Справа № 357/5483/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.05.2025 cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Гавенко О.Л. розглянувши матеріали, що надійшли з Національної поліції України Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Київській області полку патрульної поліції в м.Біла Церква та Білоцерківському районі батальйон №1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: судом не встановлено, у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,-

У С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 294700 від 08.04.2025, 08.04.2025 о 20 год. 39 хв. траса ад М-05 Київ-Одеса 78 км водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував транспортним засобом «Mazda 6» з номерним знаком НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку у найближчому медичному закладі у лікаря нарколога водій категорично відмовився чим порушив п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена за ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлялась належним чином, про що в матеріалах справи мається довідка про смс- доставку, причину неявки суд не повідомлено. Суду з прав людини (зокрема, рішення "Пономарьов проти України" від 03 квітня 2008 року) наголошує, що "сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження". Вказаним рішенням закріплено принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. З аналізу постанови Верховного Суду від 15.05.2019 у справі N 0870/8014/12 вбачається, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнов проти України", відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. У зв`язку з вище викладеним і у відповідності до вимог ст. 268 КУпАП та пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року № 14 суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши та вивчивши матеріали адміністративної справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № ЕПР 1 № 294700 від 08.04.2025 та додані до нього матеріали і докази, наявний у справі відеозапис, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до наступного.

За змістом ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адмінстративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються,серед іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами (ч.1ст.251 КУпАП).

Відповідно до положень ст.278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Частиною першою ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При перегляді долученого до протоколу диску, встановлено, що на ньому наявні три відеозаписи. Будь-які інші відеозписи або диски з відозаписами відсутні.

Судом було переглянуто надані відеозаписи, на вказних відеозаписах зафіксовано зупинку транспортного засобу до якого підійшов поліцейський та відрекомендувався. Надалі зафіксовано спілкування ОСОБА_1 з поліційськими. Потім поліцейський повідомляє ОСОБА_2 , що він вбачає у нього ознаки наркотичного сп`яніння та пропонує задати аналіз на визначення стану сп`яніння у відповідному закладі, при цьому не зазначає жодної ознаки сп`яніння, в тому числі тих, які зазначені у протоколі. На таке запитання поліцейського конкретної відповіді від ОСОБА_1 не надійшло. Через деякий час на відео поліцейський знов пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в найближчому медичному закладі та останній відмовляється від проходження такого огляду мотивуючи тим, що він погано себе почуває, і що вони поспішають разом із друзями у військву частину. Потім поліцейський повідомляє ОСОБА_1 , що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП за порушення п.2.5. ПДР України та роз`яснює останньому права згідно ст. 268 КУпАП.

Як вбачається з відеозапису поліцейський під час спілкування з ОСОБА_1 не назвав жодної ознаки наркотичного сп`яніння, в тому числі, тих, які вказані у протоколі. Крім того, суд зауважує, що поліцейський не перевіряв ОСОБА_1 координацю рухів. Щодо зазначеної у протоколі ознаки сп`яніння порушення мови суд зазначає, що така ознака у ОСОБА_1 відсутня та останній розмовляє чітко та зрозуміло. Більше того, з наявних в матеріалах справи відеозаписів вбачається, що під час спілкування з поліцейськими, ОСОБА_1 поводив себе адекватно, висловлював свої заперечення, а його поведінка цілком відповідала обстановці. Тобто вказані у протоколі ознаки сп`яніння не підтверджуються долученими доказами.

З відеозапису вбачається, що працівник поліції фактично спонукав ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, пояснюючи можливість надати пояснення відповідної відмови в суді та неодноразово пропонуючи відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння. При цьому, працівником поліції не було зафіксовано порядку перевірки, виявлених у ОСОБА_3 ознак наркотичного сп`яніння, які безпосередньо зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме не відео не вбачається, як працівникип оліції проводи огляд, оскільки відео яке долучено в якості доказу поганої якості. Більше того, суд зауважує, що під час спілкування з поліцейським, водій поводив себе адекватно, чітко відповідав на його запитання, його поведінка цілком відповідала обстановці.

Також суд критично ставиться до направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_1 отримував таке направлення.

Суд звертає увагу, що всі документи, які долучені до матеріалів протоколу складені працівниками поліції після того, як правопорушник ОСОБА_1 залишив місце даної пригоди о 21 год. 10 хв., про що свідчить відеозапис ( clip3 ), а саме віс документи працівниками поліції складались в службовому автомобілі о 21 год. 29 хв., що є значним порушенням.

Таким чином, складаючи протокол про адміністративне правопорушення працівник поліції вніс до нього дані, які не відповідають дійсності, зокрема, про наявність у особи ознак наркотичного сп`яніння та вчинення дій, направлених на встановлення таких ознак, фактично відмова від проходження огляду в основному була спровокована, що безпосередньо вказазує на те, що формальне посилання на відмову ОСОБА_1 від такого огляду не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що матеріали справи немістять доказів, які поза розумним сумнівом підтверджують, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Будь-які інші належні, допустимі та достовірні докази, які б з достатністю вказували на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, у справі відсутні.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

Згідно ч.3ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, вважаю, що всі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення слід тлумачити на його користь.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин суд вважає за необхідне провадження по справі закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст.130, 251, 266, 247, 279, 280, 283 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та потерпілим, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя:О.Л. ГАВЕНКО