Справа № 382/1224/24 Суддя в суді першої інст. - Нарольський М.М.
Провадження № 33/824/2337/2025 Суддя-доповідач - Дрига А.М.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2025 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Дрига А.М.,

за участю особи,

яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисника - адвоката Будової Н.М.,

представника потерпілого ОСОБА_2 - адвоката Милостивої І.О.,

представника потерпілого АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» - адвоката Горбоконя В.Ю.,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Яготинського районного суду Київської області від 13 березня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою судді місцевого суду:

провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 101357 від 26.06.2024, 28.05.2024 року близько 11 год. 48 хв. на трасі автодороги Київ-Харків 113 км ОСОБА_1 , керуючи трактором КИЙ-14102 д.н.з. НОМЕР_1 , в районі 113 км автодороги м03 Київ-Харків-Довжанський при виконанні маневру розвороту у відведеному для цього місці, не надав перевагу в русі ТЗ Porsche Cayen д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , чим порушив п.п. 2.3б, 10.1, 10.4 ПДР України. Внаслідок ДТП обидва ТЗ отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , оспорюючи наведені в постанові судді місцевого суду фактичні обставини, просить постанову суду змінити шляхом викладення його мотивувальної частини з урахуванням доводів апеляційної скарги, зокрема виключення з даної постанови інформації щодо його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Зазначає, що судом першої інстанції всупереч п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП поєднано закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення з одночасним визнанням його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що є взаємовиключними рішеннями.

Разом з тим, зазначає, що при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку. Отже, враховуючи сплив строку накладення адміністративного стягнення, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, саме на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, проте, в мотивувальній частині оскаржуваної постанови за відсутності повноважень досліджувати та вирішувати питання про наявність в його діях ознак адміністративного проступку, безпідставно прийшов до висновку про те, що зібрані у справі докази вказують на доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Судом першої інстанції не вірно застосовано правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду від 26.10.2022 у справі №645/6088/18 та від 29.04.2020 в справі 686/4557/18.

Вважає, що місцевий суд безпідставно відхилив заперечення його захисника в частині твердження щодо винуватості іншого учасника ДТП, так як при розгляді даної справи суд мав встановити обставини при яких трапилось ДТП, та відповідність ПДР України дії всіх учасників ДТП.

Разом з тим, вказує, що працівниками поліції зареєстровано кримінальне провадження за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, де він є потерпілим.

Зазначає, що судом першої інстанції неправомірно взято до уваги відеозапис, оскільки долучений до матеріали справи СD диск не є належним та допустимим доказом, не підтверджує факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Милостива І.О. подала заперечення на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в яких вона просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши думки ОСОБА_1 , його захисника та представника потерпілого АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця», які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку адвоката Милостивої І.О., яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

За змістом ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст. 245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень ст.124 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Основною і обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони будь-якого складу адміністративного правопорушення є наявність вини особи у скоєнні такого діяння.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується відомостями протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №101357 від 26.06.2024 року та матеріалами до нього, а саме: карткою обліку адміністративного правопорушення від 26.06.2024 року; рапортом органу поліції від 28.05.2024 року; листом старшого слідчого СВ Бориспільського РУП ГУНП в Київській області Д. Кучми від 28.05.2024 року; протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 28.05.2024 року; схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 28.05.2024 року; фотоілюстрацією; письмовими поясненнями ОСОБА_2 ; письмовими поясненнями ОСОБА_3 ; письмовими поясненнями ОСОБА_1 ; відеозаписом; висновком експерта за результатами проведення судової автотехнічної експертизи №9007/24-52 від 24.01.2025 року.

Дослідивши матеріали справи та вказані докази суд дійшов до обгрунтованого висновку про доведеність вини водія ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Крім того, судом встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №101357 від 26.06.2024 року щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за ст. 124 КУпАП, правопорушення вчинене 28.05.2024 року. Оскільки на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчились строки, передбачені ч. 2 ст. 38 КпАП України, для накладення адміністративного стягнення, тобто за наявності обставини, що виключає провадження в справі, суддя місцевого суду на підставі п. 7 ст. 247 КпАП України обґрунтовано закрив у ній провадження.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції всупереч п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП поєднано закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення з одночасним визнанням його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що є взаємовиключними рішеннями, апеляційний суд вважає безпідставними, з огляду на наступне.

За положеннями ч.2 ст.38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій-шостій цієї статті.

Пункт п.7 ч.1 ст.247 КУпАП передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Для закриття провадження по справі суд має встановити наявність чи відсутність ряду обставин, зокрема: факту вчинення правопорушення особою, що його вчинила, та її вини в цьому, часу вчинення, тощо.

Отже, системний аналіз зазначених правових норм свідчить, що закриття провадження на підставі закінчення строків, передбачених ст.38 КУпАП, можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; сплив встановленого законом строку.

Встановлення такої обставини - чи винна особа у скоєнні правопорушення, за яким відкрите провадження, є необхідною передумовою для прийняття рішення про закриття провадження за п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

Крім того, в аспекті аналізу положень п.7 ч.1 ст.247 КУпАП суд повинен встановити обставини вчинення адміністративного правопорушення, а також наявність вини особи у його вчиненні, не дивлячись на сплив строку, встановленого ст. 38 КУпАП, яка виключає можливість накладення стягнення, а ніяк не звільнення від відповідальності. З огляду на це, поєднання закриття справи на підставі п.7 ч.1 ст.247КУпАП з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення не є взаємовиключним рішенням.

Також апеляційний суд зазначає, що правовий аналіз ст.38 КУпАП свідчить про те, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в інкримінованому їй правопорушенні (в даному випадку у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди), провадження підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини в діях особи.

В свою чергу, місцевим судом правомірно було встановлено винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та те, що на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, минуло більше трьох місяців з дня вчинення цього правопорушення, відтак закрито провадження на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно відхилив заперечення його захисника в частині твердження щодо винуватості іншого учасника ДТП, оскільки, як вірно зазначив суд першої інстанції, що в межах справи судом не встановлювалась вина іншого учасника ДТП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснювалось щодо конкретного правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, яким в даному випадку є ОСОБА_1 .

Інші доводи апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, а винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП - доведеною наявними в матеріалах справи належними й допустимими доказами, які будь-яких сумнівів у їх недостовірності не викликають.

Враховуючи наведене, постанова судді є належним чином мотивована,законною та обґрунтованою, не вбачаються підстави для внесення змін, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Яготинського районного суду Київської області від 13 березня 2025 року що ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.М. Дрига