Справа № 130/2683/24
Провадження № 33/801/491/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Порощук П. П.
Доповідач: Ковальчук О. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 рокум. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді Ковальчука О.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 19 лютого 2025 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

19.02.2025 року постановою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнено на користь держави 605 грн 60 коп. судового збору.

Не погодившись з такою постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, скаржник посилається на сумнівність доказів фактичних обставин події правопорушення, оскільки час та місце нібито керування ОСОБА_1 транспортним засобом різняться, враховуючи, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що водій керував транспортним засобом об 06:00 год, а у оскаржуваній постанові суд першої інстанції вказав, що водій керував транспортним засобом об 24:06 год.

Крім того, скаржник вважає, що надані працівниками поліції докази були сформовані вже після повернення судом протоколу про адміністративне правопорушення для усунення недоліків.

Що стосується подій, описаних у протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , то останній зазначає, що він 22.08.2025 року об 06:00 год дійсно перебував у салоні автомобіля марки «HYNDAI KONA», д.н.з. НОМЕР_1 , у с. Потоки. Водночас, скаржник вказує, що автомобіль не рухався, тобто самої події, що входить до складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто керування, не було.

Між іншим, апелянт висловлює сумніви щодо відеозапису подій, що міститься в матеріалах справи, оскільки, як зауважує ОСОБА_1 , поліцейський, який підходив до нього, не мав на собі включену камеру. До того ж, суд першої інстанції, посилаючи на відеозапис, не вказав жодної конкретизації з цього відео.

Скаржник додатково наголошує, що після складання протоколу про адміністративне правопорушення, його не відсторонили від керування, що, на його думку, свідчить про невідповідність дій поліцейського процедурі оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП.

Також разом із апеляційною скаргою скаржник подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 19.02.2025 року, яке мотивоване тим, що про розгляд справи у суді першої інстанції ОСОБА_1 повідомлений не був. Водночас вказує, що про існування оскаржуваної постанови дізнався випадково. Із вказаною постановою ознайомився 11.04.2025 року із Єдиного державного реєстру судових рішень, після чого одразу подав апеляційну скаргу.

За таких обставин, скаржник вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції пропущений із поважних причин та просить його поновити.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Оцінивши доводи заявленого клопотання, дослідивши матеріали справи, з яких видно, що відомості про належне повідомлення ОСОБА_1 про розгляд даної справи відсутні, а також у справі немає доказів отримання останнім копії оскаржуваної постанови, апеляційний суд вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 19.02.2025 року необхідно задовольнити.

При цьому, апеляційний суд згідно з вимогами ст. 294 КУпАП, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, а постанову суду першої інстанції залишити без змін з огляду на таке.

За приписами ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за:

1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції;

2) передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів;

3) відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 22.08.2025 року об 06:00 год. в с. Потоки, + 500 м. Жмеринського району, Вінницької області, керував транспортним засобом автомобілем марки «HYNDAI KONA», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме мав різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився на місці зупинки та у медичному закладі, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується такими доказами.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 053449 від 22.08.2025 року, у якому зафіксовано вказані вище обставини (а.с. 2).

Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 22.08.2025 року, відповідно до якого ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння відмовився (а.с. 3).

Направленням водія на огляд до медичного закладу КНП «Соціотерапія» з метою виявлення стану сп`яніння від 22.08.2025 року, в якому зафіксовано ознаки алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 та його відмову від проходження огляду (а.с. 4).

Відеозаписом з нагрудної камери поліцейського (а.с. 15).

Згідно з вимогами п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння має наслідком притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі за змістом - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку)(п. 6 розділу І Інструкції).

