КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 755/2360/25 Головуючий у суді І інстанції Мельниченко Л.А.
Провадження № 33/824/1999/2025 Головуючий у суді ІІ інстанції Голуб С.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2025 року Київський апеляційний суд у складі судді Голуб С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Білика Володимира Олексійовича на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 24 лютого 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 24 лютого 2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови становить 17 000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, а також стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що 16 січня 2025 року близько 23:45 год. ОСОБА_1 , рухаючись по Воскресенському проспекту, 9 в м. Києві, керував автомобілем «Mitsubishi Outlander», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: стійкий запах алкоголю з порожнини рота, незв`язна мова, тремтіння кінцівок пальців рук. Від проходження огляду на встановлення стану сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки автомобіля за допомогою приладу «Драгер» та у лікаря нарколога в КНП КМНКЛ «Соціотерапія» водій відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанову суд першої інстанції мотивував тим, що докази, які були досліджені судом у їх сукупності та взаємозв`язку, підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки ним порушено вимоги п. 2.5 ПДР, що виразилось у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Не погодившись з вказаною постановою суду першої інстанції, 05 березня 2025 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Білик В.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що постанова суду першої інстанції ухвалена з порушенням вимог матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Адвокат Білик В.О. вказує, що в судовому засіданні ОСОБА_1 повідомляв, що складений протокол вважає таким, що не відповідає вимогам КУпАП, у зв`язку з чим вина водія ґрунтується на припущеннях, що прямо суперечить ст. 62 Конституції України, а також пояснив, що алкоголь він не вживав. ОСОБА_1 повністю заперечував факт вчинення ним адміністративного правопорушення, вказуючи, що він не відмовлявся пройти огляд на стан сп`яніння.

Також захисник звертає увагу, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, що підтверджують факт порушення водієм ПДР і, як наслідок, його законне зупинення за таке порушення.

Крім того, судом першої інстанції не надано належної правової оцінки протиправним діям працівників поліції, які проігнорували вимоги п. п. 5, 6 Інструкції № 1452/735 та не роз`яснили права особи, що притягується до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП, не поінформували ОСОБА_1 в присутності двох свідків про порядок застосування спеціального технічного засобу під час огляду, а також протокол було складено за відсутності двох свідків.

В самому протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено відомості про те, що здійснювалась відеофіксація, не вказано назву приладу та його серію.

Окрім того, в порушення вимог чинного законодавства, працівниками патрульної поліції не роз`яснено ОСОБА_1 прав та наслідків, які настануть у разі проходження огляду чи відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Захисник наголошує, що водій вправі відмовитись від проведення поліцейським на місці зупинки огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, що не утворює складу правопорушення та в такому випадку поліцейський зобов`язаний видати особі направлення на проходження огляду в медичному закладі, однак його ОСОБА_2 не було вручено.

Складене працівником поліції направлення на огляд в заклад охорони здоров`я суперечить складеному ним протоколу відносно ОСОБА_1 , оскільки у направленні значиться, що його доставив у заклад охорони здоров`я інспектор взводу № 1 роти 2 батальйону 1 полку 2 УПП в м. Києві ст. л-т поліції Бурдаченко Дмитро Олександрович, натомість у протоколі зазначається, що він відмовився від огляду.

Також на відеозаписі відсутній факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Mitsubishi Outlander», д.н.з. НОМЕР_1 , та відсутня подія зупинки транспортного засобу.

Суд першої інстанції не надав правової оцінки, що підпис в пункті 13 «підпис особи, якій роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи» протоколу серії ЕПР 1 № 222848 від 17 січня 2025 року про адміністративне правопорушення виконаний не ОСОБА_1 а іншою особою.

На відеозаписі від 17 січня 2025 року зафіксовано, що перед підписанням протоколу останній повідомляє працівників поліції, що йому не роз`яснювались права.

В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Білик В.О. не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки до суду не повідомили, тому на підставі ч. 6 ст. 294 КУпАП апеляційний суд визнав, що їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та вивчивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Згідно із ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Згідно положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до положень п. 1.1 Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пункт 1.3 ПДР передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

За п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду визначає Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року за № 1103 (далі - Порядок).

Відповідно до п. п. 2, 3, 6, 7 вказаного Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 також передбачає, що огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 222848 від 17 січня 2025 року вбачається, що 16 січня 2025 року приблизно о 23:45 год. ОСОБА_1 , рухаючись по Воскресенському проспекту, 9 в м. Києві, керував автомобілем «Mitsubishi Outlander», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: стійкий запах алкоголю з порожнини рота, незв`язна мова, тремтіння кінцівок пальців рук. Від проходження огляду на встановлення стану сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» та у лікаря нарколога в КНП КМНКЛ «Соціотерапія» ОСОБА_1 відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зі змісту протоколу встановлено, що в ньому зазначено місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення. Також протокол про адміністративне правопорушення містить відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Матеріали даного провадження також містять відеозапис події, який є доказом у справі.

За результатом дослідження зазначеного відеозапису встановлено та чітко вбачається, що водій ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля, під час розмови працівники поліції повідомили ОСОБА_1 причину зупинки його транспортного засобу та просили надати документи для встановлення особи.

Під час спілкування із ОСОБА_1 працівниками поліції було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, після чого було запропоновано пройти огляд за допомогою приладу «Драгер» або в медичному закладі.

Перемовини працівників поліції із ОСОБА_1 продовжувались більше години та дій щодо того, щоб прийти огляд на місці зупинки або їхати до лікаря ОСОБА_1 не вчиняв, вийшов з автомобіля та весь час на запитання працівників поліції щодо проходження огляду відповіді не надавав, переводив розмову на іншу тему та вказував, що зупинка незаконна.

Працівники поліції повторно запропонували пройти огляд за допомогою приладу «Драгер» або у медичному закладі, та, неотримавши відповіді від ОСОБА_1 , повідомили, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 , почувши, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, почав неодноразово повторювати: що він не відмовляється; що йому не повідомили його статус; що у працівників поліції також запах алкоголю з порожнини рота; почав знімати все на мобільний телефон, запитував чи він затриманий, перебиваючи працівників поліції, почав кричати в зв`язку з чим саме він повинен проходити відповідний огляд.

В подальшому, працівники поліції ще раз запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки та дістали прилад «Драгер», на що він запитав у поліцейських сертифікат на повірку приладу «Драгер», який працівники поліції надали та в голос зачитали відомості про повірку технічного засобу, натомість ОСОБА_1 повідомив, що прилад не відповідає номеру на сертифікаті і не пройшов повірку.

Працівники поліції на бодікамеру зафіксували відповідність номеру приладу «Драгер» та сертифікату на повірку технічного засобу.

У зв`язку з чим, знову запропонували ОСОБА_1 пройти огляд за допомогою приладу «Драгер» та/або у лікаря-нарколога, останній повідомляв, що він не відмовляється, проте в автомобіль працівників поліції він не сідав та сперечався з ними. Працівники поліції таку поведінку ОСОБА_1 розцінили як відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та склали протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 222848 від 17 січня 2025 року було зачитано ОСОБА_1 , повідомлено зміст і суть правопорушення та неодноразово роз`яснено всі його права.

Вищезазначений відеозапис містить достовірні дані про дії водія ОСОБА_1 та працівників поліції, які передували складанню протоколу про адміністративне правопорушення, що має істотне значення для правильного вирішення даної справи та є допустимим доказом згідно положень ст. 251 КУпАП.

До того ж, інформація, яка міститься на відеозапису, є достатньою для висновку про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, матеріали даного провадження також містять:

- картку обліку адміністративного правопорушення;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню цього правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року; Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року.

Отже, зі змісту оскаржуваної постанови суду першої інстанції вбачається, що при прийнятті рішення суд повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність винності ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у матеріалах справи доказах.

ОСОБА_1 був притягнутий до відповідальності не за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а за відмову від проходження огляду на стан такого сп`яніння. Тобто, правопорушення є закінченим з моменту такої відмови.

Отже, наявність чи відсутність в організмі особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, не змінює склад правопорушення і не може бути підставою для закриття провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що зупинка транспортного засобу була неправомірною є необґрунтованими і не заслуговують на увагу, бо питання поважності чи неповажності причин зупинки автомобіля поліцейськими не є предметом судового розгляду в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відтак вирішення цього питання не може бути підставою для скасування постанови суду. Крім того, апелянтом не надано доказів встановлення незаконності дій працівників поліції чи їх протиправної поведінки, яка за його доводами мала місце 16 січня 2025 року.

Аргументи апеляційної скарги про те, що водій вправі відмовитись від проведення поліцейським на місці зупинки огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, що не утворює складу правопорушення і в такому випадку поліцейський зобов`язаний видати особі направлення на проходження огляду в медичному закладі, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки з досліджених доказів судом першої інстанції вірно встановлено, що при наявності ознак алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 на пропозицію поліцейського відмовився від проходження огляду за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки та у найближчому медичному закладі, що становить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Законом не передбачене примусове доставлення водія до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння, а тому не вручення направлення на огляд водію ОСОБА_1 , який від такого огляду відмовився, не спростовує факту вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання адвоката на те, що працівник поліції перед початком спілкування із водієм не повідомив останньому про те, що ведеться відео фіксація не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки працівники поліції на початку розмови повідомили ОСОБА_1 , що фіксація ведеться.

Посилання захисника на те, що огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу повинен проводитися в присутності двох свідків апеляційним судом також не береться до уваги, оскільки Законом України № 1231-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху», який набрав чинності ще 17 березня 2021 року, до ч. 2 ст. 266 КУпАП, яка врегульовувала процедуру огляду водія на стан алкогольного сп`янінні на місці, внесено зміни. Зокрема, якщо в попередній редакції присутність двох свідків під час огляду була обов`язковою, то в нинішній редакції ч. 2 ст. 266 КУпАП достатньо відеозапису, і лише в разі неможливості застосування відеозапису огляд проводиться у присутності двох свідків.

У даній справі до протоколу про адміністративне правопорушення додані докази у вигляді файлів відеозапису із нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівника патрульної поліції, який проводив оформлення протоколу про адміністративне правопорушення. Вказані відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення і свідчать про дотримання працівниками поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та вимог ст. 266 КУпАП.

Ці відеозаписи суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими доказами і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130КупАП.

Крім того, працівники поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 222848 вказали технічні засоби відеозапису та їх номера (пункт протоколу № 10).

Доводи апелянта про те, що працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 його права є непереконливими, оскільки, як вбачається з відеозапису, працівниками поліції було неодноразово роз`яснено вимоги ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Апеляційний суд відхиляє й посилання захисника ОСОБА_1 - адвоката Білика В.О. про те, що в матеріалах справи відсутній зафіксована подія керування транспортним засобом, адже вони не відповідають матеріалам справи, в тому числі й відеозапису з нагрудної камери працівника поліції. Так, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 вийшов з автомобіля з водійського сидіння, факт керування він не заперечував, в протоколі про адміністративне правопорушення жодних зауважень з цього приводу не зазначив, протокол підписав, а також вказував, що він здійснив маневр перестроювання таким чином, щоб уникнути ДТП.

Твердження захисника щодо того, що підпис ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 222848 від 17 січня 2025 року виконаний іншою особою не є підставою для скасування постанови про адміністративне правопорушення. Саме по собі посилання на не підписання документа не свідчить про його підробку.

Натомість, зібраними у цій справі доказами достовірно встановлено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці його зупинки, а також відмовився проходити такий огляд в найближчому закладі охорони здоров`я, що підтверджується долученим до справи відеозаписами.

Вина ОСОБА_1 підтверджується наявними в матеріалами справи доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, а тому інші доводи апеляційної скарги суд сприймає критично, як намагання уникнути відповідальності за вчинене.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

При цьому апеляційний суд враховує рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, за своїм характером має велику суспільну небезпеку, оскільки особа, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння створює загрозу життю та здоров`ю, як собі так і наражає на цю небезпеку інших учасників руху, а тому відсутні підстави для незастосування щодо неї адміністративного стягнення. Водночас відмова від проходження огляду на стан сп`яніння за наявності для цього підстав може дозволити особі уникнути від встановлення факту сп`яніння, а відтак і відповідальності за це.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Докази, наявні в матеріалах адміністративного провадження, в повній мірі дозволяють встановити обставини, які мають значення для розгляду даної справи щодо ОСОБА_1 , а переконливих підстав для сумнівів з приводу обставин, які наведено у письмових доказах, не встановлено.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено, як не встановлено істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції.

Таким чином, всупереч доводам апеляційної скарги, висновки суду першої інстанції про встановлення вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на підставі повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи.

Адміністративне стягнення призначене в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, у відповідності до положень ст. 33 КУпАП.

За таких обставин постанова Дніпровського районного суду м. Києва від 24 лютого 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою, підстав для її зміни чи скасування не вбачається, у зв`язку із чим апеляційний суд залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Білика Володимира Олексійовича залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 24 лютого 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду С.А. Голуб