовольнити; вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та долучені докази; перевіривши наведені в апеляційній скарзі та в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження доводи; суд дійшов висновку про таке.

Щодо клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, судом встановлено таке.

Згідно положень ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, або якщо відмовлено у його поновленні.

25.02.2025 року місцевим судом було винесено оскаржену постанову.

Розгляд справи в місцевому суді було проведено за участю ОСОБА_1 .

Цього ж дня, копія постанови вручена захиснику Штець О.О.

05.03.2025 року через систему «Електронний суд» захисником вперше подана апеляційна скарга, яка зареєстрована місцевим судом 07.03.2025 року (а.с.58-64).

14.03.2025 року матеріали справи надійшли до Одеського апеляційного суду (а.с.66).

17.03.2025 року постановою Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала, у зв`язку з невідповідністю скарги вимогам ч.2 ст.271 КУпАП.

19.03.2025 року копія вказаної постанови апеляційного суду направлена до електронного кабінету адвоката Штець О.О. (а.с. 69).

Цього ж дня, через систему «Електронний суд» захисник Штець О.О. повторно подала апеляційну скаргу на постанову місцевого суду, із аналогічними апеляційними вимогами, із долученням документів на підтвердження повноважень, а також із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, яка зареєстрована місцевим судом 20.03.2025 року.

07.04.2025 року матеріали провадження надійшли до апеляційного суду.

З урахуванням встановлених обставин, суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження та забезпечити захиснику Штець О.О., яка діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 право на доступ до правосуддя.

Щодо доводів про незаконність та необґрунтованість постанови місцевого суду, апеляційним судом встановлено таке.

Відповідно до положень ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст.280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є обґрунтованою та такою, що постановлена з дотриманням вимог КУпАП, за результатами повного та всебічного дослідження доказів.

Так, згідно протоколу серії ЕПР1 №212410 від 04.01.2025 року, водій ОСОБА_1 03.01.2025 року, о 23:55 год., по просп. Григорівського Десанту, буд. 21 м. Південне Одеської області, керував транспортним засобом «KIA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп?яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей та обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння на місці зупинки транспортного засобу та у найближчому медичному закладі відмовився під відеозапис на бодікамеру №001018, чим порушив п.2.5 ПДР.

Підписуючи протокол ОСОБА_1 власноручно зазначив: «товариша відвозив додому, бо той не міг пересуватися за станом здоров?я» (а.с.1).

Зауважень чи застережень в протоколі ОСОБА_1 не зазначив.

До протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №212410 від 04.01.2025 року долучені наступні документи:

-рапорт інспектора СРПП ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області Рудковського С. від 04.01.2025 року, відповідно до якого 03.01.2025 року, близько 23:55 год., під час патрулювання території м. Південне по пр. Григорівського Десанту, буд.21, було помічено транспортний засіб «KIA CERATO», державний номер НОМЕР_1 , який рухався в крайній лівій смузі при незайнятій правій смузі для руху, тим самим порушив п.11.5 ПДР України. У зв`язку із чим, через порушення водієм Правил дорожнього руху, керуючись п.1 ст.35 Закону України «Про національну поліцію», було прийнято рішення про зупинку та перевірку вказаного транспортного засобу. Під час спілкування з водієм ОСОБА_1 , який керував зазначеним транспортним засобом, у останнього виявлено ознаки алкогольного сп?яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, обличчя. Під відеозапис ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп?яніння з використанням спеціальних технічних засобів «Драгер», а також прийти огляд в медичному закладі, від чого водій відмовився. Водію ОСОБА_1 були роз`яснені його права, складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, та відсторонено від керування транспортним засобом (а.с.4);

-акт огляду на стан алкогольного сп?яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого водій ОСОБА_1 відмовився від проходження вказаного огляду;

-направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 04.01.2025 року, згідно якого від проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння у спеціалізованому медичному закладі водій ОСОБА_1 відмовився;

-відеозаписи з місця події із бодікамери 001018.

Таким чином, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №212410 від 04.01.2025 року; диском з відеозаписами обставин події.

Апеляційний суд вважає, що зібрані по справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Із переглянутих судом відеозаписів із нагрудної камери працівника поліції просліджується чітка послідовність подій, які відбувались 03.01.2025/04.01.2025 року на просп. Григорівського Десанту, біля буд. 21 м.Південне Одеської області.

Зокрема, на відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції, що їхав від вул. Хіміків до вул. Приморської, 5, віз товариша, оскільки той би не дійшов до дому (за станом здоров?я).

