ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
20 травня 2025 рокуСправа №: 695/984/25
Номер провадження 3/695/733/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2025 рокум. Золотоноша

Суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Бойко Н.В., за участю представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Зеленого Ю.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли із Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності неповнолітнього:

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП в матеріалах справи відсутній, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

22.02.2025 водій ОСОБА_1 о 16 годині 14 хвилин в м. Золотоноша по вул. Черкаська, 6, повторно керуючи транспортним засобом мотоциклом SHINERAY - LIGHT д.н.з. НОМЕР_1 , не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.1 а ПДР України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.

У судові засідання водій ОСОБА_1 неодноразово не з`являвся, про день, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом направлення смс повідомлень, про що в матеріалах справи наявні довідки про їх доставлення та рекомендованих повідомлень на адресу його проживання, про що в матеріалах справи маються поштові повідомлення про неодноразове отримання судових повісток особисто особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином, судом вживались всі належні та можливі заходи для повідомлення ОСОБА_1 про день, місце і час розгляду справи.

Згідно ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У рішеннях Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України», «Олександр Шевченко проти України» (Заява N 8371/02) від 26.04.2007 (п.27) «Трух проти України" (заява N 50966/99) від 14 жовтня 2003 року наголошено на тому, що особа в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.

Аналізуючи процесуальну поведінку ОСОБА_1 , суд звертає увагу на те, що у жодне із судових засідань для розгляду справи по суті ОСОБА_1 не з`явився, про день, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Так, судовий розгляд справи було призначено на 17 березня 2025 року на 11:35, про що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 був повідомлений належним чином.

07 березня 2025 року за вх. №3734 надішла заява від ОСОБА_1 про ознайомлення з матеріалами справи та в цей же день він особисто ознайомився з матеріалами справи, зробив фотокопії та отримав копію відеозапису, про що підписався в даній заяві.

У судове засідання 17.03.2025 ОСОБА_1 не з`явився, надав заяву про відкладення розгляду справи у зв"язку з хворобою та надав довідку Комунального підприємства Золотоніський міський центр первинної медико-санітарної допомоги, згідно якої 17.03.2025 року він знаходився на обстеженні. З наданого медичного документу не вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на стаціонарному лікуванні та за станом здоров"я не може прибути у судове засідання.

У зв`язку з неявкою у судове засідання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 судове засідання було відкладено на 28 березня 2025 року на 09:15, про що було його повідомлено належним чином.

Натомість, на адресу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області 26 березня 2025 року за вх. 4826 надійшла заява від ОСОБА_1 про відкладення судового розгляду справи у зв`язку з амбулаторним лікуванням, надав довідку КНП «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради», згідно якої перебуває на амбулаторному лікуванні з 25.03.2025 року по 31.03.2025 року. З наданого медичного документу не вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на стаціонарному лікуванні та за станом здоров"я не може прибути у судове засідання.

На підставі вищевказаної заяви особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 розгляд справи відкладено на 14 квітня 2025 року на 11 годину 25 хвилин про що його було повідомлено належним чином шляхом направлення смс-повідмомлення, про що в матеріалах справи наявна довідка про його доставлення.

Натомість, на адресу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області 14 квітня 2025 року за вх.5802 надійшла заява від ОСОБА_1 про відкладення судового розгляду справи у зв`язку з хворобою, надав довідку №4 КНП «Золотоніська багатопрофільна лікарня», яка крім анкетних даних, року народження, дати видачі не містить жодних відомостей про стан здоров"я ОСОБА_1 . З наданого медичного документу не вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на будь-якому, зокрема, стаціонарному лікуванні та за станом здоров"я не може прибути у судове засідання.

На підставі вищевказаної заяви особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 розгляд справи відкладено на 17 квітня 2025 року на 09 годину 45 хвилин про що його було повідомлено належним чином шляхом.

У подальші судові засідання 17.04.2025 року, 01.05.2025 року, 06.05.2025 року, 19.05.2025 року, 20.05.2025 року особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з"явився з невідомих суду причин, жодних заяв та повідомлень від нього на адресу суду не надходило.

Процесуальна поведінка ОСОБА_1 , який жодного разу не з`являвся у судові засідання, свідчить про зловживання процесуальними правами та свідоме затягування ОСОБА_1 розгляду справи з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 38 КУпАП та уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.

З огляду на те, що при повідомленні про місце і час розгляду справи, судом були вжиті всі необхідні та можливі заходи щодо унеможливлення порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , зважаючи на вимоги ст.268 КУпАП, яка не передбачає обов`язкової участі особи при розгляді справи за ст. 126 ч. 5 КУпАП, суд вважає, що безпідставне відкладення розгляду справи суперечить законодавству, а також з урахуванням принципу судочинства, зазначеного в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який не виконує своїх обов`язків з`явитись до суду у визначені судом час та місце, та якому забезпечено право на захист шляхом участі адвоката у розгляді даної справи з метою захисту його інтересів під час судового розгляду справи.

