Справа № 950/662/25
Провадження № 3-зв/950/1/25
ЛЕБЕДИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2025 року м. Лебедин

Лебединський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Косолапа В.М.,

заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Лебедин повідомлення судді Стеценко В.А. по справі № 950/662/25 про заявлений ОСОБА_1 відвід у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП,

в с т а н о в и в:

У провадженні Лебединського районного суду Сумської області перебуває справа № 950/662/25. Головуючий у даній справі суддя Стеценко В.А. повідомив про заявлений йому ОСОБА_1 відвід, оскільки на думку заявника постановлені у минулому суддею рішення не відповідають вимогам чинного законодавства.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заяву підтримав, зазначив, що суддя Стеценко В.А. постановив незаконну ухвалу, якою залишив без руху його заяву про перегляд вироку за нововиявленими обставинами. Також ОСОБА_1 вважає, що суддя ухвалив неправосудний вирок, за яким він відбув покарання.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Згідно з вимогами ст. 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у містах, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено підстав та порядку розгляду і вирішення питання про самовідвід судді. За таких обставин слід застосувати аналогію права та аналогію закону. При цьому суд застосовує норми чинного Кримінального процесуального кодексу України щодо вирішення питання про відводи.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 75 КПК України передбачено, що суддя не може брати участь в кримінальному провадженні, якщо існують обставини, які можуть викликати сумнів в його неупередженості.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Як встановлено судом, заявлений ОСОБА_1 відвід судді Стеценко В.А. не містить об`єктивних та належних обставин, які б свідчили про наявність обґрунтованих підстав вважати суддю неупередженим. Недовіра ОСОБА_1 ґрунтується виключно на незгоді з ухваленими суддею рішеннями, зокрема як вироками, за якими заявник відбував покарання, так і процесуальними рішеннями щодо його заяв про перегляд вироку за нововиявленими обставинами.

Однак, незгода із судовим рішенням не може бути розцінена як прояв упередженості суду, а тому не може бути підставою для його відводу.

Суд звертає увагу, що процесуальні рішення судді, їх зміст та форма, не можуть бути підставою для відводу судді. Незгода з рішеннями судді має здійснюватись у порядку, передбаченому чинним процесуальним законодавством України, яким передбачено процедуру оскарження будь-яких процесуальних рішень судді окремо або разом з кінцевим процесуальним рішенням по кримінальному провадженню з наведенням мотивів такої незгоди, а заперечення на ухвалу суду, що не підлягає оскарженню, можна включити до апеляційної скарги на рішення суду за наслідками розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Пояснення ОСОБА_1 , надані ним у судовому засіданні, не дають підстав для сумніву в неупередженості судді Стеценка В.А. при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

За таких обставин, суд вважає, що усна заява ОСОБА_2 про відвід судді Стеценка В.А. у справі № 950/662/25 не містить належних та обґрунтованих підстав для відводу судді, а тому в задоволенні такої заяви слід відмовити.

Керуючись ст. 246 КУпАП, ст. 75-81 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Лебединського районного суду Сумської області Стеценка В.А. у справі № 950/662/25 про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП, відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено та оголошено 17.04.2025 о 15 год. 00 хв.

Суддя Вадим КОСОЛАП