Крім того, з відеозапису вбачається, що на запитання працівника поліції «скільки алкоголю він випив», ОСОБА_1 вказав, що «випив грам 150-200 горілки та пляшку пива». У зв`язку із виявленням у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, працівниками поліції було запропоновано останньому пройти огляд на стан алкогольного сп?яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестеру «Драгер» та в медичному закладі, на що він відмовився.

При цьому, працівником поліції роз`яснено ОСОБА_1 , що за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння відносно нього буде складено протокол за порушення п.2.5 Правил дорожнього руху за ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином, слід констатувати, що працівниками поліції повідомлено ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння.

Також працівниками поліції роз`яснено ОСОБА_1 його права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Окрім цього, з відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 пропонував на місці події працівникам поліції грошові кошти для «залагодження ситуації», зокрема за не складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, однак ці дії були припинені працівниками поліції та відносно водія складено протокол.

Апеляційний суд звертає увагу, що однією із декількох цілей використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції є забезпечення об`єктивного розгляду справ уповноваженими органами шляхом створення додаткових належних доказів, а тому даний доказ, у розумінні ст.251 КУпАП, є належним і допустимим.

Апеляційний суд наголошує, що відмова особи від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння сама по собі містить склад адміністративного правопорушення, за яке передбачена адміністративна відповідальність. При цьому, незгода водія з діями працівників поліції щодо вказаних обставин не має жодного значення, оскільки такі дії є особистим волевиявленням особи, що не бажає пройти огляд.

Таким чином, судом не встановлено дій, які б вказували на порушення поліцейськими порядку або Інструкції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що останній відмовився, в його діях міститься склад адміністративного правопорушення.

Зі змісту апеляційної скарги захисника вбачається, що остання фактично не заперечує того факту, що на відеозаписі зафіксований саме ОСОБА_1 за подій, які відбувались 03.01.2025/04.01.2025 року, зокрема його спілкування з працівниками патрульної поліції.

Вказані обставини не заперечувались захисником та ОСОБА_1 у судовому засіданні апеляційного суду.

Суд вважає, що об`єктивних даних зафіксованих на відео достатньо для підтвердження факту вказаних в протоколі обставин, та не вбачає підстав для визнання відеозапису неналежним та недопустимим доказом. За наведених обставин, даний доказ, з огляду на приписи ст.251 КУпАП, є належним та допустимим.

При цьому, суд наголошує, що в даній конкретній ситуації, посилання захисника на відсутність початку відеозапису щодо зупинки працівниками поліції транспортного засобу, жодним чином не впливає на повноту, всебічність та об`єктивність з`ясування обставин у даній справі та доведеності поза розумним сумнівом факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Будь-яких інших фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність відеозапису захисником не надано. Не встановлено таких даних і під час апеляційного розгляду справи.

З урахуванням викладеного, доводи захисника стосовно неналежності та недопустимості відеозаписів, апеляційний суд визнає безпідставними.

Більш того, апеляційний суд звертає увагу, що в апеляційній скарзі, а також в судовому засіданні захисник Штець О.О. та ОСОБА_1 , не заперечують, що останній перебував в стані алкогольного сп?яніння та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння на місці та в медичному закладі.

Однак, сторона захисту наполягає на тому, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, а за кермом транспортного засобу була його дружина ОСОБА_2 , транспортний засіб перебував у несправному стані та стояв на узбіччі.

Апеляційний суд критично відноситься до вказаних доводів сторони захисту, оскільки вони спростовуються відеозаписами з нагрудної камери працівника поліції, на яких зафіксовано особисті пояснення ОСОБА_1 працівникам поліції, що він їхав на автомобілі від вул. Хіміків до вул. Приморської, 5, та віз товариша. Тобто ОСОБА_1 під відеозапис вільно розповідав звідки їхав, куди направлявся, та причини чому був вимушений сісти за кермо автомобіля в такому стані. Із відеозапису також вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував факту керування ним транспортним засобом, та не повідомляв працівникам поліції, що за кермом перебував хтось інший, в тому числі його дружина, а також про несправність автомобіля.

Факт керування ОСОБА_1 автомобілем також підтверджується рапортом інспектора СРПП ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області Рудковського С. від 04.01.2025 року.

