П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.05.2025 Справа №607/4734/25 Провадження №3/607/2286/2025

місто Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Вийванко О.М., за участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності Карапетяна Е.Т., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу, яка надійшла з Відділення поліції № 1 Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відділенням поліції № 1 Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області направлено в Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ознаками ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 250281 від 18.02.2025 вбачається, що 18.02.2025 о 10 год 38 хв в с. Підгороднє по вул. Бережанська, Тернопільського району, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «BMW X5» номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: підвищена жвавість, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, що підтверджується відмовою з лікувального закладу номер 13 від 18.02.2025, яку зафіксовано в журналі відмови лікувального закладу КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_2 пояснив, що з відеозаписів із автомобільного реєстратора та нагрудних камер поліцейських, ОСОБА_1 жодних вимог ПДР не порушив, проте був зупинений працівниками патрульної поліції по вул. Бережанській в м. Тернопіль. Також зазначив, що згідно відеозаписів, наявних в матеріалах справи, чітко видно, що такі ознаки наркотичного сп`яніння як поведінка, що не відповідає дійсності у ОСОБА_1 відсутні. Адже на всіх відеозаписах останній спокійно, послідовно себе поводить, його рухи ніяким чином не є жвавими чи навпаки сповільненими, а повністю відповідають обстановці. ОСОБА_1 адекватно реагує на пропозиції та запитання поліцейських, виконує їх законні вимоги, а пришвидшена жвавість викликана незаконними вимогами працівників поліції щодо безпідставної вимоги пред`явити документи. Також захисник пояснив, що з початку війни останній займається волонтерством, часто їздить на схід, а тому психологічний стан не з легких.

Крім того, захисник пояснив, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, а натомість навпаки погоджувався на пропозицію лікаря здати необхідні зразки. З цією метою ОСОБА_1 випив близько 5 стаканів води, ємністю 150 мл кожен (загалом понад 1,5 л води), ходив по коридору, стрибав, присідав та навіть вмикав воду, щоб мати змогу сходити в туалет, але через фізіологічні особливості свого організму та стрес цього зробити не зміг.

До матеріалів справи поліцейським долучено аудіовізуальний диск з відео файлами подій, які мали місце 18 лютого 2025 року, та на якому зафіксовано, що ОСОБА_1 було доставлено до медичного закладу, де останній не перешкоджав проведенню огляду, виконував законні вимоги медичних працівників.

З огляду на наведені обставини, матеріали справи відносно ОСОБА_1 не містять безумовних та беззаперечних доказів на підтвердження вчинення останнім інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що виключає провадження у справі та підлягає закриттю.

Захисник заперечив вину ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення вказавши, що останній жодним чином не перешкоджав проведенню огляду на стан наркотичного сп`яніння, виконував усі вказівки працівників поліції та медичних працівників. Разом з тим, як вбачається з відеозапису, долученого до матеріалів справи, здати зразок сечі на момент огляду ОСОБА_1 не зміг через об`єктивні фізіологічні причини, останній тривалий час перебував у процедурному кабінеті та намагався виконати вимоги медичних працівників, однак позивів до сечовипускання не відбулось.

Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, перевіривши, оглянувши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП та не може бути перекладено на суд.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Так, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також в передачі керування траспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений ст. 266 КУпАП та передбачений затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (далі - Порядок направлення та огляду № 1103 від 17.12.2008 року) та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція № 1452/735 від 9.11.2015 року) і Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, які зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року (далі Інструкція № 1395 від 07 листопада 2015 року).

Відповідно до п. 2 розділу I Інструкції № 1452/735 від 9.11.2015 року огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Аналогічна норма наведена і у п. 1 розділу Х Інструкції № 1395 від 07.11.2015 року, у якій вказано, що водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 4 Інструкції № 1452/735 від 9 листопада 2015 року ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Таким чином, підставою для проведення огляду водія на стан наркотичного сп`яніння є наявність ознак сп`яніння, визначених приписами п. 4 Інструкції № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, які поліцейський повинен повідомити особі, яка керує транспортним засобом, для того щоб вимагати пройти в установленому порядку медичний огляд відповідно до положень п.2.5 ПДР України.

Разом з тим, як вбачається з відеозапису із нагрудної камери поліцейського, який досліджувався судом, працівники поліції під час спілкування з водієм транспортного засобу ОСОБА_1 , запропонували останньому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, повідомивши водієві таку ознаку наркотичного сп`яніння як підвищена жвавість.

При цьому, з матеріалів відеофіксації, долучених до матеріалів справи, у водія ОСОБА_1 не вбачається зовнішніх ознак наркотичного сп`яніння, таких як підвищена жвавість, яка в подальшому зазначена поліцейським у протоколі про адміністративне правопорушення. Що стосується такої ознаки, зазначеної поліцейським, як поведінка, яка не відповідає обстановці, то, на переконання суду, це є наслідком конфлікту, що виник між поліцейськими та водієм ОСОБА_1 під час спілкування і не стосується ознак наркотичного сп`яніння.

Відповідно до матеріалів провадження, ОСОБА_1 на вимогу поліцейського погодився пройти медичний огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим був доставлений до медичного закладу.

Як слідує з матеріалів відеофіксації, ОСОБА_1 в закладі охорони здоров`я, куди він був доставлений для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Що стосується проведення даного огляду, то така процедура регламентована Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказ Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735 (надалі Інструкція).

Відповідно до п. 7 розділу ІІІ Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу обов`язкове.

Пунктом 10 розділу ІІІ Інструкції визначено, що зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів.

Згідно п. 12 та п.13 розділу ІІІ Інструкції предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Як вбачається з матеріалів відеофіксації, з метою визначення стану наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 було запропоновано здати біологічне середовище сечу. Проте, процес забору такого біологічного середовища відбувався в туалетній кімнаті за безпосередньої присутності лікаря біля ОСОБА_1 та працівника поліції, який фіксував це нагрудною камерою, у зв`язку з чим ОСОБА_1 повідомив, що він фізіологічно, за таких обставин, не може здати сечу.

Після запропонування працівником поліції випити воду, ОСОБА_1 протягом тривалого часу, вживаючи воду, не зміг здати сечу та пропонував працівнику поліції взяти в нього кров чи слину, на що працівник поліції відмовив ОСОБА_1 .

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 фактично не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки намагався декілька разів протягом тривалого часу здати біологічне середовище сечу, проте в силу фізіологічних особливостей, що також пов`язано з діями працівника медичного закладу і поліцейського, не міг цього зробити. При цьому, всупереч положень п.п.12, 13 розділу ІІІ Інструкції йому не було запропоновано здати інше біологічне середовище для проведення відповідного дослідження на визначення стану наркотичного сп`яніння (слина; змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук; кров).

За наведених обставин, суд дійшов висновку про недотримання працівниками поліції порядку проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, який регламентовано приписами ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМ України від 17.12.2008 р. № 1103.

Згідно вимог частини 5 статті 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Також згідно п. 22 Інструкції висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

У відповідності до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Положеннями ст.ст. 7, 254, 279 КУпАП визначено, що суд здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення та вирішує питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності лише в межах протоколу про адміністративне правопорушення складеного щодо неї.

Згідно з вимогами ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд вважає, що провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, слід закрити, у зв`язку з відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП судовий збір стягується лише в разі винесення постанови про накладення адміністративного стягнення. Оскільки адміністративне стягнення до ОСОБА_1 не застосовується, судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись статтями 9, 23, 33, 34, 40-1, 245, 247, 251, 252, 280, 283, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду апеляційним судом.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

СуддяО. М. Вийванко