За ч. ч. 2-3 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 256 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені ст. 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

За таких обставин та наведеного нормативно-правового регулювання вбачається, що суд першої інстанції, діючи у відповідності до вимог ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення, докази, які містяться в матеріалах справи на предмет їх належності, достатності та допустимості, за результатами чого дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що особа, яка підозрюється в тому, що перебуває у стані сп`яніння, повинна не просто погодитись на проведення огляду на стан сп`яніння, а своєю поведінкою забезпечити реальну можливість проведення такого огляду і не створювати перешкоди для проведення такого огляду, висуваючи безпідставні умови, які значно ускладнюють або взагалі унеможливлюють проведення такого огляду.

Посилання скаржника на сумнівність доказів фактичних обставин події правопорушення, оскільки час та місце нібито керування ОСОБА_1 транспортним засобом різняться, враховуючи, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що водій керував транспортним засобом об 06:00 год, а у оскаржуваній постанові суд першої інстанції вказав, що водій керував транспортним засобом об 24:06 год., апеляційний суд відхиляє, оскільки розцінює вказану обставину як описку, допущену судом першої інстанції, адже як безумовно підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення ААД № 053449 від 22.08.2025 року, ОСОБА_1 керував транспортним засобом саме 22.08.2025 року об 06:00 год, чого останній не заперечує у апеляційній скарзі.

При цьому, така описка, допущена судом першої інстанції в оскаржуваній постанові, ніяким чином не спростовує правильних висновків суду першої інстанції щодо наявності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що автомобіль не рухався, тобто самої події, що входить до складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто керування, не було, то апеляційний суд звертає увагу, що із наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що транспортний засіб «HYNDAI KONA», за кермом якого перебував ОСОБА_1 , знаходився частково на проїзній частині із численними пошкодженнями. Підійшовши до вказаного автомобіля, працівники поліції запитали водія як він себе почуває, повідомили, що надійшов виклик за фактом скоєння дорожньо-транспортної пригоди та попросили водія вийти із автомобіля, на що ОСОБА_1 у грубій формі відповів, що виходити не буде та наполягав, щоб працівники поліції залишили його транспортний засіб. Водночас, на повідомлення поліцейських, що автомобіль знаходиться в аварійному стані, ОСОБА_1 визнав, що у транспортного засобу «пробите колесо» та «відірване крило». При цьому, водій, на зауваження працівника поліції щодо розміщення транспортного засобу, ствердно відповів: «…де мені стати…став на дорозі!», фактично підтвердивши, що він керував вказаним транспортним засобом.

Таким чином, апеляційний суд, із врахуванням наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності, оцінивши їх за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, вважає, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом «HYNDAI KONA», д.н.з. НОМЕР_1 , за часу та місця, наведених у протоколі про адміністративне правопорушення, був достатнім чином доведеним.

Крім того, твердження скаржника, що після складання протоколу про адміністративне правопорушення, його не відсторонили від керування, що, на його думку, свідчить про невідповідність дій поліцейського процедурі оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, апеляційний суд оцінює критично, оскільки в даному випадку, незастосування до ОСОБА_1 відсторонення від керування транспортним засобом не утворює відсутність в діях останнього події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

До того ж, в матеріалах справи відсутні та під час апеляційного перегляду не встановлено доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

При цьому, на переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги, зокрема про те, що надані працівниками поліції докази були сформовані вже після повернення судом протоколу про адміністративне правопорушення для усунення недоліків, а також висловлені сумніви щодо відеозапису подій, який міститься в матеріалах справи, мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, а будь яких інших доказів щодо відсутності вини останнього у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, матеріали справи не містять.

За таких обставин, наявні у матеріалах справи докази у своїй сукупності є підтвердженням наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, отже судом першої інстанції під час розгляду справи вимоги ст. ст. 279, 280 КУпАП дотримано, а тому підстави для скасування чи зміни оскаржуваної постанови відсутні.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.ст. 33-34 КУпАП України, з врахуванням його особи, ступеня та характеру вчиненого правопорушення.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 38, 247, 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 19 лютого 2025 року задовольнити, поновити ОСОБА_1 строк на оскарження вказаної постанови.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 19 лютого 2025 року без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ковальчук