Справа № 513/389/25
Провадження № 3-зв/513/1/25
Саратський районний суд Одеської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2025 року Саратський районний суд Одеської області у складі головуючої судді Рязанової К.Ю., за участю секретаря судового засідання Русавської Н.В., прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури Франчука О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Сарата Білгород-Дністровського району Одеської області заяву про самовідвід судді у справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий 22 червня 1999 Саратським РВ УМВС України в Одеській області, секретаря Плахтіївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області,-

за ч.1 ст.172-6 КУпАП,

у с т а н о в и в:

19 березня 2025 року до Саратського районного суду Одеської області засобами поштового зв`язку з Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, надійшли матеріали про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст. 172-6 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 березня 2025 року головуючою суддею у справі 513/389/25 визначено суддю Саратського районного суду Одеської області Миргород Валентину Степанівну.

12 травня 2025 року суддя Миргород В.С. заявила про самовідвід від участі у зазначеній справі. Заяву про самовідвід обґрунтувала тим, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, пов`язане з корупцією ОСОБА_1 є сином жінки, з якою її рідний дядько перебував у громадському шлюбі, що може виключно викликати у стороннього спостерігача сумнів в безсторонності, об`єктивності судді при розгляді даної справи та прийнятті рішення суддею.

Розгляд заяви про самовідвід суддя Миргород В.С. просила провести за її відсутності.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 12 травня 2025 року справа про самовідвід судді була розподілена судді Саратського районного суду Одеської області Рязановій К.Ю.

Вислухавши думку прокурора, який не заперечував проти задоволення заяви про самовідвід, розглянувши заяву судді Миргород В.С. про самовідвід, вивчивши надані матеріали, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У п. 4 рішення Ради суддів від 08 червня 2017 року № 34 роз`яснено, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до КУпАП, із огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

Ураховуючи викладене, суд вважає, що при вирішенні питання про відвід судді, заявлений у даній справі про адміністративне правопорушення, необхідно застосувати принцип аналогії закону найбільш близької галузі права, тобто кримінального процесуального права та при розгляді заяви про відвід необхідно керуватися положеннями КПК України.

Так, згідно з пунктом 4 частини 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Частиною першою статті 80 КПК України передбачено, що за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Відповідно до ч.1 ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Згідно з частиною 1 ст. 47 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосудця на основі Конституцій, законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.

Ст.9 Конституції України передбачає, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Олександр Волков проти України" (Заява № 21722/11, пункти 104,105,106) як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі "Кіпріану проти Кіпру" (Kyprianou v. Cyprus) [ВП], заява № 73797/01, п. 119, ECHR 2005-ХІІІ). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (див. рішення від 10 червня 1996 року у справі "Пуллар проти Сполучного Королівства" (Pullar v. the United Kingdom), п. 32, Reports 1996-III).

У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі "Де Куббер проти Бельгії" (De Cubber v. Belgium), Series A, № 86).

Отже, з метою виключення сумніву щодо об`єктивного, безстороннього розгляду справи та для забезпечення умов, за яких у будь-якого стороннього спостерігача не виникало б сумнівів щодо розгляду справи безстороннім та неупередженим судом, заява про самовідвід судді Миргород В.С. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 9 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 2, 7, 283 КУпАП, ст. ст. 75-79, 80, 81 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Заяву про самовідвід судді Саратського районного суду Одеської області Миргород Валентини Степанівни - задовольнити.

Відвести суддю Саратського районного суду Одеської області Миргород Валентину Степанівну від розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП стосовно ОСОБА_1 .

Матеріали справи № 513/389/25 про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП стосовно ОСОБА_1 - повернути до канцелярії суду для повторного автоматизованого розподілу.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя К. Ю. Рязанова