Єдиний унікальний номер 448/370/25
Провадження № 3/448/382/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.05.2025 року суддя Мостиського районного суду Львівської області Кічак Ю.В., з участю секретаря судового засідання Москалик О.І., розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська матеріали справи, що надійшли із ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Мале Вербче, Сарненського району Рівненської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця,

за ч.3 ст.172-11 КУпАП,

учасники справи:

особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

права передбачені ст.268 КУпАП, ст.ст.10, 63 Конституції України особі роз`яснено,

В С Т А Н О В И В:

На адресу Мостиського районного суду Львівської області із ІНФОРМАЦІЯ_1 після доопрацювання надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.172-11 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №282653 від 26.02.2025р. відомо, що 23.02.2025 року о 20:00 год. під час контрольного шикування особового складу виявлено відсутність військовослужбовця інспектора прикордонної служби 3 категорії номер обслуги РПГ 1 віпс НОМЕР_1 прикордонної застави ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип С) солдата ОСОБА_1 . О 21:20 год. вказаного вище дня здійснено телефонний дзвінок до даного військовослужбовця, однак зв`язок з таким був відсутній. Разом з тим, 25.02.2025 року о 19:40 год. військовослужбовець ОСОБА_1 повернувся до підрозділу, що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .

Констатовано, що такими своїми діями ОСОБА_1 вчинив самовільне залишення військової частини, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.3 ст.172-11 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 в судовому засіданні своєї провини не визнав та пояснив, що він являється позивачем по цивільній справі, котра розглядається в Сарненському районному суді Рівненської області. На 24.02.2025 року йому надійшла повістка із вказаного суду, в якій його викликали на розгляд справи. За 12 днів до дати розгляду даної справи він звертався до начальника відділення, де проходить військову службу, щоб той підписав рапорт про його увільнення від виконання обов`язків на декілька днів, оскільки йому потрібно відбути на розгляд справи у Рівненську область. Однак, начальник в усній формі йому відмовив і повідомив, що жодного рапорту не підпише. А тому, з метою уникнення відповідальності за неявку на розгляд справи у Сарненський районний суд Рівненської області, він залишив військову частину. Не вважає себе винним у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення. Просить суд при розгляді справи врахувати надані ним пояснення, належним чином завірену судову повістку про участь в судовому засіданні 24.02.2025 року, його стан здоров?я (є обмежено придатним до військової служби) та вказану адміністративну справу відносно нього закрити.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та проаналізувавши матеріали зазначеної справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст.1 КУпАП завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Положеннями частини 2 статті 7 КУпАП визначено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до вимог статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог статті 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколу про адміністративне правопорушення, визначених у ст.255 КУпАП.

Адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт.

Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до чинного законодавства України протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і основним джерелом доказів у справі, оскільки саме він має містити повні та точні відомості про вчинення правопорушення, його кваліфікацію, дані про потерпілих, свідків, якщо вони є. Саме протокол про адміністративне правопорушення є документом, в якому формулюється суть правопорушення.

Протокол складається у кожному випадку виявлення адміністративного правопорушення, він є єдиною формою документу, в якому фіксується факт вчинення допущеного порушення, ніякого іншого документу про прийняття до провадження уповноваженими органами не оформляється. Від того, наскільки грамотно, змістовно і умотивовано складений протокол, залежить якість розгляду справи про адміністративне порушення, правильність розгляду справи по суті й обґрунтованість застосування адміністративного стягнення.

Протокол про адміністративне правопорушення - це комплексне джерело доказової інформації. Однак він набуває значення доказу в таких випадках, коли: по-перше, протокол складений уповноваженою на те посадовою особою; по-друге, складений не пізніше термінів, передбачених для накладення адміністративного стягнення; по-третє, зміст протоколу відповідає усім вимогам, передбаченим коментованою статтею.

Суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП за якою складено протокол.

Обставини правопорушення повинні бути викладені в протоколі конкретно, з належним формулюванням складу адміністративного правопорушення у відповідності до змісту диспозиції статті (частини статті) КУпАП, що передбачає відповідальність за його вчинення.

