Справа №549/93/25
Провадження №3/549/44/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 травня 2025 року селище Чорнухи

Суддя Чорнухинського районного суду Полтавської області Глущенко Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з сектору поліцейської діяльності №2 відділення поліції №1 Лубенського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

проживає в

АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП,

у с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АДД №678759 від 13.02.2025, складеного поліцейським з РПП СПД №2 ВП №1 Лубенського РВП старшим лейтенантом поліції Стешенко О.В., ОСОБА_1 13.02.2025 року о 14 год. 40 хв., на 196 км автодороги Р-60 Кролевець-Конотоп-Ромни-Пирятин, керуючи транспортним засобом марки «Lexus», реєстраційний номер НОМЕР_1 під час зустрічного роз`їзду із зустрічним автомобілем Volvo реєстраційний номер НОМЕР_2 , не вибрав безпечного бокового маневру та допустив зіткнення з автомобілем Volvo в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків власникам.

Даним протоколом констатовано, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.13.1 ПДР України і такі його дії кваліфіковано за ст.124 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засіданя 12.05.2025 не з`явився, клопотань та заяв про відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення до суду не надходило.

В судовому засіданні, яке відбулося 29.04.2025 року винуватість свою не визнав та надав пояснення, що не згідний із вищевказаним протоколом про адміністративне правопорушення, вказавши, що в зазначений день і час рухався власним автомобілем в напрямку м.Суми по своїй смузі руху, тримаючись правої сторони. При проїзді біля повороту на с. Нова Діброва, попереду помітив потік автомобілів, тому зменшив швидкість руху та намагався триматися крайньої правої смуги, передбачаючи небезпеку від зустрічного транспортного засобу, який рухався в колоні з трьох автомобілів. Через деякий час автомобіль Volvo виїхав на зустрічну смугу та зачепив його автомобіль, а саме бокове дзеркало заднього виду, внаслідок чого дзеркало розлетілося на шматки. ОСОБА_1 також зазначив, що в момент зіткнення не виїжджав на зустрічну смугу, а навпаки тримався більше до правого краї, об`їжджаючи при цьому пошкодження, яке було на стороні руху його автомобіля, а водій автомобіля марки Volvo навпаки, виїхав на зустрічну смугу, намагаючись здійснити маневр обгону,звернувши увагу, що це авто мало правостороннє розташування керма. Не гальмуючи, ОСОБА_1 проїхав близько 200 метрів та зупинився. Побачив, що автомобіль Volvo продовжив свій рух, розвернувся та поїхав за авто марки Volvo, яке було на іноземній реєстрації. Наздогнавши автомобіль Volvo , яке на той момент вже зупинилося, викликав працівників поліції. Просив закрити справу про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі.

Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні, яке відбулося 29.04.2025 року, пояснив, що 13.02.2025 повертався в м.Київ з військового завдання з Сумської області. Проїжджаючи с.Красне, помітив, як водій автомобіля Лексус перед відбійником зманеврував в його сторону на зустріч, внаслідок чого зачепив та відбив бокове дзеркало заднього огляду його автомобіля марки Volvo CX 90. Зазначив також, що рухаючись по лівій смузі , побачив пошкодження дорожнього покриття та здійснив маневр об`їзду перешкоди, проте на зустрічну смугу не виїжджав. Після цього він був вимушений загальмувати та зупинився через 100 метрів на узбіччі. ОСОБА_2 вважає, що саме водій автомобіля марки Lexus NX 250 Т виїхав на зустрічну смугу та допустив зіткнення з його транспортним засобом.

Допитаний у судовому засіданні 29.04.2025 в якості свідка ОСОБА_3 , будучи попереджений про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України, пояснив, що 13.02.2025 повертаючись з бойового завдання поблизу с.Нова Діброва, автомобіль Lexus NX 250 Т, який рухався в зустрічному напрямку, виїхав на зустрічну смугу та розбив дзеркало заднього огляду з лівого боку автомобіля в якому він знаходився в якості пасажира (Volvo CX 90). Водій ОСОБА_2 не створював аварійної ситуації, і був змушений проїхати ще 100 м, а потім зупинився. Також звертає увагу на те, що під час огляду місця ДТП була перешкода в смузі руху, в якій рухався автомобіль Lexus та яка не була зафіксована працівниками поліції на схемі ДТП.

