ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 678/459/25

Провадження № 33/820/317/25

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду Преснякова А.А.

за участю секретарів судового засідання Жураківського В.А., Романової А.В.

захисника Гончарова М.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Хмельницькому в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисників особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокатів Турчак М.В., Гончарова М.С. на постанову судді Летичівського районного суду Хмельницької області від 27 березня 2025 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

Відповідно до постанови судді, 11.03.2025 року о 22 год. 51 хв. в селищі Летичів, по вул. Василя Мазура, 2/1, Хмельницького (Летичівського) району Хмельницької області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Мітсубісі Паджеро», н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому Законом порядку на місці зупинки зі згоди водія за допомогою приладу алкотестеру «Драгер Алкотест 6810» тест №492 від 11.03.2025 року, результат тесту 0,95% проміле алкоголю в крові. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі водій відмовився, своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 а) ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою судді Летичівського районного суду Хмельницької області 27 березня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі та в доповненнях до неї захисники Турчак М.В., Гончаров М.С. просять скасувати постанову судді суду першої інстанції, а провадження у справі закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Вважають, що постанова судді підлягає скасуванню через неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають дійсності, а докази, які зібрані у справі про адміністративне правопорушення, є неналежними.

Зазначають, що судом було порушено право ОСОБА_1 на захист, оскільки ні йому, ні захиснику, не було надано можливість ознайомитися з матеріалами адміністративної справи.

Вказують, що постанова суду є незаконною, необґрунтованою та такою, що не відповідає фактичним обставинам справи. Зазначають, що суд першої інстанції допустив порушення вимог ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом.

Захисник Гончаров М.С. вважає, що працівниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не роз`яснено ОСОБА_1 права, передбачені ст.ст. 55, 56, 59, 63 Конституцією України та наслідки можливого притягнення до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Посилається на те, що всупереч положенням п. п. 9, 15 розділу II Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України за №1376 від 06.11.2025 до протоколу взагалі не було внесено відомостей про те, чи притягувався ОСОБА_1 упродовж року до адміністративної відповідальності.

Вважає, що працівники поліції безпідставно зупинили ОСОБА_1 , оскільки відсутні відомості, що ним були порушені Правила дорожнього руху.

Захисник також звертає увагу, що в матеріалах справи відсутнє письмове направлення ОСОБА_1 до медичного закладу на медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, що є порушенням порядку огляду водіїв на стан сп`яніння.

Посилається на те, що в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів немає жодного посилання на технічні пристрої фіксації.

Захисник також звертає увагу суду на те, що з долучених до матеріалів справи відеозаписів вбачається, що початок процедури огляду та подальшого складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 проводилося під час оголошеної повітряної тривоги, до того ж останній весь цей час продовжував перебувати в транспортному засобі на вулиці разом з дружиною, яка повідомила працівників поліції, що є вагітною.

На відеозаписі з нагрудної бодікамери поліцейського не зафіксовано «поречвоніння обличчя», а під час розмови ОСОБА_1 з працівниками поліції в нього не було виражено тремтіння пальців рук, тому на думку сторони захисту, вказані ознаки були названі працівником поліції формально, без належного підтвердження.

Зазначає, що на відеозаписі зафіксовано, як працівник поліції демонтує газоаналізатор «Драгер» разом з мундштуком, коли вже відбувався аналіз тесту. Відповідно у сторони захисту є об`єктивні сумніви в результатах огляду, за умови використання мундштука, який не є офіційним продуктом компанії «Драгер» і який не є комплектною складовою до газоаналізатора «Драгер» 6810.

Запис, який доданий поліцейськими до матеріалів справи, не є безперервним, що свідчить про те, що запис змінювався чи редагувався, а тому цей доказ є неналежним та недопустимим.

