Провадження № 3/734/947/25 Справа № 734/1321/25
ПОСТАНОВА

іменем України

22 травня 2025 року селище Козелець

Суддя Козелецького районного суду Чернігівської області Бузунко О. А., розглянувши матеріали, які надійшли від Відділення поліції № 1 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124 КУпАП,

у присутності ОСОБА_1 ,

адвоката Нечипоренка В.В.,

встановив:

ОСОБА_1 15 березня 2024 року о 19 годині 10 хвилин на автодорозі Київ-Вишгород-Десна-Чернігів, 74 км, Чернігівського району Чернігівської області, керував транспортним засобом Sangyong rexton, д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, на заокругленні дороги здійснив з`їзд на узбіччя та здійснив наїзд на дерево. Внаслідок ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину не визнав та заперечував, що саме він був за кермом автомобіля. ОСОБА_1 повідомив суду, що у товариша були заручини, вони вирішили відсвяткувати. Під час святкування він дійсно вживав спиртні напої і не міг сісти за кермо, тому ОСОБА_2 зателефонував своєму знайомому ОСОБА_3 . Поки прийшов ОСОБА_3 , він заснув на задньому сидінні. Він ОСОБА_3 ключі не передавав, вони були в машині. Прокинувся від удару і побачив, що пасажирські двері відчинені, водія немає. Водійські двері були заблоковані. За кермом його ніхто не бачив, проте коли він виходив з машини його бачив солдата ОСОБА_4 . Приблизно через добу йому зателефонував ОСОБА_3 і повідомив, що він злякався зіткнення, тому вибіг з машини і втік.

ОСОБА_3 повідомив, що 15 березня 2025 року йому зателефонував ОСОБА_2 , попросив під`їхати до місця відпочинку, щоб забрати товариша. Він почекав коли вони закінчать, ОСОБА_1 посадили на заднє сидіння машини, а він сів за кермо. Після зіткнення ударився головою, покинув місце пішки, вийшов через праві пасажирські двері. В певний момент він набрав швидкість (приблизно 80-90 км/год), був різкий поворот, він не впорався з керуванням і допустив зіткнення з деревом, оскільки немає досвіду керування. ОСОБА_3 додатково повідомив суду, що у військовій частині він проходить службу на посаді водія-слюсаря. Наступного дня йому зателефонував ОСОБА_2 , а він потім зателефонував ОСОБА_1 .

ОСОБА_2 повідомив суду, що 15 березня 2025 року (ближче до вечора) він зателефонував ОСОБА_3 , щоб той відвіз ОСОБА_1 . Вони посадили ОСОБА_1 в машину, ОСОБА_3 сів за кермо і вони поїхали.

Судом було роз`яснено стороні захисту право клопотати про виклик в судове засідання для надання пояснень ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , які були також присутні на місці ДТП на письмові пояснення яких приєднані до протоколу про адміністративні правопорушення. Реалізовувати таке право сторона захисту відмовилася. З огляду на це, судом було направлено лист на адресу Відділення поліції № 1 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області та роз`яснено право забезпечити участь вказаних осіб в судовому засіданні, однак участь ОСОБА_5 та ОСОБА_4 забезпечена не була.

Суд, вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, позицію сторони захисту, заслухавши свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Пунктом 12.1 ПДР України визначено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Винуватість особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №272519 від 15 березня 2025 року (в якому викладена суть допущено правопорушення),

схемою місця ДТП,

письмовими поясненнями ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

До показань ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом, суд ставиться критично та розцінює їх як обраний спосіб захисту, оскільки ОСОБА_1 розуміє наслідки вчиненого та можливе стягнення за скоєне.

Так, відповідно до письмових пояснень ОСОБА_4 при його перебуванні на чергуванні на 6-му КП до нього постукав невідомий військовий і повідомив, що сталася ДТП. Вони підбігли до автомобіля, обличчя водія було в крові, водій був сам в автомобілі. Після того як подзвонили черговому, водій авто почав тікати, він побіг до 4-го КП до хлопців, щоб зупинити водія автомобіля, після чого викликали поліцію.

ОСОБА_5 у своїх письмових поясненнях вказав, що він є військовослужбовцем та 15 березня 2025 року ніс службу на 4-му КП, близько 19.00 год почув звук удару, зателефонував ОСОБА_6 , який повідомив, що сталася ДТП і він пішов на місце ДТП. На той час на місці події перебував черговий, перехожий та чоловік у військовій формі з розбитим обличчям. Як тільки останній зрозумів, що на місце події буде викликатися поліція, він хотів швидко піти та почав рух в сторону КПП № 4, на прохання залишитися не реагував. В автомобілі та поряд нікого іншого не було. Особу було притримано до приїзду поліції.

З урахуванням того, що в поясненнях ОСОБА_5 та ОСОБА_4 міститься інформація, що вказані особи перебувають в лавах Збройних сил України, враховуючи, що в Україні введено воєнний стан, суд вважає за можливе врахувати надані письмові пояснення вказаними особами без їх особистої присутності в засіданні, оскільки ставити їх під сумнів у суду немає підстав, особливо враховуючи те, що вони не суперечать один одному.

До тверджень ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суд ставиться критично, оскільки вказані особи проходять службу в одній військовій частині з ОСОБА_1 , а ОСОБА_2 ще й перебуває в дружніх стосунках з ОСОБА_1 .. ОСОБА_3 повідомив суду, що не має досвіду керування транспортним засобом, тому допустив зіткнення з деревом (з його слів), проте в той же час вказана особа повідомила суду, що він перебуває на посаді водія-слюсара, що свідчить про схильність ОСОБА_3 до надання суду недостовірних даних.

Таким чином, наявні в справі докази знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, детально узгоджуються між собою і викривають ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

За наведених вище обставин суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно зі ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22.12.1993, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є часткою національного законодавства України. Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України. Тобто, в такому випадку міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод», а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський Суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до ст. 33КУпАП при накладенні стягнення, враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставини, що обтяжують чи пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про вид стягнення, суд вважає за необхідне з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень, застосувати до ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу, оскільки вважає, що такий вид стягнення сформує у нього звичку законослухняної поведінки.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 підлягають стягненню грошові кошти в розмірі 605 грн. 60 коп. судового збору в дохід держави (під час розгляду справи не встановлено, що вчинене адміністративне правопорушення пов`язане з проходженням військової служби).

Керуючись ст. ст. 33, 40-1, 124 КУпАП

постановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп.

Згідно з ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби і у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається до Чернігівського апеляційного суду.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці.

Суддя Олена БУЗУНКО