Оцінюючи зазначені вище пояснення та інші докази в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд враховує, що для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

При цьому в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України»(з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282. Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

В силу статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

У відповідності до ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч.1 ст.254 КУпАП при вчиненні адміністративного правопорушення складається протокол. За своїм призначенням адміністративний протокол є процесуальним документом, який з припущенням свідчить про вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, проступку.

Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили, однак, виходячи з приписів статті 251 КУпАП, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

У відповідності до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи орган (посадова особа) встановлює у визначеному законом порядку на основі будь-яких фактичних даних, тобто доказів. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 2 ст.251 КУпАП встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КУпАП.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні рішення.

За ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП можливе у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинили пошкодження транспортних засобів.

Пункт 13.1 ПДР України вказує, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 , такому інкримінується вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, - «порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів».

Адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності. В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Суд звертає увагу на те, що постановою судді від 17.03.2025 адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, - було повернуто до сектору поліцейської діяльності №2 відділення поліції №1 Лубенського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області для належного оформлення у зв`язку з наявністю ряду недоліків, що не давали можливості суду прийняти рішення у відповідності до вимог ст.245 КУпАП та надати об`єктивну оцінку діям особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, зокрема у зв`язку з тим, що у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, на місці дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) складається протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб, до якого додаються: 1) схема місця ДТП (додаток 8), яку підписують учасники ДТП та поліцейський; 2) пояснення учасників пригоди та свідків (у разі їх наявності); 3) показання технічних приладів (у разі їх наявності); 4) показання засобів фото- та/або відеоспостереження (у разі їх наявності); 5) інші матеріали, які необхідні для прийняття рішення у справі.

На схемі місця ДТП графічно зображуються та фіксуються такі об`єкти: 1) ділянка дороги, на якій сталась ДТП; 2) сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів та слідів; 3) транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїжджої частини та сталих орієнтирів; 4) сліди гальмового шляху коліс транспортних засобів: їх розміщення відносно елементів проїжджої частини; довжина від їх початку до кожного колеса транспортного засобу із зображенням місць розривів; довжина слідів на ділянках з різним покриттям; 5) інші сліди та предмети, що стосуються пригоди: розміщення частин та об`єктів (уламки кузова, частинки фарби, уламки скла, осипання ґрунту, сліди рідини), що відокремилися від транспортного засобу, відносно елементів проїжджої частини, транспортних засобів; площа розсіювання уламків скла, осипання ґрунту; 6) координати місця зіткнення, наїзду відносно сталих орієнтирів; 7) ширина проїжджої частини разом з роздільними смугами; 8) ширина тротуарів, узбіччя; 9) розміри ділянок з різним станом дорожнього покриття; 10) розміри та розміщення дефектів дорожнього покриття; 11) розташування дорожньої розмітки; 12) розташування світлофорів, дорожніх знаків та інших засобів технічного регулювання дорожнього руху; 13) розташування шлагбаума, засобів сигналізації, дорожніх знаків на підході до залізничного переїзду.

Відповідно до матеріалів справи , у своїх письмових поясненнях обидва учасники ДТП вказують на різні обставини вчинення ДТП.

Жодних інших даних, які б давали можливість встановити вину ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Схема ДТП містить зображення руху кожного з автомобілів та зображення (схематично зафіксованого ) місця їх зіткнення безросередньо на осьовій лінії дороги.

Крім того, з оглянутого в судовому засіданні відео з місця пригоди, яке долучено ОСОБА_1 до матеріалів справи, суддею встановлено, що дорожнє полотно має пошкодження у вигляді ямковості та на узбіччі дороги знаходяться уламки дзеркал. Проте, на схемі ДТП працівники поліції не зафіксували місце знаходження ям та уламків транспортного засобу, що утворилися при зіткненні автомобілів «Lexus» та «Volvo».