На думку захисника, огляд на стан сп`яніння військовослужбовця ОСОБА_1 проведено не уповноваженою особою та з порушенням вимог ст. 266-1 КУпАП. Крім того, матеріали справи не містять даних про повідомлення працівниками Національної поліції Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про те, що ними було зупинено автомобіль, водієм якого являється військовослужбовець ЗСУ, у якого нібито було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні захисник Гончаров М.С. підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати постанову судді Летичівського районного суду Хмельницької області 27 березня 2025 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, з наведених у апеляційній скарзі підстав, наголошуючи, що працівники поліції порушили передбачений законодавством порядок огляду водіїв на стан сп`яніння. Також просив змінити постанову та із застосуванням вимог ст..69 КК України, враховуючи дані про особу ОСОБА_1 , застосувати стягнення у виді штрафу, без позбавлення права керування транспортними засобами.

Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду, поважних причин неприбуття не повідомив, за таких обставин його неявка не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду, відповідно до вимог частини 6 статті 294 КУпАП.

На адресу апеляційного суду ОСОБА_1 надіслав пояснення, в якому він визнає, що із друзями випив пляшку пива, оскільки за кермо сідати не планував. У ввечері його вагітній дружині стало зле, тому він вимушений був сісти за руль, щоб довести дружину додому. Огляд було проведено за його згодою на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу «Drager», він не розумів процедури та довіряв працівникам поліції. Просив задовольнити апеляційні вимоги, а якщо суд вважає його винним, то просив не позбавляти його права керування транспортними засобами, оскільки права йому потрібні для виконання бойових завдань.

Заслухавши позицію захисника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в її межах, повторно дослідивши докази, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду

Відповідно до вимог статті 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

В апеляційній скарзі захисники просили скасувати оскаржувану постанову, посилаючись на порушення права на захист ОСОБА_1 , а також на порушення поліцейськими порядку огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніннята на відсутність підстав для зупинки автомобіля під його керуванням.

Згідно з вимогами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У ході апеляційного розгляду встановлено, що зміст оскаржуваної постанови судді Летичівського районного суду Хмельницької області 27 березня 2025 року про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, відповідає вимогам, передбаченим статтями 283-284 КУпАП, справу суддею суду першої інстанції розглянуто повно та всебічно, відповідно до вимог статті 280 КУпАП.

У ході судового розгляду встановлено, що 11.03.2025 року о 22 год. 51 хв. в селищі Летичів, по вул. Василя Мазура, 2/1, Хмельницького (Летичівського) району Хмельницької області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Мітсубісі Паджеро», перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому Законом порядку на місці зупинки зі згоди водія за допомогою приладу алкотестеру «Драгер Алкотест 6810» тест №492 від 11.03.2025 року, результат тесту 0,95% проміле алкоголю в крові, водій погодився із результатом огляду та від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі водій відмовився.

Відповідно до підпункту «а» пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

В рамках провадження у справі про адміністративне правопорушення для кваліфікації діяння за частиною 1 статті 130 КУпАП необхідно встановити та довести факт керування особою транспортним засобом та факт перебування водія під час керування в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

При цьому, захисники факт керування транспортним засобом водієм ОСОБА_1 11.03.2025 року о 22 год. 51 хв.не оскаржують. Більше того, він є зафіксованим на відеозаписі, долученому до матеріалів справи.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За приписами статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При визнанні ОСОБА_1 винним у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, суд першої інстанції взяв до уваги наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №269007 від 12.03.2025 року (а/с 1), відеозаписи (а/с 7, 8), на яких зафіксовано факт вчинення правопорушення; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а/с 3), з якого вбачається, що огляд водія був проведений зі згоди ОСОБА_1 на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 6810», у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, результат огляду на стан сп`яніння склав 0,95 ‰, з результатами проведеного огляду ОСОБА_1 погодився, що засвідчив власним підписом, проводилась відеофіксація вказаного огляду; результат огляду на стан алкогольного сп`яніння, тест №492 від 11.03.2025 року, що доданий до протоколу серії ЕПР1 №269007 від 12.03.2025 року, здійснений за допомогою спеціального технічного засобу «Drager Alkotest 6810», відповідно до якого станом на 23 год. 04 хв. 11.03.2025 року рівень алкоголю в організмі ОСОБА_1 становить 0,95‰, з результатом якого останній погодився, поставивши власний підпис та відмовившись від повторного огляду у закладі охорони здоров`я (а/с 2).

На переконання апеляційного суду, докази, які містяться у матеріалах справи та досліджені судом першої інстанції є належними, допустимими й достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для ухвалення рішення.

