Справа № 277/354/25
П О С Т А Н О В А

іменем України

20 травня 2025 року селище Ємільчине

Суддя Ємільчинського районного суду Житомирської області Т.Г. Корсун, розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з відділення поліції №1 Звягельського районного відділу поліції ГУНП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , неповнолітнього,

за ч.2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ:

До Ємільчинського районного суду Житомирської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення:

серії ЕПР №272028 від 15.03.2025, зі змісту якого вбачається, що 15 березня 2025 року о 11 год. 50 хв. дорога с. Вірівка с. Шевченкове водій керуючи ТЗ ВАЗ 2106 не мав права керування таким ТЗ, а саме не отримав посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив вимоги п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 126 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину визнав, щиро розкаявся, зазначив, що вперше вчинив такі дії, просив суворо не карати.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та оцінивши їх у відповідності до положень статті 252 КУпАП, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП визначено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясовується, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до п. 2.1 «а» ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно ч. 2 ст. 126 КУпАП, адміністративна відповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передачу керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Судом встановлено, що водієм порушено вимоги п. 2.1 «а» ПДР України, а його винуватість у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, доведена матеріалами справи, дослідженими та проаналізованими в судовому засіданні, що ретельно перевірені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та у їх взаємозв`язку, а саме:

- даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №272028 від 15.03.2025, зі змісту якого вбачається, що 15.03.2025 о 11 год. 50 хв. на автомобільній дорозі с. Вірівка с. Шевченкове водій керуючи ТЗ ВАЗ 2106 не мав права керування таким ТЗ, а саме не отримав посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив вимоги п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 126 КУпАП;

- довідкою до протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до якої ОСОБА_1 протягом року до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП, ч.5 ст. 126, ст. 124 не притягався, права керування не позбавлений, відомості щодо отримання посвідчення водія відсутні;

- долученими до матеріалів справи відеозаписами із нагрудної камери поліцейського, записаними на CD-R диск, з яких вбачається, що 15.03.2025 працівниками поліції, на підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» було зупинено автомобіль, яким керував водій ОСОБА_1 . Під час спілкування із водієм даного автомобіля, працівниками поліції було встановлено, що у водія відсутнє посвідчення водія. ОСОБА_1 не заперечив, що керував ТЗ без посвідчення водія.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, тобто керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, а тому його слід притягнути до відповідальності.

Суд також звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП та встановлена його вина.

Водночас, ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто на час вчинення адміністративного правопорушення (15.03.2025) був неповнолітнім.

Відповідно до ст. 13 КУпАП до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 89, 121-127, 130, статтею 139, частиною третьою статті 154, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-2, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

Стаття 24-1 КУпАП передбачає заходи впливу, що застосовуються до неповнолітніх, а саме: 1) зобов`язання публічно або в іншій формі попросити вибачення у потерпілого; 2) попередження; 3) догана або сувора догана; 4) передача неповнолітнього під нагляд батькам або особам, які їх замінюють, чи під нагляд педагогічному або трудовому колективу за їх згодою, а також окремим громадянам на їх прохання.

При накладенні стягнення суд враховує характер вчинених правопорушень, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою провину визнав у повному обсязі, просив суворо його не карати.

Суд враховує характер вчиненого правопорушення, зокрема, що об`єктом даного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а неповнолітній не створив небезпеки учасникам дорожнього руху; що об`єктивну сторону правопорушення склали дії неповнолітнього, які не завдали будь-якої шкоди суспільству чи окремим громадянам; особу винного, який щиро кається у вчиненому та вперше допустив адміністративне правопорушення.

Крім того, ОСОБА_1 не працює, не має постійного, самостійного джерела доходів.

Таким чином, суд вважає за можливе застосувати ст. 24-1 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 126, 280, 283, 284, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

На підставі ст. 24-1КУпАП застосувати до ОСОБА_1 за вчинення правопорушення,передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, захід впливу у вигляді попередження.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Ємільчинський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

СуддяТ. Г. Корсун