На думку суду неодноразова неявка особи, що притягається до адміністративної відповідальності до суду, яка повинна добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, свідчить про безпідставне умисне затягування справи, нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).

Намагання шляхом зловживання процесуальними правами уникнути відповідальності за правопорушення не сприяє законності і не свідчить про сумлінне виконання ОСОБА_1 своїх обов`язків та відповідальності перед суспільством, а також суперечить положенням Конституції України про те, що кожна людина має право на вільний розвиток своєї особистості, якщо при цьому не порушуються права і свободи інших людей, та має обов`язки перед суспільством, в якому забезпечується вільний і всебічний розвиток її особистості (ст. 23); кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (ч.6 ст. 55); кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей (ч.1 ст. 68).

У судовому засіданні 19.05.2025 року представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Зелений Ю.В. пояснив, що ОСОБА_1 вину не визнає, оскільки транспортний засіб не ідентифікований, інших докладних пояснень не надав.

У судове засідання 20.05.2025 року представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Зелений Ю.В. не з"явився, надав заяву про відкладення розгляду справи у зв"язку з хворобою ОСОБА_1 та своєю зайнятістю в іншому судовому засіданні. Жодного підтвердження про поважні причини неявки у судове засідання захисника та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 суду не надано.

У судовому засіданні 20.05.2025 року свідок ОСОБА_3 пояснив, що 22.02.2025 року перебуваючи в добовому чергуванні з поліцейським ОСОБА_4 о 16 год. 14 хв. під час патрулювання м. Золотоноша по вул. Черкаська, 6 ними було зупинено за допомогою проблискового маячка червоного та синього кольору мотоцикл SHINERAY - LIGHT д.н.з. НОМЕР_1 за кермом якого перебував гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Було встановлено, що ОСОБА_1 неповнолітній та керує мотоциклом без посвідчення водія. Через деякий час на місце зупинки приїхала мати водія - ОСОБА_5 . Крім цього було встановлено, що ОСОБА_1 уже притягавався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП. Від керування мотоциклом ОСОБА_1 був відсторонений та складений протокол про адміністративне правопорушення за ст..126 ч.5 КУпАП.

Вислухавши, представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Зеленого Ю.В., свідка, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з положеннями статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.

У рішенні по справі «OHalloran and Francis v. The United Kingdom» [GC] no. 15809/02 і 25624/02ECHR 29 червня 2007 року, постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно ч.1 ст.15 Закону України «Про дорожній рух» кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не має медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії.

Відповідно до ч. 9 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно вимог ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Пунктом 2.1 "а" Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України, від 10.10.2001 № 1306 передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозицією ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Диспозицією ч. 5 ст. 126 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою четвертою цієї статті, а саме: керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом; керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами; керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що обставини адміністративного правопорушення та вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП підтверджується сукупністю зібраних та наявних у справі доказів, досліджених у судовому засіданні, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 253888 від 22.02.2025, згідно якого водій ОСОБА_1 , будучи притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, 22.02.2025 о 16 годині 14 хвилин в м. Золотоноша по вул. Черкаська, 6, керуючи транспортним засобом мотоциклом SHINERAY - LIGHT д.н.з. НОМЕР_1 , не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення проводилась відеозйомка на поліцейську бодікамеру на підставі Закону України №1231-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення в сфері безпеки дорожнього руху». ОСОБА_1 , при складанні працівником поліції протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 126 ч. 5 КУпАП був присутній, копію даного протоколу відмовився отримувати. Зауважень або заперечень на цей протокол та дії працівників поліції ОСОБА_1 не зазначив.

У відповідності до національного законодавства протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП є предметом оцінки суду у якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З урахуванням правової позиції, викладеній в рішенні ЄСПЛ по справі «карелін протии російської федерації» протокол про адміністративне правопррушення не може визнаватись автоматично недопустимим доказом, а підлягає оцінці із сукупністю з іншими доказами.

