ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/255/25 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ст.173 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2025 р. м.Тернопіль

Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

за участі :

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності відповідальності, адвоката Карпи М.М.,

потерпілої ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності відповідальності, адвоката Карпи М.М. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 квітня 2025 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 квітня 2024 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП закрито, у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Згідно рішення суду, 22.09.2024 року о 17 год. 10 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи у громадському місці, а саме на території ринку по вул. Торговиця, 9 в. м. Тернополі, голосно висловлювалась нецензурною лайкою у сторону ОСОБА_2 , ображала її, вчинила із нею шарпанину, чим порушувала громадський порядок і спокій громадян.

Закриваючи провадження у справі суд виходив з того, що на час розгляду справи, закінчились строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст.38 КУпАП, що відповідно до п.7 ст.247 КУпАП є підставою для закриття провадження.

В апеляційній скарзі адвокат Карпа М.М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , як особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, вважає, що в діях останньої відсутній склад адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягало до закриття у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи до уваги те, що правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП встановлює відповідальність за вчинення хуліганських дій, апелянт зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення повинні бути конкретизовані мотиви, якими керувався правопорушник під час вчинення правопорушення, спосіб вчинення правопорушення та вказано, що дії правопорушника носили навмисний характер і були спрямовані на порушення громадського порядку і спокою громадян.

На переконання сторони захисту, в порушення вимог чинного законодавства, в протоколі про адміністративне правопорушення складеного відносно її підзахисної, не зазначено вказаних вище обставин, що свідчить про відсутність об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП в діях ОСОБА_1 .

Вважає докази долучені до матеріалів справи та досліджені в судовому засіданні такими, що не підтверджують наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Звертає увагу, що суд першої інстанції не посилається на жоден конкретний доказ, яким підтверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

Просить постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 квітня 2024 року відносно ОСОБА_1 скасувати та прийняти нову постанову, якою закрити провадження по справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Одночасно, ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження з тих мотивів, що постанову суду першої інстанції адвокат Карпа М.М. отримала лише 22 квітня 2024 року.

Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника Карпу М.М., які підтримали подану апеляційну скаргу і, з наведених у ній мотивів, просять апеляційну скаргу задовольнити, скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 з підстав відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП; потерпілу ОСОБА_2 , яка заперечила щодо задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

За загальним правилом, визначеним ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк, за заявою особи щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Рішення суду, яке оскаржується апелянтом, постановлено судом першої інстанції 17 квітня 2025 року.

Таким чином, останнім днем подачі апеляційної скарги був день 27 квітня 2025 року, який припав на вихідний день неділю.

За загальним правилом, яке регламентовано приписами ст.120 КАС України, ст.115 КПК України, ст.245 ЦПК України і, на переконання суду, може бути застосовано у даному провадженні по аналогії права, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Судом встановлено, що апеляційна скарга на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 квітня 2025 року подана 28 квітня 2025 року, тобто в перший робочий день після закінчення строку на апеляційне оскарження.

За таких обставин, вважаю, що строк на апеляційне оскарження апелянтом не пропущено і підстави для вирішення питання про його поновлення відсутні.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд першої інстанції дотримався цих вимог закону.

Статтею 173 КУпАП визначено, що адміністративна відповідальність наступає за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка здійснює дрібне хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства.

Суть даного правопорушення зводиться до вчинення таких дій, що привели до порушення громадського порядку і спокою громадян.

Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Громадська небезпека дій правопорушників проявляється в тому, що дрібне хуліганство певною мірою дезорганізує весь комплекс суспільних відносин, що склалися, а дії правопорушників спрямовані проти забезпечення нормального життя, суспільно-політичної діяльності громадян. Дрібне хуліганство необхідно відрізняти від таких схожих дій, як самоправство, приниження гідності, нанесення побоїв, або інших проступків, які мають наслідком адміністративну чи кримінальну відповідальність (поява у нетверезому стані у громадських місцях, порушення правил руху, справи приватного обвинувачення, домашнє насильство тощо).

Також з диспозиції статті вбачається, що одним з елементів об`єктивної сторони є місце вчинення правопорушення - громадські місця, тобто місця скупчення громадян, проведення громадських заходів, тощо.

Тобто, громадське місце є обов`язково ознакою, яка підлягає доказуванню під час розгляду справи про адміністративні правопорушення. Громадським місцем визначається вільна в доступі необмеженому колу осіб територія нежитлового та невиробничого призначення, яка використовується для задоволення особистих потреб, у межах якої здійснюється державне регулювання суспільних відносин з охорони громадського порядку. Отже громадське місце є публічним і знаходиться у вільному доступі для необмеженого кола осіб, незалежно від соціальної, групової чи іншої належності й без будь-яких спеціальних дозволів.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого даною нормою, полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього.

Як вбачається із матеріалів справи, суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі досліджених доказів дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 17 жовтня 2024 р. серії ВАД № 619205, який був предметом дослідження місцевого суду, ОСОБА_1 , 22.09.2024 року о 17 год. 10 хв., перебуваючи у громадському місці, а саме на території ринку по вул. Торговиця, 9 в. м. Тернополі, голосно висловлювалась нецензурною лайкою у сторону ОСОБА_2 , ображала її, вчинила із нею шарпанину, чим порушувала громадський порядок і спокій громадян.

Протокол про адміністративне правопорушення, складений щодо ОСОБА_1 , на противагу доводам апелянта, за своєю формою та змістом відповідає вимогам чинного законодавства, містить у собі усі необхідні дані щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, та особи порушника.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.

Зокрема: копією заяви, поданої ОСОБА_2 від 17.10.2024 р., відповідно до якої вона просить притягнути до відповідальності ОСОБА_1 за вчинені нею хуліганські дії по відношенню до заявниці 22.09.2024 р.; письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо обставин події; відеозаписами, у яких відображені окремі фрагменти конфлікту, що виник 22.09.2024 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Окрім того, судом першої інстанції допитано свідків ОСОБА_5 щодо обставин конфлікту між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_6 , який як працівник поліції після надходження виклику безпосередньо на місці події, з`ясовував обставини виниклого конфлікту.

З огляду на викладене, доводи сторони захисту про те, що докази долучені до матеріалів справи та досліджені в судовому засіданні є такими, що не підтверджують наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, суд вважає непереконливими, оскільки суд першої інстанції належним чином дослідив зазначені докази і дав їм належну правову оцінку, з якою суд апеляційної інстанції погоджується.

Таким чином, всупереч доводам апеляційної скарги, судом першої інстанції взято до уваги та надано належну оцінку всім доказам, які містяться в матеріалах справи, здобутим у відповідності до вимог закону та які є достатніми для висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, яке ставиться їй у провину.

При цьому, суд першої інстанції, з урахуванням того, що на час розгляду справи закінчились строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст.38 КУпАП, належним чином обґрунтувавши своє рішення, закрив провадження у справі відповідно до п.7 ст.247 КУпАП.

Апеляційним судом не встановлено неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права під час розгляду даної справи про адміністративне правовідношення.

З огляду на викладене, вважаю, що постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 квітня 2025 року відносно ОСОБА_1 , яка оскаржується її захисником, є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адвоката Карпи М.М. залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 квітня 2025 р., якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП закрито, у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст.38 КУпАП без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя