П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2025 року м. Черкаси

Суддя Черкаського районного суду Черкаської області Морозов В.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , капітана, командира роти резерву рядового складу військової частини НОМЕР_1 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

Згідно з протоколом про військове адміністративне правопорушення КИЧК № 457 від 20 травня 2025 року:

«30 березня 2025 року солдат ОСОБА_2 був доставлений представниками ІНФОРМАЦІЯ_1 до розташування військової частини НОМЕР_1 , та був визначений на тимчасовий облік дев`ятої роти резерву і розміщений в намет 1-Д.

В подальшому, 31 березня 2025 року капітан ОСОБА_1 за клопотанням молодшого сержанта ОСОБА_3 надав дозвіл на звільнення солдату ОСОБА_2 з 31 березня 2025 року по 02 квітня 2025 року включно.

Далі, солдат ОСОБА_2 03 квітня 2025 року до розташування військової частини НОМЕР_1 не повернувся та 04 квітня 2025 року згідно довідки-доповіді командира військової частини НОМЕР_1 вважався таким, що здійснив самовільне залишення військової частини.

Як результат, солдата ОСОБА_2 12 квітня 2025 року затримано під час спроби перетину державного кордону України до Республіки Молдова та відносно нього старшим офіцером відділу АЮД штабу, ІНФОРМАЦІЯ_3 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП і в подальшому його було передано до ІНФОРМАЦІЯ_4 разом із трьома записками про звільнення на різні дати, а саме 14 березня 2025 року, 07 квітня 2025 року, 21 квітня 2025 року з підписами капітана ОСОБА_1 та печаткою військової частини НОМЕР_1 .

В подальшому, представниками ІНФОРМАЦІЯ_4 на ім`я директора Територіального управління ДБР розташованого у місті Києві направлено повідомлення про кримінальне правопорушення, за ознаками ч. 4 ст. 408 КК України відносно солдата ОСОБА_2 .

Вищевказані події, відбулись у зв`язку з неналежним контролем капітана ОСОБА_1 за обігом бланків записок про звільнення, оскільки у солдата ОСОБА_2 було виявлено три таких бланки із підписами капітана ОСОБА_1 на різні дати, окрім з 31 березня 2025 року по 02 квітня 2025 року включно, що свідчить про ймовірну втрату підготовлених заздалегідь бланків записок про звільнення із підписами капітана ОСОБА_1 .

Враховуючи вищевикладене бездіяльність та недбале ставлення капітана ОСОБА_1 в частині, що стосується належного обліку, зберігання та використання записок про звільнення спонукало солдата ОСОБА_2 до повторного самовільного залишення військової частини з метою подальшої спроби перетини кордону України.

Таким чином, капітан ОСОБА_1 будучи службовою особою не виконавши (порушивши) вимоги нормативно-правових актів недбало віднісся до виконання своїх обов`язків».

Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву про слухання справи у його відсутності.

Статтею 268 КУпАП не передбачена обов`язкова участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 172-15 КУпАП, а тому, суд вважає за можливе розглянути справу без участі ОСОБА_1 .

Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності до закону. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушенні зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами по справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, свідків, показань технічних приладі та засобів фото - і відео спостереження та іншими доказами.

Частиною 2 статті 251 КУпАП встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до ст. 32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

У рішення ЄСПЛ від 30.05.2013 року (заява № 36673/04) зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). Виходячи з практики застосування Європейським судом Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Частиною 2 статті 172-15 КУпАП, передбачено відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Як вбачається із змісту проколу про військове адміністративне правопорушення КИЧК № 457 від 20 травня 2025 року капітан ОСОБА_1 будучи службовою особою не виконавши (порушивши) вимоги нормативно-правових актів недбало віднісся до виконання своїх обов`язків, що стосується належного обліку, зберігання та використання записок про звільнення спонукало солдата ОСОБА_2 до повторного самовільного залишення військової частини з метою подальшої спроби перетини кордону України.

Відповідно до порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України затвердженого Наказом Міністерства оборони України 21.11.2017 № 608 визначено, що цей Порядок визначає підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі.

Службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Однак, протокол про вчинення військового адміністративного правопорушення КИЧК № 457 від 20 травня 2025 року не містить жодних посилань на проведення службового розслідування за вказаним фактом та до нього не долучено документів, складених за наслідками проведення такого розслідування, які б свідчили, що саме з вини ОСОБА_1 який не належно обліковував, зберігав та використовував записки про звільнення, спонукало солдата ОСОБА_2 до повторного самовільного залишення військової частини.

Також, в порушення ст. 256 КУпАП, в протоколі про військове адміністративне правопорушення КИЧК № 457 від 20 травня 2025 року не вказано свідків вчинення ОСОБА_1 інкримінованого адміністративного правопорушення, які б могли підтвердити чи спростувати обставини, що викладені у протоколі.

Згідно з ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 1 розділу ІІ Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, уповноважена посадова особа складає протокол не пізніше 24 годин з моменту виявлення військовослужбовця (військовозобов`язаного), що вчинив військове адміністративне правопорушення, у двох примірниках, один з яких під розписку вручається військовослужбовцю (військовозобов`язаному), який притягується до адміністративної відповідальності.

Суд констатує, що до протоколу не додано відомостей про дату виявлення правопорушення.

Зокрема, до протоколу про військове адміністративне правопорушення КИЧК № 457 від 20 травня 2025 року додано:

- копію рапорта начальника відділення ВСП Військової частини НОМЕР_2 майора ОСОБА_4 від 13 квітня 2025 року з якого встановлено, що «солдата ОСОБА_2 12 квітня 2025 року затримано під час спроби перетину державного кордону України до Республіки Молдова та відносно нього старшим офіцером відділу АЮД штабу, ІНФОРМАЦІЯ_3 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП і в подальшому його було передано до ІНФОРМАЦІЯ_4 разом із трьома записками про звільнення на різні дати, з підписами ОСОБА_1 »;

- копію протоколу про адміністративне правопорушення ПдРУ № 002042Е від 12 квітня 2025 року складеному відносно ОСОБА_2 ;

- копію повідомлення про кримінальне правопорушення начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 полковника ОСОБА_5 № 80/7101 від 21 квітня 2025 року вчиненого солдатом ОСОБА_2 .

Таким чином, на переконання суду т.в.о. старшому офіцеру відділення запобігання вчиненню, виявленню і припиненню кримінальних та інших правопорушень капітану ОСОБА_6 було відомо про вчинення ще 12 квітня 2025 року, тоді як протокол про адміністративне правопорушення складено відносно ОСОБА_1 лише 20 травня 2025 року.

Відтак, суду є незрозумілим причини пропущення строку складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 254 КУпАП.

Таким чином, уповноваженою особою на складання протоколу про адміністративне правопорушення не було дотримано вимог ч. 2 ст. 254 КУпАП, та Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, та складено протокол про адміністративне правопорушення з порушенням встановленого законом порядку, без поважних на те причин, відповідно, останній є таким, що отриманий з порушенням встановленого законом порядку та не може прийматись до уваги як доказ.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251КУпАП).

Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно з рішенням Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.

Відповідно до положень п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин: відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За вказаних обставин, прихожу до висновку про необхідність закриття провадження у справі на підставі положень п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 247, 283, 284 КУпАП суддя, -

у х в а л и в :

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана до судової палати у кримінальних справах Черкаського апеляційного суду через Черкаський районний суд Черкаської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: В. В. Морозов