Роздільнянський районний суд Одеської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/1321/25

Номер провадження: 3/511/671/25

"22" травня 2025 р. суддя Роздільнянського районного суду Одеської області Гринчак С. І . за участю:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвоката Магери Р.Ю.

розглянувши матеріали, що надійшли з Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, працюючу у ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,

за ч.3 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Зміст протоколу про адміністративне правопорушення.

ОСОБА_1 , 01.04.2025 року в денний час за адресою: АДРЕСА_1 , ухилилась від виконання батьківських обов`язків, в результаті чого її неповнолітній син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вчинив дії хуліганського характеру, а саме: виражався словами грубої нецензурної лайки в бік неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не досягши віку адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного, відносно ОСОБА_1 інспектором ЮП Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області було складено протокол про адміністративне правопорушення, серії ВАД №617279 від 22.04.2025 року за ч. 3 ст. 184 КУпАП.

Позиція учасників судового провадження.

В судовому засіданні ОСОБА_1 зазначила, що з протоколом не згодна, не розуміє в чому полягає її провина у тому, що вона ухилилась від виконання своїх батьківських обов`язків. Суду пояснила, що 01 квітня 2025 року у денний час її син ОСОБА_4 знаходився у школі. Про словесний конфлікт, який відбувся між хлопцями, вона знає зі слів свого сина, який повідомив їй, що його однокласник - ОСОБА_5 , 2 дні поспіль перший чіплявся до нього та ображав нецензурною лайкою.

Крім того, зазначила, що її син навчається в ліцеї з жовтня 2024 року, її син добра та вихована дитина. З боку вчителів до неї, як до мами, ніяких зауважень не було, до школи за погану поведінку сина, її жодного разу, не викликали, що підтверджується характеристикою т.в.о. директора та класного керівника ліцею, де навчається її син. А тому, вона вважає, що в її діях не має складу адміністративного правопорушення, яке полягає в ухиленні батьків від виконання своїх батьківських обов`язків.

Представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвокат Магера Р.Ю., який діє на підставі договору про надання правничої допомоги від 19.05.2025 року та Ордеру ВН №1516498 від 19.05.2025 року, в судовому засіданні зазначив, що протокол складений з грубими порушеннями КУпАП та доказів на підтвердження провини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.184 КУпАП в матеріалах справи не має, а тому просив провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.3 ст.184 КУпАП закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, про що подав письмове клопотання.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та доводи її представника, розглянувши повно та всебічно матеріали адміністративного протоколу, суд дійшов до наступного висновку.

За статтею 184 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей.

Згідно ч. 3 ст. 184 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом.

Санкція зазначеної статті передбачає стягнення у вигляді штрафу на батьків або осіб, які їх замінюють, від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 184 КУпАП надані такі докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 617279 від 22.04.2025 року, відповідно до якого ОСОБА_1 , 01.04.2025 року в денний час за адресою: АДРЕСА_1 , ухилилась від виконання батьківських обов`язків, в результаті чого її неповнолітній син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вчинив дії хуліганського характеру, а саме: виражався словами грубої нецензурної лайки в бік неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не досягши віку адміністративної відповідальності;

- заява громадянки ОСОБА_6 , від 04.04.2025 року, яка є матір`ю неповнолітнього ОСОБА_3 , 2009 р.н. щодо вжиття заходів до неповнолітнього ОСОБА_7 який ображав нецензурно її сина. Заява зареєстрована в ЖЄО Роздільнянського РВП за №5073;

- письмові пояснення учнів 9-го класу ОСОБА_3 та ОСОБА_8 від 04.04.2025 року;

- письмові пояснення ОСОБА_1 від 22.04.2025 року, яка відмовилась від будь-яких пояснень на підставі ст.63 Конституції України.

Крім того, матеріали справи містять: копію Рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 19.02.2025 року, яке набрало законної сили 27.03.2025 року, відповідно якого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 оголошено усиновлювачем неповнолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та копію свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

У відповідності до ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) при розгляді справ про адміністративне правопорушення зобов`язаний, зокрема, з`ясувати чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності тощо (стаття 280 КУпАП).

Так, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюються органом (посадовою особою) на підставі доказів у справі про адміністративне правопорушення, тобто будь-яких фактичних даних, на основі яких встановлюються зазначені обставини. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо.

Відповідно до положень Глави 19 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, у якому викладається твердження про вчинення особою відповідного правопорушення, при доведенні вчинення якого особа піддається певним заходам примусу. Протокол про адміністративне правопорушення є підставою для подальшого провадження у справі, викликає у особи необхідність здійснення свого захисту, у зв`язку із чим до нього пред`являються особливі вимоги.

Згідно із ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, зокрема, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності та суть адміністративного правопорушення.

Формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу його вчинення, мотивів і форми вини. При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Юридичний склад адміністративного правопорушення це передбачений нормами права комплекс ознак (елементів), за наявності яких певне протиправне діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення.

Такий комплекс ознак передбачає чотири елементи: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона.

Недоведеність будь-якої з вказаних ознак адміністративного правопорушення свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення.

Суд не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у вчиненні правопорушення має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

У справі «Карелін проти росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) Європейський суд з прав людини розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Диспозиція ч. 3 ст.184 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність для батьків за вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173-4 цього Кодексу.

Отже, диспозиція ч. 3 ст. 184 КУпАП при описі об`єктивної сторони правопорушення не передбачає ухилення батьків від виконання обов`язків виховання дитини, а пов`язує настання адміністративної відповідальності лише з фактом вчинення дитиною у віці від 14 до 16 років правопорушення, відповідальність за яке передбачено КУпАП.

Разом з тим, судом встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення не вказано, яке саме правопорушення, відповідальність за яке передбачено КУпАП, вчинив неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зокрема, стаття, частина статті КУпАП.

Крім того, судом встановлено, що в протоколі місцем скоєння правопорушення визначено адресу проживання ОСОБА_4 , а також не вірно вказано його ім`я-по-батькові.

За змістом ст. 279 КУпАП розгляд справ про адміністративне правопорушення судом першої інстанції проводиться в межах обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП за обставин, зазначених у протоколі серії ВАД № 617279 від 22.04.2025 року не доведена жодними належними та допустимими доказами.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 11.06.2004 року встановлено, що згідно зі ст. 245 КУпАП (80732-10) суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом.

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п. 110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції» (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97). Відповідне також узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП.

ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «...суд не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)» (справи «Малофєєв проти Росії», рішення від 30.05.2013 року та «Карелін проти Росії», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року).

Згідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v.theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

За змістом ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно ст. 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Згідно рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.

У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ вказано, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом».

У відповідності до п. 43 рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з урахуванням первісного визначення принципу "поза розумним сумнівом" у справі "Авшар проти Туреччини") доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

На підставі викладеного, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про недоведеність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 184 КУпАП.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1.ч.1 ст.247 , 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст. 184 КУпАП на підставі адміністративного протоколу ВАД № 617279 від 22.04.2025 року, - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Роздільнянський районний суд Одеської області, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Повний текст виготовлений та підписаний суддею 26 травня 2025 року.

Суддя: С. І. Гринчак