Справа № 462/2779/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 травня 2025 року Суддя Залізничного районного суду м. Львова Боровков Д.О., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водіємпрацюючого водієм ТОВ «Фіакр-Львів, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ч.1 ст.51 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 688898, 31 березня 2025 року, о 08:53 год., за адресою м. Львів, вул. Широка, 96-А, ОСОБА_2 , будучи водієм маршрутного автобуса №34, д.н.з. НОМЕР_1 , вчинив дрібне викрадення чужого майна, а саме грошей у сумі 25 грн., шляхом привласнення не видавши квиток на проїзд.

У суді ОСОБА_2 вину у вчиненні правопорушення не визнав, пояснивши, що жодного умислу у привласненні чужого майна, а саме 25 грн. він не мав та умислу не видавати квиток не було. Просто все відбулось дуже швидко. Крім цього, в автобусі висить попередження, що пасажир зобов`язаний отримати квиток, і несе відповідальність за проїзд без квитка. Власник перевізної фірми ніяких претензій щодо грошей до нього не має.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В силу ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку відповідним органом встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для вирішення справи.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, структура кожного окремого складу адміністративного правопорушення містить: об`єкт правопорушення, об`єктивну сторону, суб`єкт правопорушення і суб`єктивну сторону складу правопорушення. Зазначені ознаки визначають у сукупності склад адміністративного правопорушення.

Частиною 1 статті 51 КУПАП передбачає відповідальність, зокрема, за дрібне привласнення чужого майна, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Об`єктивна сторона дрібного привласнення чужого майна полягає у протиправному і безоплатному вилученні (утриманні, неповерненні) винним чужого майна, яке знаходилось у його правомірному володінні, з наміром у подальшому обернути його на свою користь чи користь третіх осіб. У результаті привласнення чужого майна винний починає незаконно володіти і користуватись вилученим майном, поліпшуючи безпосередньо за рахунок викраденого своє матеріальне становище.

З огляду на фактичні обставини справи пасажирка маршрутного автобуса № 34 ОСОБА_3 добровільно оплатила за надані їй послуги пасажирського автомобільного транспорту водієві вказаного автобуса ОСОБА_2 25 грн., проте, останній не видав їй квиток.

Тобто, неправомірність діяння водія ОСОБА_2 полягає у невидачі пасажирці автобуса проїзного квитка.

Проте, відповідальність за порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, передбачена ст.155-1 КУпАП, що утворює окремий склад адміністративного правопорушення.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Згідно з ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні достатні докази, які б поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 51 КУпАП, а згідно зі ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.51 КУпАП.

Керуючись ст. 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 51 КУпАП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Суддя:

Оригінал постанови.