Справа № 149/1085/25
Провадження №3/149/546/25
Номер рядка звіту 307
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2025 року м. Хмільник

Суддя Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області Робак М.В., розглянувши матеріали, що надійшли від ДПП УПП у Вінницькій області БПП з обслуговування Хмільницького району про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт № НОМЕР_1 виданий 21.02.2025 органом 0537, проживаючого у АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення 01.04.2025 біля 17:00 год. ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 вчинив стосовно свого батька ОСОБА_2 домашнє насильство , а саме умисні дії психологічного характеру і ображав нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, чим завдав йому пссихологічних страждань.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 в судовому засідання провину у вчиненні інкримінованого правопорушення не визнав та пояснив, що його батько, перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння, погрожував його вбити. Він же, будь яких протиправних дій стосовно нього не вчиняв, оскільки втік з територіх ї домогосподарства, хвилюючись за своє життя.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку.

Згідно із п. 3 ч. 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктами 4 та 7 частини 2 статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Нормами зазначеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Отже, лише нецензурні,образливі висловлювання та погрози на адресу особи не формують собою домашнє насильство. Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.173-2КУпАП в редакції в Закону №3733-IX від 22.05.2024, (чинній на час складання протоколу), є наявним лише у тому випадку, коли такі словесні образи, погрози, приниження тощо спрямовані на обмеження волевиявлення особи, і якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Тобто, у справах про домашнє насильство доказуванню підлягає не лише факт вчинення відповідних дій (бездіяльності) особи, а й наслідки, які в результаті таких дій (бездіяльності) були заподіяні постраждалій особі.

Норми частини першої статті 173-2 КУпАП встановлюють адміністративну відповідальність за вчинення будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Проте, жодним із здобутих доказів у справі не підтверджено вчинення ОСОБА_1 такої форми домашнього насильства як завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілої особи, окрім цього не встановлено, що дії ОСОБА_1 викликали будь-які інші наслідки, передбачені п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Враховуючи викладене та беручи до уваги загальний правовий принцип, закріплений в статті 62 Конституції України, який передбачає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склади адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 статті 173-2 КУпАП, оскільки відсутні докази вчинення ним будь-яких насильницьких дій стосовно свого батька ОСОБА_2 .

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП відсутність події і складу адміністративного правопорушення є підставою для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 статті 173-2 КУпАП необхідно закрити, згідно з положеннями пункту першого статті 247 КУпАП - у зв`язку із відсутністю складів адміністративних правопорушень.

На підставі викладеного, керуючись статтями 14, 23, 173-2,251, 247, 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И Л А:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 статті 173-2 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 закрити у зв`язку відсутністю складів адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Хмільницький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Марина РОБАК