Окрім цього, місцевим судом були допитані працівники поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які будучи попередженими про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання і за відмову від дачі показань, пояснили, що патрулюючи місто зупинили автотранспортний засіб, за кермом якого був ОСОБА_1 , не встигли зафіксувати на відеозапис процес керування ОСОБА_1 автомобілем, оскільки у той момент планшет заряджався, тому вони були позбавлені технічної можливості фіксувати рух вказаного транспортного засобу. Крім того, працівники поліції вказали, що вони мали зробити зауваження водієві щодо руху у крайній лівій смузі при незайнятій правій смузі для руху, та не планували складати протокол про порушення ПДР. При складанні протоколу водій ОСОБА_1 не заперечував факту керування ним транспортним засобом, а пропонував домовитися, через що декілька разів попереджався про кримінальну відповідальність за такі дії. Після складання протоколу працівник поліції перепаркував транспортний засіб, який завівся та був у належному технічному стані.

Тобто працівники поліції в місцевому суді підтвердили, що за кермом транспортного засобу перебував саме ОСОБА_1 та автомобіль був у належному технічному стані.

Доводи сторони захисту про те, що двоє свідків у місцевому суді підтвердили, що за кермом автомобіля перебувала дружина ОСОБА_2 , апеляційний суд визнає неспроможними, оскільки відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення свідки на місці події не знаходилися, а ОСОБА_1 про них не згадував та не просив взяти пояснення стосовно того хто був за кермом, оскільки не заперечував факту керування автомобілем.

За наведених обставин місцевий суд обґрунтовано не прийняв до уваги покази свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , оскільки вони є суперечливими та не узгоджуються із іншими матеріалами справи.

В апеляційному суді ОСОБА_1 не міг надати раціонального пояснення, чому ж він не повідомив на місці працівникам поліції, що не керував транспортним засобом, та чому не вказував про наявність свідків, які можуть це підтвердити.

Також ОСОБА_1 не міг надати раціонального пояснення суду стосовно того, чому працівники поліції саме йому пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп?яніння, якщо він не керував автомобілем.

Окрім цього, з відеозапису вбачається, що коли працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про його відсторонення від керування автомобілем та необхідність виклику іншого тверезого водія, щоб перепаркувати автомобіль, ОСОБА_1 вказав, що у нього немає кому сісти за кермо, що спростовує доводи про перебування його дружини на місці події.

Доводи ОСОБА_1 стосовно того, що він ніби не розумів, що відносно нього складатимуть протокол за ч.1 ст.130 КУпАП, а вважав, що йому інкримінують перебування в комендантську годину в нетверезому вигляді, апеляційний суд визнає неспроможними, та такими, що повністю спростовуються відеозаписами з бодікамери працівника поліції, відповідно до яких ОСОБА_1 було достеменно відомо, яке саме правопорушення йому інкриміновано працівником поліції та за що складається протокол про адміністративне правопорушення.

За наведених обставин доводи сторони захисту про необізнаність ОСОБА_1 із наслідками його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння є необґрунтованими.

Також суд звертає увагу, що під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 не зміг надати раціонального пояснення стосовно того, з яких підстав він пропонував працівникам поліції грошові кошти, а також чому просив зазначити результати приладу - 0,2 проміле, та просив не складати відносного нього протокол за ст.130 КУпАП.

За наведених обставин, доводи ОСОБА_1 стосовно того, що він не розумів, що відносно нього працівники поліції складали протокол за ст.130 КУпАП апеляційний суд визнає неспроможними.

Окрім цього, апеляційний суд звертає увагу на суперечливі покази ОСОБА_1 , який на місці події пояснював працівникам поліції, що вимушено сів за кермо автомобіля віз товариша, який би не міг добратися до дому за станом здоров?я, а в місцевому суді та в суді апеляційної інстанції, вже вказував іншу версію про те, що за кермом автомобіля була його дружина.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, зокрема у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що є порушенням вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Накладаючи адміністративне стягнення, суддя першої інстанції дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст.33 КУпАП, врахувавши характер та обставини вчиненого правопорушення, особу правопорушника та обставини.

Крім того слід зазначити, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Інших істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції в оскарженій постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни, апелянтом не наведено, та під час апеляційного розгляду не встановлено.

За викладених обставин, апеляційний суд визнає доводи апеляційної скарги необґрунтованими та вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, повністю доведена, тому оскаржена постанова є законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Апеляційним судом не встановлено порушень норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи в суді першої інстанції, що свідчить про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскарженої постанови.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Задовольнити клопотання захисника Штець О.О. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду та поновити строк на апеляційне оскарження постанови.

Апеляційну скаргу захисника Штець О.О. залишити без задоволення.

Постанову Южного міського суду Одеської області від 25.02.2025 року, якою ОСОБА_1 , визнаний винуватим за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення й оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський