ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №: 33/818/872/25 Головуючий апеляційної інстанції: Курило О.М.
Категорія: ст.124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві Литвиненку Д.А., без участі особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , з участю її захисника Горобець А.А., без участі потерпілого ОСОБА_2 та його представника Стеценка А.Ю., за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надійшло заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника правопорушниці на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.04.2025 року, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Судом першої інстанції стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави витрати на проведення комплексної судової автотехнічної, фототехнічної експертизи та експертизи відео-, звукозапису у сумі 38 591,28 гривень.

Судом першої інстанції встановлено, що 7.10.2024 року о 13 годині 25 хвилин за адресою: м. Харків, просп. Науки біля будинок № 43-А, водійка ОСОБА_1 керувала автомобілем «BMW 13» державний номер НОМЕР_1 , не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, при виїзді з прилеглої території не надала переваги в русі автомобілю «MAZDA 626» державний номер НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого відбулося зіткнення, автомобілі отримали механічні пошкодження, заподіяна матеріальна шкода.

Обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, на думку суду першої інстанції, підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 167253, схемою до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної події, фотознімками з місця дорожньо-транспортної пригоди та поясненням потерпілого ОСОБА_2 щодо обставин ДТП.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності, подав апеляційну скаргу, яка містить прохання змінити постанову суду першої інстанції та закрити провадження у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не обґрунтовано стягнуто процесуальні витрати з особи, щодо якої була закрита справа про адміністративне правопорушення.

Іншим доводом апелянт вказує, що згідно із висновком експертизи у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди присутня вина потерпілого ОСОБА_3 , а отже він повинен бути притягнутий до адміністративної відповідальності.

Також апелянтом вбачається, що необхідно поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки нормами КУпАП не передбачено випадку, коли останній день процесуального строку припадає на святковий або вихідний день.

Враховуючи вищевикладене, апелянт вважає постанову незаконною та просить її змінити.

Позиції учасників апеляційного провадження

Будучи належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду, в судове засідання суду апеляційної інстанції правопорушниця не з`явилася.

В судове засідання прибув захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні останній підтримував доводи апеляційної скарги у повному обсязі, висловлював незгоду з рішенням суду першої інстанції та просив його скасувати і закрити провадження по справі за відсутністю в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді, згідно зі ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Положення ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 17.10.2024 року о 13 годині 25 хвилин за адресою: м. Харків, просп. Науки біля будинок № 43-А, водійка ОСОБА_1 керувала автомобілем «BMW 13» державний номер НОМЕР_1 , не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, при виїзді з прилеглої території не надала переваги в русі автомобілю «MAZDA 626» державний номер НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого відбулося зіткнення, автомобілі отримали механічні пошкодження, заподіяна матеріальна шкода.

Відповідно до пункту 1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Пункт 1.9 ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 2.3.б. ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно із пунктом 10.2 ПДР України, виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

Відповідно до пункту 13.1 ПДР України, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Відповідно до ст. 124 КУпАП встановлюється адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Суд апеляційної інстанції з метою перевірки матеріалів справи та доводів апеляційної скарги надав сторонам провадження всі можливості для представлення доказів по справі для підтримання їхньої правової позиції.

Суд апеляційної інстанції критично ставиться до доводів апелянта про те, що суд першої інстанції не мав стягувати процесуальні витрати з особи щодо якої закрита справа про адміністративне правопорушення. Спираючись на текст ч. 2 ст. 246 КУпАП, порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України. Відтак норми КУпАП не передбачають відшкодування витрат за залучення експерта, тому при вирішенні вказаного питання суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернутись до аналогії норм кримінального процесуального законодавства. Так, відповідно до ч. 1 ст. 122 КПК України, витрати, що пов`язані із залученням експертів, несе та сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про залучення експерта, а положення ч. 2 ст. 124 КПК України передбачає, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. У даному випадку клопотання про призначення комісійної автотехнічної транспортно-трасологічної експертизи та експертизи відео-, звукозапису, яке міститься в матеріалах справи (а.с. 43), подавав захисник правопорушниці - адвокат Горобець Р.М.. Спираючись на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції обґрунтовано стягнуто з особи, що притягується до адміністративної відповідальності, у дохід держави витрати на проведення судової автотехнічної, фототехнічної експертизи та експертизи відео-, звукозапису.

Суд апеляційної інстанції вважає недоречним довід апелянта про необхідність притягнення потерпілого ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності у зв`язку із наявністю його вини в скоєнні дорожньо-трансортної пригоди відповідно до висновку експерта, оскільки притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності жодним чином не впливає на наявність вини в діях правопорушниці ОСОБА_1 .. До того ж суд апеляційної інстанції звертає увагу апелянта на те, що в резолютивній частині постанови суду першої інстанції зазначено щодо виділення й направлення до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції матеріалів справи для вирішення питання про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню як пропущений з поважних причин.

Враховуючи викладене, підстави ставити під сумнів відомості, відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, відсутні, у зв`язку з чим апеляційний суд вбачає в діях правопорушниці склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Всі зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» вказується, що у

рішеннях судів та трибуналів мають належним чином пояснюватися підстави, на яких ці рішення ґрунтуються. Ступінь суворості цієї вимоги може бути різним, залежно від характеру рішення, і він має визначатися, виходячи із обставин справи. Однак, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

З вищезазначеного випливає, що інші доводи та пояснення апелянта в апеляційній скарзі є безпідставними або необґрунтованими.

З урахуванням викладеного, суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях правопорушниці складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Спираючись на зазначену вище аргументацію, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, не підлягає.

Керуючись ст.ст. 1,7,25,33,38,294,295 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, - задовольнити, поновивши вказаний строк як пропущений з поважних причин.

Постанову Дзержинськогорайонного суду м. Харкова від 09 квітня 2025 року по справі щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника, - залишити без задоволення.

Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст. 294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського

апеляційного суду О.М. Курило