Справа № 732/260/25 Головуючий у 1 інстанції Бойко А. О.
Провадження № 33/4823/383/25
Категорія - ч. 1 ст.173-2 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2025 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - Оседача М.М.,

за участю особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

потерпілого ОСОБА_2 ,

представника потерпілого - адвоката Чікової Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_2 - адвоката Чікової Т.А. на постанову Городнянського районного суду Чернігівської області від 27 березня 2025 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, пенсіонерки, проживаючої в АДРЕСА_1 ,

закрито провадження по справі про притягнення останньої до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Місцевим судом у оскаржуваній постанові зазначено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 046242 від 16.02.2025 року, ОСОБА_1 16 лютого 2025 року о 18 год. 43 хв., в АДРЕСА_1 , умисно висловлювала погрози, ображала нецензурною лайкою, погрожувала фізичною розправою своєму сину ОСОБА_2 , який проживає разом з нею, чим учинила домашнє насильство психологічного характеру.

Закриваючи провадження по справі, місцевий суд вказав, що сам факт наявності неприязних відносин та висловлювання нецензурної лайки в адресу особи, яка є близькою особою, в даному випадку матері та сина, не утворює беззаперечно склад правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Не погодившись із рішенням суду, представник потерпілого ОСОБА_2 - адвокат Чікова Т.А. подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду скасувати як незаконну та постановити нову, якою притягнути ОСОБА_1 до адмінвідповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Вважає, що висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи, а постанова винесена із неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, оскільки суд формально підійшов до розгляду справи та не об`єктивно і не в повному обсязі дослідив матеріали справи. Вказує, що місцевим судом не надано належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, в тому числі поясненням потерпілого та відеозапису події, які свідчать про вчинення ОСОБА_1 протиправних дій по відношенню до свого сина.

Заслухавши пояснення потерпілого ОСОБА_2 та його представника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, пояснення особи, яка притягається до адмінвідповідальності ОСОБА_1 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги і просила її залишити без задоволення, а постанову суду без змін, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

За змістом ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 046242 від 16.02.2025 року, ОСОБА_1 16 лютого 2025 року, о 18 год. 43 хв., в АДРЕСА_1 , умисно висловлювала погрози, ображала нецензурною лайкою, погрожувала фізичною розправою своєму сину ОСОБА_2 , який проживає разом з нею, чим учинила домашнє насильство психологічного характеру.

Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 1 вищезазначеного Закону психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Окрім того, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Отже, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання та образи не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Апеляційний суд зазначає, що для того щоб відрізнити насильство від конфлікту, необхідно звернути увагу на те, що насильство є результатом свідомих дій людини і характеризується такими основними ознаками: умисність; спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, економічних, чи пов`язаних з вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Насильство - це умисні дії однієї або кількох осіб, що спричиняють шкоду іншій особі, порушують права і свободи та відбуваються в умовах значної переваги сил тих, хто скоює ці дії, що унеможливлює самозахист особи, котра страждає від цих дій. Якщо у вказаних діях відсутня хоча б одна з наведених ознак, такі дії не є насильством

Конфлікт - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби. Під час конфлікту часто відсутні одна чи кілька вищеперерахованих ознак.

Як убачається з матеріалів справи сварки між ОСОБА_1 та її сином ОСОБА_2 , зі слів останніх, виникали вже не один раз.

У даному випадку дійсним є лише факт того, що атмосфера взаєморозуміння між ними відсутня. Мав місце конфлікт, однак не кожен конфлікт є домашнім насильством у розумінні норм Закону.

Зокрема, з пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , наданих останніми в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, суд вбачає непорозуміння щодо правил співіснування на спільній території, у зв`язку з чим виникає конфлікт інтересів та неприязні відносини один до одного.

Дослідивши матеріали справи, судом не встановлено достеменних відомостей, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства. Конфлікт, який виник між останньою та її сином ОСОБА_2 носить обопільний характер.

При цьому, образливі висловлювання в межах конфлікту, який склався між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди психічному здоров`ю останньому не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди чи можливості її настання в даному випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного проступку.

Апеляційний суд вважає, що матеріали справи не містять достатніх доказів, які підтверджують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства стосовно потерпілого ОСОБА_2 .

Твердження представника потерпілого про те, що постанова суду не в повній мірі відповідає вимогам закону, матеріалам та обставинам справи, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_2 - адвоката Чікової Т.А. - залишити без задоволення, а постанову Городнянського районного суду Чернігівської області від 27 березня 2025 року, якою закрито провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. М. Оседач