З урахуванням викладеного, суд приймає протокол про адміністративне правопорушення як належний і допустимий доказ.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини підтверджуються такими доказами, а саме:

- рапортом інспектора СРПП Золотоніського РВП ГУНП у Черкаській області Худоби О., згідно якого перебуваючи на чергуванні в складі ГРПП спільно з начальником СРПП Золотоніського РВП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 , на службовому автомобілі Renault Express д.н.з. НОМЕР_2 , 22.02.2025 року о 16 год. 14 хв. під час патрулювання м. Золотоноша по вул. Черкаська, 6, ними було зупинено за допомогою проблискового маячка червоного та синього кольору мотоцикл SHINERAY - LIGHT д.н.з. НОМЕР_1 за кермом якого перебував гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 житель: АДРЕСА_1 . В ході перевірки реєстраційних документів на транспортний засіб водій гр. ОСОБА_1 , повідомив, що посвідчення водія він не має та його взагалі не отримував. В подальшому на гр. ОСОБА_1 , було складено адміністративний протокол за порушення п. 2.1 а) ПДР України серії ЕПР1 № 253888 за ч. 5 ст. 126 КУпАП України, від підпису в протоколі та дачі письмових пояснень останній відмовився. Дана подія фіксувалась за допомогою портативних відео реєстраторів № 085;

- постановою Золотоніського міськрайонного суду про притягнення ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП від 12.12.2024 року (справа № 695/4096/24 провадження 3/695/2372/24).

Крім того, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП підтверджується відеозаписами з нагрудної відеокамери (відеореєстраторів), використання яких передбачено ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» та Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 року №100, що були досліджені у судовому засіданні, які містять фіксацію обставин адміністративного правопорушення, а саме: факт зупинки мотоцикла під керуванням ОСОБА_1 22.02.2025, після чого на даного водія був складений протокол про адміністративне правопорушення.

Так, в матеріалах справи наявний 1 диск, на якому зафіксовано 2 відеофайли.

На відеофайлі відеореєстратора VID_20250224_152356 003, зафіксовано як поліцейські на службовому автомобілі рухаються за мотоциклістом, який звернув на право на парковку під магазинами за адресою: м. Золотоноша вул. Черкаська, 6 та зафіксовано факт зупинки водія мотоцикла.

На відеофайлі DSJ-0021_/02/22 о 16 годині 15 хвилин, зафіксовано факт зупинки водія мотоцикла ОСОБА_1 поліцейськими. Поліцейський СРПП ГУНП у Черкаській області ОСОБА_6 представився та попросив водія надати посвідчення на право керування мотоциклом, на що водій пояснив, що він немає посвідчення водія, оскільки зараз навчається на категорію А та А1. Водій почав просити поліцейських обійтися без штрафу. Поліцейський почав встановлювати особу водія мотоцикла, але останній тривалий час не представлявся. Після чого водій мотоцикла почав просити подзвонити та ігнорував вимогу поліцейських назвати своє прізвище, ім`я та по батькові. Коли водій мотоцикла назвав своє ім`я ОСОБА_1 , поліцейськими було встановлено, що судом було накладено на нього штраф у розмірі 3 400 грн. за керування транспортним засобом, особою яка не має прав керування транспортним засобами відповідної категорії за ч. 2 ст. 126 КУпАП та встановили належність мотоцикла SHINERAY - LIGHT д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 , яка є матір`ю зупиненого водія. Поліцейські вказали водію ОСОБА_1 , що на нього надходять скарги, що він ганяє по городу та стає на «козу», на що ОСОБА_1 не заперечував. Крім цього, на відео зафіксовано, що ОСОБА_1 не заперечував факту керування транспортним засобом, а саме мотоциклом SHINERAY - LIGHT д.н.з. НОМЕР_1 . Далі на відео зафіксовано, як на місце зупинки приїхала матір водія ОСОБА_1 ОСОБА_5 , яка неодноразово зверталась до поліцейських та просила, якось вирішити це питання без протоколу, а потім просила виписати протокол на неї. Крім цього, на відео зафіксовано відмову водія ОСОБА_1 від підпису в протоколі та відмову надавати будь які письмові пояснення. ОСОБА_5 і надалі просила рішити це питання по іншому. Працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП, як повторне протягом року керування транспортним засобом, особою яка не має прав керування транспортним засобами відповідної категорії. Від керування мотоциклом ОСОБА_7 був відсторонений.

Вказаний відеозапис надає можливість повно та об"єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Відеозапис є належним та допустимим доказом, оскільки згідно з приписами п.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIII поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою, зокрема, попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Додані до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписи відповідають вимогам ст.251 КУпАП, оскільки є показаннями технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Будь-яких даних, які б спростовували обставини, що підтверджуються вказаними вище доказами, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, суду не надано.

Досліджені докази послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності їхнього розуміння обставин, з приводу яких вони отримані, добровільності та істинності позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні, і підстав їм не довіряти у суду немає.

Даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, які на переконання суду є належними та допустимими, повністю взаємоузгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи, встановленим у судовому засіданні, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, суд дійшов висновку, що в діях водія ОСОБА_1 вбачається порушення Правил дорожнього руху 22.02.2025, які були зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме - п. 2.1 "а" ПДР України, та наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 ч. 5 КУпАП.

У судовому засіданні було встановлено, що з боку працівників поліції відсутні будь-які ознаки впливу на ОСОБА_1 та упередженості до нього з боку зазначених осіб. Дії працівника поліції в частині правомірності складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не оскаржував в передбаченому законом порядку.

Перевіркою матеріалів провадження порушень при складанні протоколу про адміністративнеправопорушення не встановлено, поліцейським протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 253888 від 22.02.2025 відносно ОСОБА_1 складений в установленому законом порядку, відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Суд зазначає, що підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ст.126 ч. 5 КУпАП, обґрунтовані та визначені законом.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_1 , порушивши вимоги п. 2.1 "а " Правил дорожнього руху України, 22.02.2025 вчинив правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, а саме повторно протягом року керував транспортним засобом не маючи права керування таким видом транспортного засобу.

Стосовно доводів та заперечень адвоката Зеленого Ю.В., суд зазначає, що Європейський суд з прав людини вказав, що п.1 статті 6 Конвенції зобов"язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов"язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00 від 18 липня 2006 року).

Доводи, зазначені під час розгляду даної справи з боку захисту, а саме, що: "транспортний засіб не ідентифікований", без будь-яких інших пояснень, не спростовують події правопорушення, не впливають на висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.126 ч.5 КУпАП та не дають підстав для закриття провадження у справі.

Судом не встановлено порушення фундаментальних прав і свобод ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, які на переконання суду є належними та допустимими, повністю узгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи, встановленим у судовому засіданні, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, суд дійшов висновку, що в діях водія ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 ч. 5 КУпАП, та вину його у вчиненому доведено поза розумним сумнівом.

В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов"язкова до застосування як джерело права.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини.

Зокрема, у рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих не спростованих презумпцій факту.

У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18.06.2015, заява № 10705/12) ЄСПЛ відзначив таке: «Суд при оцінці доказів керується критерієм «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою, така доведеність може випливати із сукупності ознак чи не спростованих презумцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Європейський суд з прав людини у складі Великої палати у рішенні по справі «OHalloran and Francis v. The United Kingdom» [GC] no. 15809/02 і 25624/02ECHR 29 червня 2007 року, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У рішенні «Шмауцер протии Австрії» від 23.10.1995 року ЄСПЛ зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».

Поряд з цим, ЄСПЛ відносить до кримінально-правової санкції й позбавлення прав на управління транспортним засобом, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації No R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй в провину, мати достатньо часу для підготовки свого захисту, отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї, обов"язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов"язку доводити свою непричетність до вчинення порушення (рішення ЄСПЛ у справі «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 року).

Системний аналіз вищезазначеної практики ЄСПЛ свідчить про те, що гарантії ст.6 Конвенції поширюються також на осіб, які вчинили діяння, що відповідно до національного законодавства хоч і не є злочинами, але визнаються кримінальними у конвенційному значенні.

При накладенні стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини та майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що, згідно ст. 34 КУпАП, пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує відповідальність ОСОБА_1 за вчинене адміністративне правопорушення згідно ст. 35 КУпАП, суд визнає повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Відповідно до положень ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст.13 КУПАП до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 89, 121-127, 130, статтею 139, частиною третьою статті 154, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

Суд констатує, що ОСОБА_1 перебуває саме у тому віці, коли у особи формується повага до закону, уявлення про відповідальність та невідворотність покарання за скоєні вчинки.

За таких обставин, суд вважає, що жоден із заходів передбачених ст. 24-1 КУпАП не буде дієвим запобіжником від вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень в подальшому, а навпаки укріпить у неповнолітньої особи переконання у власній безкарності.

Таким чином, підстав для застосування до неповнолітнього, на момент вчинення правопорушення, ОСОБА_1 заходів впливу, передбачених ст. 24-1 цього Кодексу, з огляду на характер вчиненого правопорушення, не вбачається, тому він підлягає відповідальності на загальних підставах.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням особи та ступеню вини ОСОБА_1 , характеру та суспільної небезпеки вчиненого ним правопорушення, суд вважає, що на ОСОБА_1 необхідно накласти стягнення в межах санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п"ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу, що є достатньою мірою відповідальності з метою його виховання, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що з 01.01.2025 року складає 605,60 грн.

Доказів того, що ОСОБА_1 відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору суду не надано, а відтак, з нього належить стягнути судовий збір у сумі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Керуючись ст. ст. 9, 23, 30, 40-1, 126, 245, 252, 256, 280, 283, 284 КУпАП, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення особі постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У випадку несплати накладеного штрафу у передбачений законом строк, може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області протягом 10 днів.

Суддя Бойко Н.В.