Номер провадження: 33/813/1044/25
Головуючий у першій інстанції Ярема Х. С.
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Карташова О.Ю.

за участю секретаря судового засідання Рудуман А.О.

захисника особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Швець Катерини Олегівни

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Одесі клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Швець Катерини Олегівни на постанову Приморського районного суду міста Одеси від 19 березня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Приморського районного суду міста Одеси від 19 березня 2025 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605, 60 гривень на користь держави.

Згідно з постановою районного суду, 25.07.2024 до суду надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу серії АБД № 113056 від 14.07.2024 «14.07.2024 о 22.50 год. в м. Одесі, вул. Водопровідна, 22, водій ОСОБА_1 керував електросамокатом JET, номер шасі НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та у закладі охорони здоров`я відмовився. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП».

Не погоджуючись з зазначено постановою, адвокат Швець К.О. яка діє в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення районним судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що твердження суду першої інстанції не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_1 не здійснював керування транспортним засобом і він був лише пасажиром про, що останнім було повідомлено працівників поліції та надано пояснення стосовно обставин справи. Представниками патрульної поліції порушено порядок огляду на стан сп`яніння та неправомірно складено протокол, акт огляду та направлення відносно ОСОБА_1 , оскільки поліцейськими було проігноровано той факт, що самокатом керувала ОСОБА_2 , яка зауважувала, що вона була водієм електросамокату та надавала представникам поліції на огляд додаток «JET» з підтвердженням сплати грошових коштів за прокат самокату, та також була готова надати свої документи для огляду як водій транспортного засобу.

Також, в скарзі звертається увага на те, що матеріалах справи відсутні докази зупинення транспортного засобу і взагалі матеріали справи не містять допустимих та достовірних доказів, які б з достатністю вказували на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Наголошується на тому, що оскільки ОСОБА_1 не був особою, яка керує транспортним засобом, на нього не може бути розповсюджений обов`язок, встановлений п. 2.5, п. 2.9 ПДР, а отже на нього не може розповсюджена відповідальність за відмову у проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, захисником Вєтрова Я.А. подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси від 19.03.2025 року, яке вмотивовано тим, що розгляд справи проводився без участі ОСОБА_1 та його представника, хоча захисник не заперечує, що нею було подано клопотання про розгляд справи без її участі на підставі наявних у справі доказів. Наголошується, що в день судового засідання вступна та резолютивна судового рішення не виносилась, протокол судового засідання в підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС відсутній. І тільки 03.04.2025 року на електронну адресу представника надійшла копія постанови, до електронного кабінету вказана постанова надійшла 04.04.2025 року. Таким чином адвокат наголошує, що строк пропущено з причин, які не залежали від волі або дій особи, що притягається до адміністративної відповідальності, а тому просить визнати причини пропуску строку на апеляційне оскарження поважними та поновити строк на оскарження.

Дослідивши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та матеріали справи, заслухавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Швець К.О. апеляційний суд, дійшов наступного висновку.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому, що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до приписів ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо особа не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувану постанову було винесено судом першої інстанції 19 березня 2025 року без участі ОСОБА_1 та його захисника.

Матеріали справи не містять доказів отримання ОСОБА_1 копії постанови, його захисник копію постанови отримала на електронну пошту 03.04.2025 року, та до електронного кабінету копія постанови надійшла 04.04.2025 року, про що надано відповідні скріншоти.

11.04.2025 року захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокатом Швець К.О. звернулася до суду з апеляційною скаргою разом та з клопотанням про поновлення строку на оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси від 19.03.2025 року.

Загального доступу в Єдиному державному реєстрі судових рішень оскаржуваній постанові надано 07.04.2025 року.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що в контексті застосування на практиці ст. 55 Конституції України про вільний доступ кожного до правосуддя для захисту своїх прав і свобод, а також положень ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, строк на апеляційне оскарження вищевказаної постанови захиснику ОСОБА_1 адвокату Швець К.О. слід поновити.

