Провадження №: 3/336/50/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2025 року суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Звєздова Н.С., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Запорізькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання АДРЕСА_1

за ч.1 ст.130 КУпАП, -

встановила:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №179344 07.09.2024 о 01:10 годині в Запорізькій області смт. Комишуваха, вул. Волі, 10 водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом TOYOTA COROLLA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку у лікаря-нарколога відмовився на місці зупинки транспортного засобу. Від керування відсторонений. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

До матеріалів справи про адміністративне правопорушення, окрім протоколу також долучено рапорт, акт огляду на стан сп`яніння з використанням технічних засобів, направлення на огляд водія ТЗ на стан сп`яніння до закладу охорони здоров`я, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та копія висновку, копія постанови про накладання адміністративного стягнення за ч.1 ст. 126 КУпАП, копія супровідного листа про направлення копії протоколу та постанови ОСОБА_1 довідку та диск із відеозаписом.

18 лютого 2025 року від ОСОБА_1 в особі захисника адвоката Єлисеєва Сергія Сергійовича до суду надійшло клопотання про закриття провадження в якому зазначається, що дійсно, ОСОБА_1 07.09.2024 року під час керування транспортним засобом був зупинений співробітниками патрульної поліції. В той же час, він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння наданий до матеріалів справи відеозапис взагалі не містить звуку, як і не містить відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. Тобто, можливо дійти висновку, що склад інкримінованого адміністративного правопорушення не зафіксований, та відеозапис не може слугувати доказом адміністративного правопорушення, оскільки з відеозапису не вбачається відмова від проходження огляду на стан сп`яніння. За відсутності безперервності відеозапису із звуком та відсутності двох свідків можливо дійти до висновку, що огляд на стан сп`яніння взагалі або не проводився, або проводився з порушенням, що слугує окремою підставою для закриття провадження по справі. Зазначають, що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень, протокол про адміністративне правопорушення є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення, а тому не може вважатися доказом вчинення правопорушення в розумінні ст.251 КУпАП, а обставини, викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду. Вказують, що вину ОСОБА_1 не доведено «поза розумним сумнівом».

Під час підготовки справи до судового розгляду судом було досліджено диск із відеозаписом адміністративного правопорушення та виявлено, що наданий відеозапис не відтворює звук, через що не можливо належним чином дослідити фактичні обставини справи адміністративного правопорушення, а також перевірити чи дійсно ОСОБА_1 відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння.

У зв`язку з чим до Шевченківським районним судом м.Запоріжжя до ГУНП в Запорізькій області було направлено лист №336/9288/24/7444/2025 щодо надання пояснень відносно відсутності звуку на носії із відеозаписом, а також надання відеозапису, що відтворює звук.

У відповідь від Мелітопольського районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області надійшов лист від 17.03.2025 року, яким на виконання листа Шевченківського районного суду м. Запоріжжя повідомляється, що факт вчинення правопорушення та складання протоколу про адміністративне правопорушення ААД № 179344 від 07.09.2024 відносно гр. ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП відповідно до вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-, і кінозйомки. відеозапису, затвердженої наказом МВС № 1026 від 18.12.2018 інспектором СРПП ВП №1 Мелітопольського РУП ГУНІ в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Василенко В.С. було зафіксовано на портативний відео реєстратор AL:00178. Однак, під час запису відео на диск для направлення до суду, було виявлено, що бодікамера АЕ 00178 не записувала звук, відновити звук на відео з технічних причин не вдалось можливим.

В судове засідання правопорушник та його захисник не з`явились. Викликався до суду, шляхом зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення часу, дати та місця розгляду справи, а також за допомогою направлення смс-повідомлення, які останній отримав завчасно.

Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутності особи, суд враховує практику Європейського суду з прав людини стосовно критеріїв розумних строків, поведінку особи (рішення у справах «Федіна проти України» від 02.09.2010 року, «Смірнова проти України» від 08.11.2005 року, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006 року, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 року тощо), а також приймаючи до уваги рішення ЄСПЛ від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» яким наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд прийшов до висновку про розгляд справи на підставі наявних у справі даних і доказів.

Судом при розгляді даної справи також враховано позицію Верховного Суду відображену в п.34 постанови від 12.03.2019 року по справі №910/9836/18 де зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

На зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись з подіями процесу (рішення ЄСПЛ «Богонос проти росії» від 05.02.2004 року).

Основною умовою відкладення розгляду справи є - не відсутність у судовому засіданні сторони по справі, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_1 був обізнаний про розгляд справи в суді, а також те, що судом були вжиті всі можливі засоби повідомлення останнього про розгляд справи, суд вважає, за можливе розглянути справу за його відсутності.

Вивчивши надані матеріали, суд встановив, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та порушення п. 2.5. ПДР України, а саме, що ОСОБА_1 на вимогу поліцейського відмовився пройти в установленому законом порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння у медичному закладі у лікаря-нарколога, а провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, з огляду на наступне.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 передбачено, передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.

За керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, доказів цьому матеріали справи не містять. Відеозаписом долученим до справи, не доводяться вказані обставини. При відтворенні відеозапису встановлено, що він є пошкодженим, не містить звукового ряду, не містить відомостей щодо пропонування особі пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, а також відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що невілює доказове значення наданих працівником поліції доказів.

Свідки до складання протоколу не залучались.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч.2 п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Разом з тим, протоколи про адміністративне правопорушення самі по собі без підтвердження іншими доказами не є доказом на доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

При оцінці вказаних обставин, суд враховує положення ч. 2 ст. 251 КУпАП, відповідно до якої, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, та положення ст. 62 Конституції України, відповідно до якої, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як зазначав Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року у справі № 1-р/2019, елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Отже, з досліджених у судовому засіданні доказів не можливо встановити факту порушення ОСОБА_1 відмови останнім пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим, фабула, викладена в протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідає дійсності.

Відповідно до положень ст. 61 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

В силу ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно вимог ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не можу бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, зокрема за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Зважаючи на викладене, провадження у справі слід закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративних правопорушень у діях ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст. 61 Конституції України, ст.ст. 130 ч. 1, 247, 280, 283, 284 КУпАП України, суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП..

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя: Н.С. Звєздова