Склад адміністративного правопорушення включає в себе ознаки, які характеризують зовнішній прояв поведінки особи, його спрямованість та наслідки; ознаки, що характеризують правопорушника і його психічне ставлення до скоєного. Відповідно ознаки складу адміністративного правопорушення об`єднаються у чотири групи (елементи): об`єкт адміністративного правопорушення, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, суб`єкт адміністративного правопорушення та суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення. Всі зазначені елементи складу адміністративного правопорушення є обов`язковими. Суб`єктивна сторона - відображає психічне ставлення особи до скоєного діяння і наслідків, що наступають в результаті цього діяння. Вина особи - є необхідним елементом суб`єктивної сторони.

Оскільки протокол є важливим процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, за які передбачена адміністративна відповідальність, такий та його невід`ємні складові повинні бути оформлені належним чином, містити в собі всі дані, необхідні для своєчасного та об`єктивного вирішення питання про наявність в діях особи складу адміністративного проступку.

В межах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин інкримінованого особі адміністративного правопорушення і повинен провадитися судовий розгляд.

З цього слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Обставини правопорушення повинні бути викладені в протоколі конкретно, з належним формулюванням складу адміністративного правопорушення у відповідності до змісту диспозиції статті (частини статті) КУпАП, що передбачає відповідальність за його вчинення.

Як відомо із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №282653, 23.02.2025 року о 20:00 год. під час контрольного шикування особового складу виявлено відсутність військовослужбовця інспектора прикордонної служби 3 категорії номер обслуги РПГ 1 віпс НОМЕР_1 прикордонної застави ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип С) солдата ОСОБА_1 . О 21:20 год. вказаного вище дня здійснено телефонний дзвінок до даного військовослужбовця, однак зв`язок з таким був відсутній. Разом з тим, 25.02.2025 року о 19:40 год. військовослужбовець ОСОБА_1 повернувся до підрозділу, що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .

Частиною 3 статті 172-11 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.

Об`єктивна та суб`єктивна сторона ч.3 ст.172-11 КУпАП визначають склад правопорушення, пов`язаного з самовільним залишенням військової частини.

Об`єктивна сторона полягає у нез`явленні у військову частину або місце служби після відрядження або відпустки, а також у необґрунтованому залишенні частини.

Суб`єктивна сторона передбачає умисне, або необережне вчинення правопорушення.

Разом з тим, військовослужбовець ОСОБА_1 у судовому засіданні повідомив, що самовільно залишив військову частину через поважні на то причини (мав з`явитись на судовий розгляд цивільної справи за його позовом у Сарненський районний суд Рівненської області).

При цьому, про поважність причин наголошував своєму начальнику, надавши підтверджуючі докази (повістку про явку на судове засідання в Сарненський районний суд Рівненської області на 24.02.2025 року об 11:30 год.), однак його вимога була проігнорована.

Отже, при розгляді справи не була підтверджена об`єктивна та суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення.

Вищевикладене свідчить про те, що уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення особою не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суддя наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Відповідно до статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії, викладеній у протоколі про адміністративне правопорушення.

Наявність таких обставин, які свідчать про можливість іншого тлумачення події, аніж викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку вказано у протоколі про адміністративне правопорушення, має бути спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною згідно з протоколом про адміністративне правопорушення.

Обов`язкова відповідність судового процесу у справах про притягнення особи до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 172-11 КУпАП таким засадам, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, безпосередність дослідження доказів, а також змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів безумовно має враховуватись як особами, яких звинувачують у скоєнні адміністративного правопорушення, та їх захисниками, так і судом, що здійснює розгляд відповідних справ.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи те, що при розгляді справи, доказів, що стверджують факт скоєння ОСОБА_1 , правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-11 КУпАП не було встановлено, а за відсутності будь-яких інших доказів, передбачених ст.251 КУпАП, вина особи не може встановлюватися тільки на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, суд вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 необхідно закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-11 КУпАП.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» та ст.40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч.2 ст.284 та ст.247 КУпАП, суд не вбачає підстав для звернення судового збору з ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 1,7, 9, 245, 247, 251, 276, 283-285 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-11 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення через Мостиський районний суд Львівської області до Львівського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Юрій КІЧАК