Відповідно до норм статті 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Зі змісту Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, з наступними змінами, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння.

Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.

З відеозапису, який був переглянутий в судовому засіданні апеляційного суду вбачається, що поліцейським за допомогою засобів відеозапису зафіксовано, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Мітсубісі Паджеро» та був зупинений працівниками поліції через порушення ПДР, перевищення швидкості. Під час спілкування із працівниками поліції у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, тому йому запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки з використанням спеціального технічного засобу «Драгер» чи у закладі охорони здоров`я. ОСОБА_1 пояснив, що випив пляшку пива та погодився пройти огляд. Огляд ОСОБА_1 було проведено за його згодою на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу «Drager Alkotest 6810», результат якого склав 0,95 ‰ алкоголю. Результати він не оспорював, погоджуючись на складання усіх необхідних актів та їх підписання. Як роздруківка, так і акт огляду містять підпис ОСОБА_1 , який підтверджує, що з результатами огляду він погоджується. Крім того, на пропозицію поліцейського пройти огляд у мед закладі відмовився.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до діючого закону, водій самостійно вирішує чи погоджується він з результатом, який отримано при проведенні огляду поліцейським за допомогою спеціального приладу або не погоджується з отриманим результатом.

Наведені в апеляційній скарзі доводи, що долучені до протоколу відеозаписи події правопорушення є неналежними доказами, оскільки вони не є безперервними та складаються із окремих фрагментів, не заслуговують на увагу, оскільки наданими суду відеозаписами зафіксовані реальні події, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, дозволяючи встановити дійсні обставини справи, які чітко вказують на ОСОБА_1 , як на правопорушника, який керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що було встановлено за результатом пройденого на місці зупинку огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер Алкотест-6810», який показав результат 0,95 ‰.

Слід зазначити, що надані відеозаписи сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки не містять ознак фальсифікації чи фабрикації; містять відеофайли, які є цілісними (кожний у свою чергу), безперервними (кожний у свою чергу) і повністю відтворюють обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення. На відео зафіксований факт зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , його поведінка та процедура проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, яка відображена достатньо повно для можливості констатувати її законність.

Крім того, вказаний відеозапис є лише одним із доказів на підтвердження даних, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Також, ні Інструкція з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 6 листопада 2015 року, ні Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 7 листопада 2015 року, не містять приписів про обов`язкове долучення до протоколу про вчинення адміністративного правопорушення повного відеозапису з моменту зупинки.

Так, згідно п. 15 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 6 листопада 2015 року, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

Аналогічні положення містить Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 7 листопада 2015 року, згідно п. 1 розділу ІІ якої протокол про адміністративне правопорушення складається в письмовій формі. До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються: 1) письмові пояснення свідків правопорушення в разі їх наявності; 2) акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу в разі здійснення його затримання; 3) акт огляду на стан сп`яніння в разі проведення огляду на стан сп`яніння; 4) інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

Поліцейським долучено до протоколу необхідні фрагменти відеофайлів, які підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Відеозапис здійснено працівниками поліції на підставі п. 1ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» з метою фіксування правопорушення. Вказаний відеозапис має високу інформативність, безсторонній характер, позбавлений упередження та суб`єктивного ставлення, надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення і береться судом до уваги, оскільки, виходячи із положень ст. 251 КУпАП, є джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, апеляційний суд визнає відеозаписи належним та допустимим доказом, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення, що разом із протоколом про адміністративне правопорушення та іншими наявними доказами є достатнім для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

На підставі наведеного, доходжу висновку, що огляд водія було проведено з дотриманням порядку, передбаченого статтею 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою КМУ №1103 від 17.12.2008.

Об`єктивних даних, які вказували би на відсутність складу правопорушення в діях ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Доводи захисника про неправомірну зупинку поліцейськими транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 не заслуговують на увагу та не можуть бути підставою для скасування постанови судді з огляду на наступне.

Положеннями пункту 8 та пункту 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання, а також регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Статтею 35 Закону України «Про Національну поліцію» встановлений виключний перелік підстав для зупинки працівниками поліції транспортного засобу, який не може бути розширений.

За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України. Тоді як згідно пункту 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Виходячи з наведених вище правових норм право органів Національної поліції зупиняти транспортний засіб, перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів та вимагати пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції кореспондується із обов`язками водія, передбаченими вказаними Правилами дорожнього руху.

Крім того, у зв`язку з вторгненням Російської Федерації на територію нашої держави з 24 лютого в Україні введено воєнний стан, згідно указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», з наступними змінами.

Згідно з Порядком перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженим постановою КМУ від 29 грудня 2021 року №1456, уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби та вимагати пред`явлення документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, а також документів, що підтверджують відповідне право особи (посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію ТЗ), якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення.

Все вищевказане узгоджується з статтями 32, 35 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 2 липня 2015 року, з наступними змінами.

З огляду на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху України, незгода водія із причинами зупинки, або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння, відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України і такий обов`язок не впливає на причину зупинки.

Водночас, керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків.

До того ж, наявність або відсутність законних причин для зупинки транспортного засобу не входять до складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, а відтак не підлягають доказуванню у даній справі.

Разом з тим, неправомірні дії працівників поліції, які полягали у відсутності причин зупинки транспортного засобу, відповідно до вимог статті 267 КУпАП, могли бути оскаржені до суду у порядку, передбаченому КАС України, або у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, чого на момент розгляду цієї апеляційної скарги зроблено не було.

Під час перевірки документів працівниками поліції було виявлено у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння.

Що стосується доводів апеляційної скарги про відсутність в матеріалах справи направлення ОСОБА_1 до медичного закладу на медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, що є порушенням порядку огляду водіїв на стан сп`яніння, то воно є безпідставним, оскільки згідно вимог статті 266 КУпАП, Інструкції № 1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду №1103 від 17.12.2008., направлення не підлягає врученню водію для проходження ним огляду у закладі охорони здоров`я, поліцейський зобов`язаний складати направлення на медичний огляд, яке повинно передаватися лікарю закладу охорони здоров`я поліцейським перед проведенням огляду водія на стан сп`яніння, при цьому огляд у закладі охорони здоров`я проводиться у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, тоді як ОСОБА_1 пройшов огляд стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, погодився з його результатом та відмовився від огляду у медичному закладі. Долучення до протоколу про адміністративне правопорушення такого направлення, на що, посилається захисник, чинним законодавством не передбачено.

Також суд критично оцінює довід апеляційної скарги про те, що акт огляду на стан сп`яніння не містить інформації про технічний засіб за допомогою якого ОСОБА_1 проходив огляд, оскільки зазначення цієї інформації не передбачено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735.

Переглядаючи доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 , має особливий правовий статус, тому положення Інструкції №1452/735 та Порядку 1103 не є релевантними, що огляд на стан сп`яніння військовослужбовця проведено не уповноваженою особою, за результатами якого складено протокол від 12.03.2025 року з порушенням вимог ст. 266-1 КУпАП, апеляційний суд вважає такі доводи безпідставними та такими, що не ґрунтуються на законі.

Кодекс України про адміністративні правопорушення на підставі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці» від 13.12.2022 (набрав чинності 27.01.2023) був доповнений статтею 266-1 КУпАП, яка встановлює порядок огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Тобто, зазначений порядок поширюється на осіб, які безпосередньо виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях.

Вказана норма застосовується лише в разі скоєння військовослужбовцем військових адміністративних правопорушень, передбачених главою 13-Б КУпАП, та не стосується спеціального суб`єкту - водія транспортного засобу.

З досліджених судом матеріалів справи встановлено, що водій ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції в АДРЕСА_2 , тобто поза межами території будь-якої військової частини. Крім того, захисник Гончаров М.С. в суді апеляційної інстанції не надав жодних документів, які б підтверджували те, що ОСОБА_1 під час його зупинки виконував обов`язки військової служби, матеріали справи не містять відомостей про те, що у визначений в протоколі час водій ОСОБА_1 перебував при виконанні обов`язків військовослужбовця, натомість, водій показував, що він перебуває у відпустці.

Крім того, відповідно до вимог частини 1 статті 15 КУпАП військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах. До зазначених осіб не може бути застосовано громадські роботи, виправні роботи, адміністративний арешт.

Тож, за таких обставин, ОСОБА_1 відноситься до осіб, які несуть адміністративну відповідальність за порушення Правил дорожнього руху на загальних підставах, тому порядок огляду водія, який не перебував під час виконання обов`язків військової служби та який керував власним транспортним засобом, враховуючи положення статті 15 КУпАП, здійснювався в загальному порядку, який передбачений статтею 266 КУпАП.

Твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не було роз`яснено його права та обов`язки є голослівними та повністю спростовуються матеріалами справи та відеозаписами.

Як вбачається з відеозапису працівником поліції чітко були роз`яснені ОСОБА_1 його права та обов`язки.

Крім того, з протоколу серії ЕПР1 №269007 від 12.03.2025 року, складеного щодо ОСОБА_1 , вбачається, що поліцейські роз`яснили йому права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, адже у відповідній графі протоколу у п.13 наявний особистий підпис ОСОБА_1 , що свідчить про ознайомлення його з правами та обов`язками. Крім того, повідомили про дату, час та місце розгляду справи (а/с 1), що також зафіксовано на відеозаписі.

Також не можуть бути взяті до уваги доводи апеляційної скарги, що суд перешкоджав захисту в ознайомленні з усіма матеріалами справи, чим порушив право на захист особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки з матеріалів справи вбачається, що до суду першої інстанції з таким клопотанням ОСОБА_1 не звертався, захисник - адвокат Турчак М.В. звернулася до Хмельницького апеляційного суду 09.04.2025 року з клопотанням про ознайомлення з матеріалами справи, в тому числі із відеозаписом, , 10.04.2025 року адвокату Турчак М.В. було надано доступ до Електронного кабінету у підсистемі «Електронний суд» системи ЄСІТС до матеріалів справи та відеозаписів, що знаходяться в матеріалах справи на оптичному DVD диску, в повному обсязі.

Під час апеляційного розгляду захисник підтвердив, що ознайомлений з усіма матеріалами справи.

Крім того, ОСОБА_1 , якому при складані протоколу були роз`яснені права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, скориставшись своїм правом на захист 31.03.2025 року уклав договір із адвокатом Турчак М.В. (а/с 15-16).

З клопотання захисника від 16.04.2025 року вбачається, що 14.04.2025 року сторона захисту отримала всі матеріали справи та просила відкласти апеляційний розгляд у зв`язку з необхідністю ознайомлення з матеріалами справи, що потребує більше часу, клопотання було задоволено. Тобто, ОСОБА_1 через свого захисника реалізував своє право на захист.

За таких обставин, під час апеляційного розгляду не встановлено порушення права на захист ОСОБА_1 .

Доводи захисника Гончарова М.С., що огляд водія ОСОБА_1 проводився під час оголошення повітряної тривоги, чим, на його думку, поліцейські порушили право останнього на безпеку його життя та здоров`я, що поліцейський на момент зупинки не представився водієві, не беруться апеляційним судом до уваги, оскільки вказане не є предметом розгляду у провадженнях про адміністративні правопорушення за статтею 130 КУпАП. Разом з тим, у разі незгоди водія з діями працівників поліції, відповідно до вимог статті 267 КУпАП, сторона захисту могла оскаржити такі дії у порядку, передбаченому КАС України до суду або до вищестоящого органу (вищестоящій посадовій особі).

Стосовно доводів, що у сторони захисту є об`єктивні сумніви в результатах огляду, за умови використання мундштука, який не є офіційним продуктом компанії «Драгер» і який не є комплектною складовою до газоаналізатора «Драгер» 6810, то вони не заслуговують на увагу, оскільки відсутні будь-які докази використання неналежного мундштука до приладу газоаналізатора «Драгер» 6810, що могло вплинути на результат огляду. Окрім того, водій визнав вживання алкогольних напоїв та погодився з результатом огляду.

Таким чином, доводи апелянта, про те, що всі зібрані докази по справі є недопустимими, оскільки отримані внаслідок порушення працівниками поліції процедури та порядку огляду на стан сп`яніння та складені процесуальні документи щодо ОСОБА_1 не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є необґрунтованими та не заслуговують на увагу.

