ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1389/25 Справа № 932/1097/25 Суддя у 1-й інстанції - Татарчук Л. О. Суддя у 2-й інстанції - Залізняк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 року Кривий Ріг

15.05.2025р. суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Залізняк Р.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника Хараїм О.В., яка діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 26.03.2025р., якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає в АДРЕСА_1 , військовослужбовця

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

за участю захисника (в режимі ВКЗ) ОСОБА_2

в с т а н о в и л а :

Постановою Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська 26.03.2025р., ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Постанову суду першої інстанції оскаржено захисником Хараїм О.В., яка в апеляційній скарзі:

- вважає, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 7, 9, 245, 252 КУпАП, розгляд справи проведено поверхнево, без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи;

- зазначає, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, та його огляд на стан сп`яніння мав бути проведений в порядку ст. 266-1 КУпАП уповноваженою особою ВСП або командиром військової частини, та огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння належав до повноважень працівників поліції;

- зазначає, що відеозапис є неповним, на відеозапису не зафіксовано факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, також на відеозапису працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про право відмовитись від огляду, проте, відповідно до вимог ПДР України, у водія, щодо якого існує підозра перебування у стані сп`яніння такого права немає, а є тільки обов`язок пройти огляд на стан сп`яніння на вимогу працівника поліції, що може вказувати на провокацію з боку працівників поліції;

- зазначає, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, право керування транспортними засобами необхідне йому для виконання бойових завдань, та керуючись ст.ст. 65, 69 КК України вважає можливим призначити покарання за ч. 1 ст. 130 КУпАП без позбавлення права керувати транспортними засобами;

- прохає оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, або ж вирішити питання про можливість застосування аналогії закону, та відповідно до ст. 69 КК України призначити покарання за ч. 1 ст. 130 КУпАП без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Про дату, час та місце судового розгляду ОСОБА_1 повідомлений належним чином, до судового засідання не прибув, його інтереси в суді апеляційної інстанції представляє захисник Хараїм О.В., що не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за відсутності особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до вимог ст. 268 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку про залишення апеляційної скарги захисника без задоволення за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 06 січня 2025 року о 11:30 год. водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ-2101», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по проспект Ломоносова біля буд. 161 в м. Костянтинівка Донецької області, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, чим своїми діями порушив вимоги п.2.5 ПДР України та вчинив правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП суд першої інстанції поклав протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№214028 від 06.01.2025 року, відеозапис, у якому зазначений факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також інші матеріалами справи в їх сукупності.

Також судом першої інстанції були досліджені доводи сторони захисту, які викладені у письмових запереченнях, що в діях ОСОБА_1 відсутній складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, проходить військову службу, що підтверджується відеозаписом та копіями документів та відповідно до ст.226-1 КУпАП направлення та проведення огляду на стан сп`яніння військовослужбовців, які виконують обов`язки військової служби не належить до повноважень працівників поліції, а також, що відеозапис є неповним, та не встановлено підстав для їх задоволення.

Суд першої інстанції після аналізу встановлених фактичних обставини та оцінки наведених доказів в їх сукупності, дійшов висновку про наявність в діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, та доведеності його винуватості.

Суд апеляційної інстанції повно та всебічно дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , погоджується із висновками суду про визнання його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини справи, вирішив їх в точній відповідності із законом, повно та всебічно дослідив та оцінив наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги захисника, що суд першої інстанції не дотримався принципів повноти та всебічності судового розгляду, постанова суду першої інстанції є незаконною та підлягає скасуванню, вважає їх неспроможними та такими, що спростовуються сукупністю доказів.

Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 утворила його відмова від огляду на стан сп`яніння, що є порушенням вимог п. 2.5 ПДР України. Вказана обставина достатньо та повно зафіксована на відеозапису та не викликає сумніву у своєї достовірності, факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 беззаперечно підтверджений відеозаписом.

Суд апеляційної інстанції вважає висновки суду першої інстанції правильними, а наведені в оскаржуваній постанові мотиви, які покладені в обґрунтування прийнятого рішення щодо визнання винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП такими, що відповідають вимогам ст.ст. 245, 251, 280 КУпАП.

Таким чином, враховуючи наведене вище, доводи апеляційної скарги захисника щодо незаконності оскаржуваної постанови є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги захисника, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, та його огляд на стан сп`яніння мав бути проведений в порядку ст. 266-1 КУпАП уповноваженою особою ВСП або командиром військової частини, та огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння належав до повноважень працівників поліції, є також неспроможними за таких підстав.

Стаття 266 КУпАП регламентує відсторонення осіб від керування транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Стаття 266-1 регламентує огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Таким чином вказані статті КУпАП розмежовують порядок огляду осіб на стан сп`яніння за суб`єктом правопорушення та об`єктивною стороною.

У порядку ст. 266 КУпАП оглядаються водії транспортних засобів при керуванні ними транспортними засобами з ознаками сп`яніння.

У порядку ст. 266-1 КУпАП оглядаються водії, які керують транспортними засобами з ознаками сп`яніння, та при цьому вказані водії є військовозобов`язаними, резервістами під час проходження зборів, а також військовослужбовцями ЗСУ.

Військовослужбовці, при виконанні своїх службових обов`язків, крім іншого, є суб`єктами адміністративного правопорушення за ст. 172-20 КУпАП у разі виявлення у них ознак чи стану сп`яніння, та у вказаному випадку слід розмежовувати поняття суб`єкта правопорушення, а саме першочергово - особа, яка керує транспортним засобом спочатку визначається як водій (загальний суб`єкт), а при умові виконання ним ще й службових обов`язків, пов`язаних із проходженням служби в ЗСУ (керуючи транспортним засобом) як військовослужбовець (спеціальний суб`єкт).

У другому випадку, на думку суду апеляційної інстанції, є доцільним вирішення питання про притягнення військовослужбовця до адміністративної відповідальності за ст. 172-20 КУпАП, та саме у цьому випадку, при огляді військовослужбовця на стан сп`яніння діють норми ст. 266-1 КУпАП.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає, що за наявності існування ознак двох складів адміністративних правопорушень, як за ст. 130 КУпАП, так і за ст. 172-20 КУпАП, такі дії слід фіксувати при спільних діях працівників поліції та служби ВСП для складення протоколів про адміністративні правопорушення за відповідними статтями.

Доводи апеляційної скарги захисника, що відеозапис є неповним, на відеозапису не зафіксовано факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, також на відеозапису працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про право відмовитись від огляду проте, відповідно до вимог ПДР України, у водія, щодо якого існує підозра перебування у стані сп`яніння такого права немає, а є тільки обов`язок пройти огляд на стан сп`яніння на вимогу працівника поліції, що може вказувати на провокацію з боку працівників поліції, суд апеляційної інстанції вважає неслушними, а відеозапис достатнім для встановлення фактичних обставин справи у розумінні вимог ст. 251 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги захисника, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, право керування транспортними засобами необхідне йому для виконання бойових завдань, та керуючись ст.ст. 65, 69 КК України вважає можливим призначити покарання за ч. 1 ст. 130 КУпАП без позбавлення права керувати транспортними засобами, не мають під собою підґрунтя, оскільки вимогами КУпАП не передбачена можливість застосування аналогії закону щодо призначення покарання в частині позбавлення права керування транспортними засобами.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про скасування оскаржуваної постанови, та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та справедливим судовим рішенням.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника Хараїм Ольги Валеріївни в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 26.03.2025р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік залишити без задоволення.

Постанову Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 26.03.2025р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її прийняття, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя