Справа № 504/773/25
Номер провадження 3/504/633/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2025с-ще Доброслав

суддя Доброславського районного суду Одеської області Якимів А.В.,

з участю секретаря судового засідання Ємельяненок М.В.,

особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши матеріали, які надійшли з СПД №1 ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

на розгляд Доброславського районного суду Одеської області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засідання ОСОБА_1 вказала, що свою вину у вчиненні правопорушення не визнає, підтвердила що за обставин вказаних у протоколі керувала автомобілем та на вимогу поліцейських, відмовилась від проведення огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з здійсненням поліцейськими психологічного тиску на неї. Вказала, що не була в стані алкогольного сп`яніння. Надала суду клопотання про визнання недопустимими відеозаписів з бодікамер поліцейських та свідчень поліцейських. Клопотання аргументоване тим, що відеозаписи переривались, що свідчить про їх недостовірність, працівники поліції втручались у психологічну рівновагу ОСОБА_1 що полягало у направленні на неї світла ліхтарика та оточення її автомобіля. Також просить визнати недопустимими свідчення поліцейських, які були зацікавленні у справі. ОСОБА_1 просить суд врахувати той факт, що вона хворіє на розсіяний склероз, який міг впливати на якість її вимови та поведінку.

Судом встановлено, що 02.02.2025 о 02:00 год. за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Крижанівка, вул. Миколаївська, 26, ОСОБА_1 керувала автомобілем Volkswagen Tiguan р.н. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення повністю підтверджується такими доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 02.02.2025 серії ААД №931911, від підпису якого ОСОБА_1 відмовилась;

- поясненнями ОСОБА_2 від 02.02.2025, який повідомив, що здійснював патрулювання разом з працівниками СРПП, та ними був зупинений автомобіль Volkswagen під керуванням ОСОБА_1 , з автомобілю якої було чути різкий запах алкоголю. ОСОБА_1 відмовилась від проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та у закладі охорони здоров`я;

- поясненнями ОСОБА_3 від 02.02.2025, яка здійснювала патрулювання разом з працівниками СРПП, та ними був зупинений автомобіль Volkswagen під керуванням ОСОБА_1 , яка перебувала в нетверезому стані, на вимогу поліцейських відмовилась від проведення огляду на стан сп`яніння;

- направленням на огляд ОСОБА_1 з метою виявлення алкогольного сп`яніння від 02.02.2025;

- відео записами з ПВР, на яких зафіксований факт керування ОСОБА_1 автомобілем та її відмова від проведення огляду на стан сп`яніння;

Згідно з пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 N 1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено відповідальність, серед іншого, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно п. 1.3. ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Доводи ОСОБА_1 щодо неналежності відео записів наявних у матеріалах справи, у зв`язку з їх перерваністю судом відхиляються, оскільки на досліджених відеозаписах зафіксована подія адміністративного правопорушення, вони є повними, послідовними та достатніми для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у вказаній справі та є належним доказом. Відео записами зафіксовано як працівники поліції зупинили транспортний засіб Volkswagen під керуванням ОСОБА_1 , в ході розмови у водійки виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 не заперечувала вживання нею алкогольних напоїв. На вимогу поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння, ОСОБА_1 ствердно та неодноразово відмовилась. як від проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, так у закладі охорони здоров`я. Крім того, нормами КУпАП та відповідних інструкцій не передбачено обов`язкове застосування відеофіксації подій у випадку відмови водія від проведення огляду, на відміну від проведення огляду за допомогою спеціальних технічних приладів.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердила факт керування нею автомобілем в час та місці вказаних у протоколі, а також факт її відмови від огляду на стан сп`яніння. ОСОБА_1 вказала, що відмовилась від огляду у зв`язку з вчиненням поліцейськими психологічного тиску відносно неї. Суд сприймає вказані доводи критично з наступних причин.

Доводи ОСОБА_1 про вчинення відносно неї працівниками поліції психологічного тиску є жодним чином не доведені та не обґрунтовані. З дослідженого відео запису, не вбачається вчинення поліцейськими будь-якого тиску на водія, направлення в її сторону світла ліхтарика на думку суду, в нічну пору доби, не може вважатись психологічним насильством відносно неї. Крім того, законодавством не передбачені правомірні підстави відмови особи, якій висунуто вимогу пройти огляд на стан сп`яніння, від проходження такого огляду. А тому доводи ОСОБА_1 у цій частині судом відхиляються.

Щодо клопотання ОСОБА_1 про визнання недопустимими свідчення поліцейських, суд зазначає, що в ході розгляду справи судом не досліджувались свідчення працівників поліції, а тому вказане клопотання задоволене бути не може. Судом досліджені пояснення свідків, доказів необ`єктивності та зацікавленості у результаті розгляду справи вказаними свідками стороною захисту не надано. Більше того, свідки надали пояснення, що відповідають поясненням наданих самою ОСОБА_1 в судовому засіданні та узгоджуються з іншими матеріалами справи.

Твердження ОСОБА_1 про перебування її на момент складення протоколу у тверезому стані, жодним чином не спростовують наявність в її діях складу адміністративного правопорушення, оскільки останній інкримінується вчинення порушення п. 2.5 ПДР, тобто відмова водія від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, а наявність стану сп`яніння, як і наявність діагнозу розсіяний склероз не підлягає встановленню для доведення вказаного складу правопорушення.

Більше того, на місці події ОСОБА_1 повідомила працівникам поліції про те, що вживала алкоголь.

Отже, об`єктивно з`ясувавши обставини, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, суд визнає винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, кваліфікація його дій працівниками поліції є вірною.

Європейський суд з прав людини також вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (§ 23 рішення у справі «Проніна проти України»).

Суд констатує, що інші доводи сторони захисту з приводу обставин вчинення адміністративного правопорушення є загальними, та не спростовують висновків суду, щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки докази, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення, як і сам протокол є належними та допустимими доказами винуватості особи.

Суд, зважаючи на безальтернативність санкції частини 1 статті 130 КУпАП, вважає, що ОСОБА_1 слід призначити адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Крім того, відповідно до частини 5 статті 4 Закону України «Про судовий збір», а також статті 40-1 КУпАП у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення особа, на яку накладено таке стягнення, сплачує судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,6 грн.

Керуючись частиною 1 статті 130, статями 245, 280, 283-285 КУпАП, статтею 4 Закону України "Про судовий збір", суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,6 (шістсот п`ять) гривень (шістдесят) копійок.

Відповідно до ч. 1 ст.307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш, як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити, що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до порушника можуть бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Реквізити для сплати штрафу і судового збору розміщені на офіційному веб порталі «Судова влада» - https://km.od.court.gov.ua/sud1515/gromadyanam/zbir/ та https://km.od.court.gov.ua/sud1515/gromadyanam/tax/.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Одеського апеляційного суду через Доброславський районний суд Одеської області.

Суддя А. В. Якимів