21 березня 2025 року матеріали справи відносно ОСОБА_1 отримано судом після належного оформлення, однак недоліки усунуто не було.

Постановою судді від 26.03.2025 адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, - повторно повернуто до сектору поліцейської діяльності №2 відділення поліції №1 Лубенського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області для належного оформлення у зв`язку з наявністю ряду недоліків, що не давали можливості суду прийняти рішення у відповідності до вимог ст.245 КУпАП та надати об`єктивну оцінку діям особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, зокрема у зв`язку з тим, що наявна в матеріалах справи додаткова схема ДТП, яка складена 20.03.2025 містить порушення пункту 1 ч.1 розділу ІХ «Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність про яке передбачена статтею 124 КУпАП», а саме: схема місця ДТП не підписана учасниками ДТП.

Однак, належних дій на виконання вимог постанов судді від 17.03.2025 та від 26.03.2025 виконано не було та такі матеріали вчергове без усунення недоліків направлено до суду, з наявністю значних суперечливостей в матеріалах справи, в тому числі щодо місця зіткнення автомобілів.

Тобто працівниками поліції так і не здобуто та не надано доказів вини водія ОСОБА_1 .

Таким чином, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б з достовірністю вказували на вчинення водієм ОСОБА_1 дій, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме порушення ним вищевказаних правил дорожнього руху, що спричинили пошкодження транспортних засобів.

Водії ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , надали суду діаметрально протилежні показання. Жодних інших належних та допустимих доказів, які б свідчили про порушення водієм ОСОБА_1 вищевказаних правил дорожнього руху, суду не представлено.

Прямих, безспірних і безсумнівних доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, в ході судового розгляду не здобуто.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належними доказами по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки, за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду. А інших доказів працівниками поліції для доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, не надано.

Відтак, вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення, як доказ по справі, на переконання суду, є сумнівним, оскільки він не випливає із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), а наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»).

Надані пояснення ОСОБА_1 є його способом захисту та підлягають ретельній перевірці під час судового розгляду з огляду на вільне визначення своєї позиції до вчиненого, правильного розуміння обставин події, шляхом безпосереднього дослідження доказів судом, а обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення - нести тягар доказування.

При цьому слід зазначити, що розглядаючи адміністративні матеріали, які направлені до суду з метою притягнення винної особи до адміністративної відповідальності і які визнані органом, що їх направляє достатніми для досягнення поставленої мети, суд не може вийти за межі обвинувачення або уточнити в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунути певні розбіжності або неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки в такому випадку суд перебиратиме на себе функції сторони обвинувачення, чим порушить принцип рівності сторін і вимоги змагальності процесу. За таких обставин особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується.

Згідно ч. 2 і ч. 3 ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічні положення Конституції України поширюються і на осіб, які обвинувачуються у вчиненні правопорушень, передбачених КУпАП.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч.2 п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини. Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain» від 06.12.1998 (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд, у відповідності до положень ст.252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, у даному, конкретному випадку не доведено склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а обґрунтовано на припущеннях, що є неприйнятим та суперечить, як нормам національного, так і міжнародного законодавства.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, пунктами 21,22 рішення у справі «Надточій проти України», пунктом 55 рішення у справі «Гурепка проти України», справи про адміністративне правопорушення в силу суворості санкцій можуть бути прирівняні до кримінальних.

Враховуючи наведене, з огляду на приписи ст.ст. 245, 268, 280 КУпАП, в ході всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, приходжу до переконання, що провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП слід закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Оскільки у відповідності до ст.40-1 КУпАП та ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, то суд вважає, що у даному випадку відсутні підстави для стягнення такого із ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 1, 9, 245, 247, 251, 252, 280, 283-285, 294-295 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП .

Постанова судді може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Чорнухинський районний суд Полтавської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Н.М.Глущенко