Також є неспроможними доводи сторони захисту про застосування правил статті 69 КК України та призначення стягнення ОСОБА_1 без позбавлення права керування транспортним засобом, через те, що це право зараз потрібно першочергово саме для несення військової служби.

Так, згідно вимог ч.1 ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Суддя за результатами розгляду цієї справи, застосовував до водія ОСОБА_1 стягнення в межах санкції частини 1 статті 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Законодавець у санкції частини 1 статті 130 КУпАП не передбачив можливість альтернативи основного та додаткового покарань, тому дискреційні повноваження суду обмежені імперативно встановленими нормами при обранні та застосуванні до особи, яка вчинила адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Така логіка законодавця обумовлена характером інкримінованого правопорушення, яке полягає у використанні джерела підвищеної небезпеки, яким є автомобіль, особою, яка знаходиться у стані сп`яніння, що свідчить про підвищену протиправність діяння.

Безальтернативність стягнення також спрямована на досягнення у суспільстві превентивної мети, а саме запобігання вчиненню цих правопорушень, як безпосередньо особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, так і іншими особами.

Враховуючи, що захисник просить застосувати фактично правила статті 69 КК України, що є не аналогією права, а аналогією закону, та не застосовувати до ОСОБА_1 позбавлення права керувати транспортними засобами, то виходячи з системного аналізу зазначених вище норм КУпАП, доходжу висновку про неможливість застосування при розгляді справи про адміністративне правопорушення аналогії закону. Законодавство України про адміністративні правопорушення, на відміну від законодавства про кримінальну відповідальність, не передбачає накладення адміністративного стягнення більш м`якого, ніж передбачено законом.

Ті обставини, що ОСОБА_1 характеризується лише з позитивної сторони, є військовослужбовцем, що йому це право зараз потрібно першочергово саме для несення військової служби, не можуть стати підставами для незастосування до нього обов`язкового додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами. В інакшому випадку, порушуватиметься принцип правової визначеності, який є невід`ємною складовою верховенства права, та гарантує, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями.

Таким чином, вважаю, що в апеляційній скарзі не наведено належних і достатніх підстав для спростування висновків суду першої інстанції, не було здобуто таких доказів і при проведенні апеляційного розгляду. Сукупність зібраних та досліджених доказів за своїм змістом та якістю дозволяють суду констатувати наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Деякі формальні порушення, на які звертає увагу захисник, а саме що поліцейський не представився під час зупинки, не роз`яснив права, передбачені ст.ст. 55, 56, 59 Конституцією України та наслідки можливого притягнення до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, до протоколу не внесено відомостей про те, чи притягувався ОСОБА_1 упродовж року до адміністративної відповідальності, жодним чином не зачіпають прав і свобод особи та мають оцінюватися, виходячи з балансу конкуруючих інтересів: потреби суспільства у розкритті порушення і покаранні винуватця та важливості тих формальностей для забезпечення справедливості розгляду справи в цілому.

Верховний Суд (постанова від 01 грудня 2020 року у справі № 318/292/18) зазначав, що норми закону не передбачають, що будь-яке формальне недотримання вимог процесуального закону при отриманні доказу автоматично тягне необхідність визнання доказу недопустимим.

Натомість, закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи.

Суд в цій справі вважає за необхідне дотриматися підходу, сформованого ВС, оскільки він ґрунтується на розумінні, що для прийняття рішення у справі суд має отримати якомога більшу інформацію щодо фактичних обставин, важливих для вирішення справи, забезпечивши сторонам можливість у змагальній процедурі перевірити та/або заперечити цю інформацію.

Отже, суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, визначив вид стягнення і його розмір у межах, установлених частиною 1 статті 130 КУпАП, у межах передбаченого статтею 38 КУпАП строку.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги захисників особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Летичівського районного суду Хмельницької області 27 березня 2025 року,оскільки відсутні підстави для скасування або зміни постанови суду, апеляційні доводи є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 285, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисників особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову суддіЛетичівського районного суду Хмельницької області від 27 березня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя