Провадження № 33/801/483/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Іванченко Я. М.
Доповідач: Міхасішин І. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 рокум. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Міхасішина І.В.,

розглянувши апеляційну скаргу представника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 Шмагалова Вадима Борисовича на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 15 квітня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

встановив

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 15 квітня 2025 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить сімнадцять тисяч гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн. на користь держави.

28 квітня 2025 року представник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 Шмагалова Вадима Борисовича через засоби поштового зв`язку подав апеляційну скаргу на вище зазначену постанову.

Вивчивши апеляційну скаргу та додані до неї документи, вважаю, що вона підлягає поверненню особі, яка її подала, з наступних підстав.

Порядок оскарження постанов суду у справах про адміністративні правопорушення передбачений ст. 294 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ч. 1 ст. 271 КУпАП у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 271 КУпАП повноваження адвоката на участь у розгляді справи підтверджуються довіреністю на ведення справи, посвідченою нотаріусом або посадовою особою, якій відповідно до закону надано право посвідчувати довіреності, або ордером чи дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором про надання правової допомоги. До ордера обов`язково додається витяг з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката або обмеження його прав на вчинення окремих дій як захисника. Витяг засвідчується підписами сторін.

Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

У рішенні Конституційного Суду України N 13-рп/2000 від 16 листопада 2000 року роз`яснено, що положення ч. 1 ст. 59 Конституції України треба розуміти як конституційне право підозрюваного, обвинуваченого і підсудного при захисті від обвинувачення та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з метою отримання правової допомоги вибирати захисником своїх прав особу, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. При цьому, було визнано такими, що не відповідають Конституції України положення ч. 1 ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за яким обмежується право на вільний вибір особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, як захисника своїх прав, крім адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Зазначене вище рішення було ухвалене в листопаді 2000 року й відповідало положенням діючої на той час редакції Конституції України. У той же час, за Законом України N 1401-VIII від 02 червня 2016 року Конституцію України було доповнено ст. 131-2, відповідно до якої до Основного Закону внесені зміни, за якими виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також щодо представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Цим же Законом України розділ XV "Перехідні положення" Конституції доповнено п. 16-1, за змістом якого представництво відповідно до ст. 131-2 Конституції України виключно адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

Держава в особі відповідних органів визначає певне коло суб`єктів надання правової допомоги та їх повноваження. Аналіз чинного законодавства України з цього питання дає підстави визначити, зокрема, такі види суб`єктів надання правової допомоги: державні органи України, до компетенції яких входить надання правової допомоги (Міністерство юстиції України, Міністерство праці та соціальної політики України, нотаріат тощо); адвокатура України як спеціально уповноважений недержавний професійний правозахисний інститут, однією з функцій якого є захист особи від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах (ч. 2 ст. 59 Конституції України); суб`єкти підприємницької діяльності, які надають правову допомогу клієнтам у порядку, визначеному законодавством України; об`єднання громадян для здійснення та захисту своїх прав і свобод (ч. 1 ст. 36 Конституції України).

Отже, з урахуванням викладеного вище, згідно з положеннями ст. 131-2 Конституції України, яка є нормою прямої дії, з 1 січня 2018 року виключно адвокат здійснює представництво особи в апеляційному суді у справах про адміністративні правопорушення.

При цьому, Закону України, який би регулював питання надання правової допомоги фахівцями в галузі права прийнято не було, що виключає можливість фахівців у галузі права представляти інтереси осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності в судовому порядку.

Апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_1 подано Шмагаловим В.Б., який на підтвердження своїх повноважень до апеляційної скарги долучено нотаріально посвідчену довіреність на представлення інтересів та диплом спеціаліста за спеціальністю "Правознавство".

Однак, відповідно до положень ст. 131-2 Конституції України, яка є нормою прямої дії, з 1 січня 2018 року виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в апеляційному суді, і виключення, що містяться в цій статті не містять категорію справ щодо адміністративних правопорушень.

Матеріали справи не містять підтвердження того, що ОСОБА_2 , є адвокатом.

Разом з тим, за відсутності статусу адвоката, наявність у ОСОБА_2 вищої юридичної освіти, не свідчить про наявність у нього права бути захисником останнього, у справі про притягнення до адміністративної відповідальності в апеляційному суді.

За таких обставин, оскільки ОСОБА_2 не є особою, яка відповідно до положень ст. 294 КУпАП має право подавати апеляційну скаргу на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 15 квітня 2025 року, апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 Шмагалова Вадима Борисовича на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 15 квітня 2025 року повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Міхасішин