Справа 635/3586/25
Провадження 3/635/1813/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2025 року Суддя Харківського районного суду Харківської області Якішина О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області матеріали, що надійшли від Відділення поліції № 1 Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 01.05.2025 року серії ВАВ №035303, 13.03.2025 року ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 вела господарську діяльність без державної реєстрації як суб`єкта господарювання, а саме здійснила продаж дитячого ліжка через мережу інтернет ОСОБА_2 . Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП.

До протоколу надано наступні докази:

-протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 035303 від 01.05.2025 року, складений відносно ОСОБА_1 ;

-довідка про результати розгляду ІКС ІПНП ІП серії ЄО № 37654 від 16.04.2025 року;

-рапорт старшого інспектора ВП №1 Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області Мережка О.В. в якому він зазначає, що 16.04.2025 року зареєстрував електронне звернення серії ЄО № 3764 відносно ОСОБА_1 ;

- лист Державної податкової служби України ГУ ДПС у Харківській області, в якому зазначено, що ані ОСОБА_1 , ані ОСОБА_3 станом на 31.03.2025 року не зареєстровані фізичними особами-підприємцями;

- заява ОСОБА_2 про перевірку діяльності ФОП ОСОБА_1 та складання протоколу про адміністративне правопорушення від 19.03.2025 року;

- копія платіжної інструкції від 13.03.2025 року, чек № ;

- фотографії деталей дитячого ліжка;

- скріншоти листування у месерджері;

- копія паспорту ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 ;

- письмові пояснення ОСОБА_1 в яких вона зазначає, що 13.03.2025 року здійснила продаж дитячого ліжка ОСОБА_2 вартістю 5800 грн. 01.03.2025 року на її сторінку у мережі «Інстаграм» надійшло замовлення щодо виготовлення дитячого ліжка. Ліжко виготовили, скинули замовнику фотографії виробу, воно його влаштувало . Проте через певний проміжок часу покупець зателефонував їй та пред`явив претензії, хоча ліжком вже користувався певний час. Ліжко на замовлення виготовив чоловік ОСОБА_1 .

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, будучи повідомленою про день та час розгляду справи шляхом направлення смс-повідомлення на номер телефону, який зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення, яке вона отримала 13.05.2025 року, та шляхом розміщення оголошення про виклик в судове засідання на офіційному сайті Харківського районного суду Харківської області. Подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, свою вину не визнає та просить суд провадження по справі закрити.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, дійшов наступних висновків.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Основними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, є, крім інших, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 6 «Право на справедливий суд» Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

За змістом ч. 1 ст. 164 КУпАП адміністративна відповідальність за даною нормою закону настає за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями.

Разом з тим, відповідно до п. 14.1.36 ст.14 ПК України, господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно ч. 1 ст. 42 ГК України видом господарської діяльності є підприємницька діяльність, тобто самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Зокрема, відповідно до вимог ст. 58 ГКУ суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 ГКУ громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 25 квітня 2003 року «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» роз`яснено, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Таким чином, важливими і обов`язковими ознаками господарської діяльності є її систематичність (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) та її здійснення суб`єктом на власний ризик з метою одержання прибутку.

В протоколі про адміністративне правопорушення від 01.05.2025 року серії ВАВ № 035303 відсутня інформація про самостійність, регулярність та тривалість діяльності ОСОБА_1 , а також відомостей щодо отримання від такої діяльності прибутку.

Також відсутнє посилання на норму спеціального закону, який регламентує ту чи іншу діяльність, яка потребує ліцензування або державну реєстрацію суб`єкта господарювання.

Матеріали провадження не містять жодних пояснення понятих та очевидців з приводу здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності.

Основними засадами судочинства, визначеними п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є, крім інших, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 6 «Право на справедливий суд» Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Таким чином, за вказаних обставин суд не має права з власної ініціативи у будь-який спосіб збирати докази винуватості особи.

Крім того, відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Вказані положення Конституції України поширюються на доведення винуватості у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП.

Аналізуючи фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та долученій до нього фотографії, вважаю, що відсутня об`єктивна можливість прийти до однозначного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Згідно ст.ст. 9, 245, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Невідповідність змісту протоколу про адміністративне правопорушення приписам ст. 256 КУпАП та неповнота допущена при зібранні працівниками поліції матеріалів адміністративного провадження, унеможливлюють доведення винуватості ОСОБА_1 судом.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про відсутність події і складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, в діях ОСОБА_1 , а тому, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 33, 221, 247, 283, 164 ч.1 КпАП України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 164 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити в зв`язку з відсутністю в її діях складу даного адміністративного правопорушення.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Суддя О.М. Якішина