Рівненський апеляційний суд
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2025 року м. Рівне

Справа № 569/4408/25

Провадження № 33/4815/485/25

Суддя Рівненського апеляційного суду Полюхович О.І.,

з участю:

захисника Меркулова С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Меркулова С.А. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Рівненського міського судуРівненської області від 30 квітня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського міського судуРівненської області від 30 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

З матеріалів справи слідує, що 21 лютого 2025 року о 19 год. 34 хв. в м. Рівне на вул. Відінська, 21, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Touareg, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком лікаря на стан алкогольного сп`яніння № 131 від 21.02.2025 року.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9 (а) Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі захисник Меркулов С.А. просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі за відсутності події та складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .. Вказує, що в судовому засіданні не було проведено повного огляду відеоматеріалів, які були долучені до матеріалів справи, не з`ясовано фактичні обставини справи та розбіжності у письмових матеріалах, які були долучені працівниками поліції до протоколу про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не оформлений належним чином, оскільки в ньому відсутні відомості та факти з конкретним фіксуванням керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Також зауважує, що фрагментований відеофайл не дає можливості встановити точний час та місце проведеного освідування, а також не зафіксований на них рух транспортного засобу, що вказує на суттєві порушення чинного законодавства. Наголошує, що через позбавлення права керування ОСОБА_1 не зможе виконувати посадові обов`язки, які пов`язані зокрема із сферою обслуговування об`єктів критичної інфраструктури, що негативно вплине на його родину, оскільки транспортний засіб є їх єдиним джерелом заробітку.

Заслухавши доводи захисника Меркулова С.А. на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення при зазначених у постанові обставинах, ґрунтується на зібраних у справі та перевірених у судовому засіданні доказах, а саме:

- актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу (а.с.3);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого огляд ОСОБА_1 проводився у медичному закладі (а.с.4);

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцій від 21 лютого 2025 року, згідно якого громадянин ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння (а.с.5).

- відеофайлом з нагрудних камер працівників поліції, з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу (файл Сlip-5, час 04:00) та пройшов такий огляд у медичному закладі (файл Clip-9, час 02:00), визнав факт вживання алкогольних напоїв (файл Clip-0, час 00:50; Clip-3, час 02:10).

Зазначені вище докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі і сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, тому вони є належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції є об`єктивними доказами, тобто такими, які процесі доказування не встановлюються від людей і не залежать від їх суб`єктивного сприйняття певних обставин.

Так, апеляційний суд виходить з того, що відмова від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу та проходження огляду у медичному закладі зафіксовано відеозаписом безперервно, а тому відеозапис, долучений до матеріалів справи, є належним та допустимим доказом.

В ході апеляційного розгляду судом не встановлено обставин, які б свідчили про упередженість дій працівників поліції стосовно ОСОБА_1 та порушень ними оформлення адміністративних матеріалів, що ставили б під сумнів його вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Жодних доказів порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) до апеляційної скарги додано не було.

Апеляційний суд зазначає, що доводи апеляційної скарги про те, що на відеозаписі не зафіксовано безпосередній рух транспортного засобу, не спростовують встановленого факту керування ОСОБА_1 автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, оскільки з відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що сам ОСОБА_1 неодноразово визнавав факт керування транспортним засобом, зазначаючи, що їхав додому та зупинився, щоб випити пива (файл Clip-0, час 00:50; Clip-3, час 02:10).

Таким чином, доводи про відсутність відеофіксації руху є безпідставними та не впливають на правильність юридичної кваліфікації дій особи за ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що через позбавлення права керування ОСОБА_1 не зможе виконувати посадові обов`язки, які пов`язані зокрема із сферою обслуговування об`єктів критичної інфраструктури, що негативно вплине на його родину, також не заслуговують на увагу, оскільки стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП є безальтернативним.

Інші доводи апеляційної скарги щодо незаконності оскаржуваної постанови не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Стягнення суддею накладене з врахуванням положень ст.ст.33, 38 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

На думку апеляційного суду, таке стягнення буде достатньою мірою гарантувати виправлення ОСОБА_1 і попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень, а отже досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої ст.23 КУпАП.

Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.6 ЄКПЛ, ст.294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Рівненського міського судуРівненської області від 30 квітня 2025 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Меркулова С.А. без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І. Полюхович