Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/355/25 Головуючий у суді І-ї інстанції ПАНАСЮК І. В.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ткаченко Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2025 року м. Кропивницький

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду Ткаченко Л.Я., розглянувши стосовно прийнятності до апеляційного розгляду апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 22 квітня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 22 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

06 травня 2025 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову районного суду скасувати, та постановити нову, якою ОСОБА_1 визнати невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Разом з цим в апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності порушує питання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування поважності пропущеного строку зазначає, що розгляд справи в суді першої інстанції відбувся 22.04.2025 року, без участі ОСОБА_1 , а постанова отримана 26.04.2025 року.

За вказаних обставин, через фактичну відсутність оскаржуваної постанови і був пропущений строк на апеляційне оскарження, тобто на думку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності з поважних причин.

З наведених підстав ОСОБА_1 вважає, що є всі підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Дослідивши апеляційну скаргу в частині доводів поважності пропуску строку на апеляційне оскарження, перевіривши матеріали справи, приходжу до висновку, що у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Правила регулювання строків для подання скарги повинні забезпечувати належне здійснення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності.

При розгляді клопотання про поновлення пропущеного строку, у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд також застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

У цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Із матеріалів справи вбачається наступне.

Відповідно до заявки про отримання судової повістки, ОСОБА_1 просив надсилати судову повістку в електронній формі за допомогою SMS-повідомлення на його мобільний номер телефону (а.с. 6, 31).

Згідно довідки про доставку SMS-повідомлення 31.03.2025 ОСОБА_2 був повідомлений про розгляд справи призначений на 22.04.2025 о 10.30 год. (а.с. 37).

Постанова Гайворонського районного суду Кіровоградської області про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП була винесена 22 квітня 2025 року. В резолютивній частині вказаної постанови зазначено порядок та строк її оскарження.

Як убачається з вказаної постанови суду, ОСОБА_1 не був присутнім в судовому засіданні при розгляді справи. Клопотань та заперечень до суду не надсилав.

Таким чином, як свідчить вказана постанова та матеріали справи, ОСОБА_1 , про час та місце розгляду справи був завчасно повідомлений належним чином, тобто був обізнаний про розгляд його справи судом 22.04.2025.

06 травня 2025 року, тобто з пропуском десятиденного строку визначеного законом, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку, в якому зазначив, як поважну причину пропуску строку, отримання копії постанови 26 квітня 2025 року.

Проте, доводи ОСОБА_1 про те, що копію постанови він отримав 26 квітня 2025 року, не надає переконливих даних про поважність причин порушення строків та фактично зводиться до неправильного тлумачення норм чинного законодавства, оскільки згідно до ст. 294 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови, а не з моменту її отримання, про що помилково зазначає особа, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Окрім того, апеляційний суд зауважує, що ОСОБА_1 отримав копію постанови не 26 квітня 2025 року, як він про це зазначає у клопотанні, а 24 квітня 2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.42).

При цьому, апеляційний суд зважає на сталу практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» (974 256) (Aleksandr Shevchenkov. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukhv. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Інших обставин, які б свідчили про поважність причини пропуску строку апеляційного оскарження, а саме, конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасно звернутися з апеляційною скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження постанови суду, які виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані, у клопотанні не наведено.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 був обізнаний щодо розгляду справи у місцевому суді, причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, в період з 23.04.2025 по 02.05.2025 належним чином клопотання про поновлення строку не обґрунтував, а зазначені ним в обґрунтування клопотання, не є переконливими, а відтак не можуть бути підставою для поновлення пропущеного строку.

Виходячи з того, що наведені причини пропуску строку на апеляційне оскарження не можуть вважатися переконливими та поважними, тобто такими, що об`єктивно перешкоджали вчасно звернутись до суду з апеляційною скаргою, а причини пропуску строку на апеляційне оскарження в період з 23.04.2025 по 02.05.2025 взагалі не обґрунтовані, тому виходячи з того, що апеляційну скаргу подано з пропуском строку на апеляційне оскарження і апелянтом не підтверджено поважності причин пропуску такого строку, апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя апеляційного суду -

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 22 квітня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 22 квітня 2025 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, разом з доданими матеріалами повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Л.Я. Ткаченко