З`ясувавши обставини справи у межах доводів апеляційної скарги, заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, думку захисника ОСОБА_1 адвоката Швець К.О., яка просила постанову суду скасувати, а провадження закрити. Допитавши свідка ОСОБА_2 , яка в судовому засіданні пояснила, що в той день вона керувала самокатом про що неодноразово повідомляла це співробітникам поліції, які до них підійшли, коли вона та ОСОБА_1 стояли біля самокату. Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та відеозапис з нагрудних відеокамер інспекторів патрульної поліції, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Приписи ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи оскаржуване рішення щодо визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив із того, що вина останнього підтверджується наявними матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, відеозаписом подій.

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АБА №113056 від 14.07.2024 року «14.07.2024 о 22.50 год. в м. Одесі, вул. Водопровідна, 22, водій ОСОБА_1 керував електросамокатом JET, номер шасі НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та у закладі охорони здоров`я відмовився. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП». В протоколі в графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення ОСОБА_1 зазначено, що т.з. електросамокатом не керував, стояв по заді водія даного т.з., електросамокатом керувала ОСОБА_3 .

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно з`ясувати, чи дійсно особа знаходилася в стані сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Так, диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Орган, який складає матеріали справи про адміністративне правопорушення, повинен надати докази, які доводять, зокрема факт наявності у особи ознак алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту зазначеного протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що в якості додатків до протоколу було долучено відеозапис з нагрудної камери працівників поліції котрі в свою чергу, повинні повністю фіксувати та в подальшому відтворювати події, що відбувалися в день складення відносно ОСОБА_1 протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, починаючи з моменту зупинки електричного самокату під керуванням останнього та закінчуючи складення відповідного протоколу, оскільки згідно диспозиції вказаної статті, відповідальність настає саме за керування електричним самокатом в стані алкогольного сп`яніння.

Разом з тим, слід зазначити, що проаналізувавши долучений до матеріалів справи диск, апеляційний судом встановлено, що наявний відеозапис не містять відео фіксування інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, адже відеозапис (з нагрудних камер працівників поліції) починається з моменту, як співробітник поліції виходить з автомобіля і каже іншому співробітнику поліції «Я тобі сигналю, щоб ти його ловив», та в подальшому фіксує пропозицію працівників поліції щодо проходження огляду та складення відповідного адміністративного матеріалу. Проте, ні самого моменту зупинки електричного самокату під керуванням ОСОБА_1 , ні безпосередньо фіксування керування останнім даним електричним самокатом зазначений відеозапис, на який посилається суд першої інстанції, не містить. Крім того сам ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції заперечував факт керування транспортним засобом, та неодноразово наголошував що транспортним засобом керувала дівчина, яка в свою чергу підтверджувала, що дійсно вона була за кермом самоката. Також, як вбачається з відеозапису, чіткої відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння співробітниками поліції не зафіксовано.

З огляду на викладені обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що письмові докази, які маються в матеріалах справи, не доводять обставин правопорушення, зазначених в протоколі та встановлених судом, оскільки сам по собі протокол про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, відеозапис, який не містить факту керування, не можуть бути безумовним доказом вчинення особою правопорушення за обставин, зазначених в протоколі, без об`єктивного підтвердження даних, зазначених у ньому та інших доказах, які маються в матеріалах справи.

Тому, позиція захисту, щодо не керування ОСОБА_1 самокатом, підтверджується відсутністю таких доказів у матеріалах справи.

Отже, з метою перевірки доводів апеляційної скарги, щодо встановлення факту керування особи транспортним засобом, та відповідності складеного протоколу до вимог Інструкції, апеляційним судом було вжиті усі можливі заходи для усунення наявних суперечностей і перевірки обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення. Відсутність в справі доказів факту керування транспортним засобом особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння виключає можливість притягнення її до відповідальності за ст. 130 КУпАП, оскільки не містить необхідної для цього складової - доведення факту керування транспортним засобом.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцію, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

З урахуванням вищенаведеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_1 є недоведеною поза розумним сумнівом.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, усі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є недоведеним.

Враховуючи, що Конституцією України передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, особа не може бути визнана винуватою доки її вину не буде доведено в установленому законом порядку, при тому, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь, керуючись ст. 245 КУпАП, згідно якої завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є - своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, апеляційний суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику ОСОБА_1 адвокату Швець Катерині Олегівні строк на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду міста Одеси від 19 березня 2025 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Швець Катерини Олегівни - задовольнити.

Постанову Приморського районного суду міста Одеси від 19 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутності у діях останнього складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Ю. Карташов