Провадження № 33/824/1983/2025 Доповідач в суді ІІ інстанції Писана Т.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді-доповідача Писаної Т.О.,

За участі секретаря судового засідання Лащевської Д.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2024 року у адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспортні дані та РНОКПП відсутні в матеріалах справи, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за фактом вчинення адміністративного правопорушення, ч. 1 ст. 130, Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 909304 від 31.08.2024 року: 31.08.2024 року о 09 год. 04 хв. по вул. Заводська, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2108» н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, неприродня блідість, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у визначеному законодавством порядку, водій категорично відмовився.

Таким чином ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2024 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Не погодившись з такою постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить вважати дії НПУ незаконними та такими, що порушують права і свободи громадян України передбаченими Конституцією України, та у зв`язку з цим постановити ухвалу про повернення посвідчення водія. Також просить винести окрему ухвалу про проведення службового розслідування по відношенню до працівників поліції, витребувати сертифікаційні документи на прилад, яким його досліджували, записи боді камер, копії посвідчень та розпорядження керівника про місце та час патрулювання.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що працівники поліції не пред`явили свої посвідчення та заявили про підозру алкогольного сп`яніння. На прохання надати документи, а також сертифікат системи драгер у грубій формі відмовились. Повідомили про склад протоколу, після того як ОСОБА_1 попросив знайти свідків йому також відмовили та повідомили, що склали без його участі. На прохання надати запис з боді камери, також було відмовлено.

Вказує також, що йому не було запропоновано скористатися правовою допомогою. Окрім цього, йому не було надано жодних документів працівників поліції та приладу, яким вони пропонували виміряти стан алкогольного сп`яніння, після цього працівники поліції звинуватили ОСОБА_1 в тому, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння. На пропозицію проїхати до найближчої лікарні йому теж було відмовлено.

Вважає, що дії працівників поліції не відповідають постулатам законності, неупередженості і гідності працівників держави, на захист якої вони призначені, особливо в умовах воєнного стану.

В своїй скарзі також зазначає, що причини пропуску строку та поновлення строку вважає поважними, так як про дату та час розгляду справи не був повідомлений належним чином, про стан розгляду справи дізнався за допомогою офіційного сайту Судова влада України.

У судове засідання, призначене на 15 травня 2025 року, ОСОБА_1 не з`явився, про розгляд справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомляв, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не направляв.

На цій підставі суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, що не з`явились.

Вирішуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції враховує таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційний суд враховує, що розгляд справи було призначено на 11 грудня 2024 року на 11 год. 00 хв., про дату та час розгляду справи апелянт не був повідомлений належним чином, про стан розгляду справи він дізнався за допомогою офіційного сайту Судова влада.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення права на захист та справедливий судовий розгляд апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність, обґрунтованість та вмотивованість постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність як за керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

За логікою цього складу адміністративного правопорушення відмовою є свідома, вольова та цілеспрямована поведінка водія, за якої він після отримання від працівника поліції законної вимоги пройти огляд на стан сп`яніння, роз`яснення порядку його проходження та наслідків відмови від проходження огляду не вчиняє дій, які від нього вимагаються та/або своїми діями перешкоджає виконанню таких дій.

Оглянувши відеозапис з бодікамер суд встановив, що працівниками поліції, було дотримано вимог ст. 266 КУпАП, під час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Відповідно до Закону, у своїх діях поліцейський керується Інструкцією про порядок виявлення водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (затв. Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735), Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (затв. Постановою КМУ №1103 від 17.12.2008 року), Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (затв. Наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року).

Як вбачається з долученого відеозапису з нагрудних камер поліцейських № 476143,477881, працівниками поліції було на законних підставах зупинено ОСОБА_1 31 серпня 2024 року о 9:16, оскільки останній керував транспортним засобом з технічною несправністю автомобіля, а саме не працював лівий стоп. Крім того, на даному відеозаписі зафіксовано, що під час спілкування з ОСОБА_1 працівником поліції було повідомлено останньому про наявність у нього підозри вважати, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння, оскільки його поведінка не відповідає обстановці, було видно тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя. Після чого, ОСОБА_1 було запропоновано працівниками поліції пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, на що останній категорично відмовився його проходити.

При цьому суд керується тим, що в документах, які надавались на підпис водієві на місці зупинки, останній не зазначав про те, що вважає дії НПУ незаконними та такими, що порушують права і свободи громадян України передбаченими Конституцією України.

Сама по собі скарга на дії поліцейських у апеляційній скарзі не може слугувати доказом вчинення неправомірних дій з боку працівників поліції.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, оскільки належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню, та інших обставин, які мають значення для справи, у тому числі достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Оскільки відеозаписом, що міститься у матеріалах справи, та який був досліджений судом першої та апеляційної інстанції, підтверджені обставини відмови від проходження огляду, він не може бути визнаний неналежним доказом.

Посилання апеляційної скарги не узгоджуються з матеріалами справи, не знайшли свого підтвердження. Так, з відеозапису вбачається, що працівниками поліції було повідомлено ОСОБА_1 , що в нього є ознаки наркотичного сп`яніння, на що останній пояснював, що рано прокинувся, їхав купувати квіти мамі на день народження.

Також суд апеляційної інстанції враховує, що відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння, є грубим і досить поширеним правопорушенням. Дії вчинені ОСОБА_1 характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпеку, становлять небезпеку дорожнього руху та несуть загрозу для його учасників.

ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна. Водій має знати, що настає однакова відповідальність як за відмову від проходження огляду так і в разі, якщо такий огляд підтвердить стан сп`яніння, а тому посилання на те, що поліцейські знехтували основними правами, апеляційний суд не приймає, бо не знання водієм про відповідальність на переконання суду не може бути підставою для звільнення водія від такої відповідальності, відеозапис не містить доказів будь-якої провокації водія з боку поліцейських.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у статтях 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Вказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції були дотримані, а висновок суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є правильним, оскільки він відповідає обставинам справи та наявним у матеріалах справи доказам.

Згідно з положеннями статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

За таких обставин апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2024 року залишається без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.О. Писана