Справа № 706/461/25 3/706/189/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2025 рокум.Христинівка

Суддя Христинівського районного суду Черкаської області Школьна А.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від ВПД № 3 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

16 квітня 2025 року до Христинівського районного суду Черкаської області від ВПД № 3 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області надійшов на розгляд складений 10.04.2025 щодо ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 10.04.2025 близько 18 год 50 хв умисно висловлював погрози в сторону своєї дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає разом із ним за адресою: АДРЕСА_1 , чим спричинив психологічне насильство.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 у призначені на 24.04.2025 та 14.05.2025 судові засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, письмових заперечень проти протоколу про адміністративне правопорушення та клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надійшло.

При цьому, ОСОБА_1 обізнаний про складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, в якому зазначено дату та час розгляду Христинівським районним судом справи, про що свідчить його особистий підпис в протоколі про адміністративне правопорушення. На визначені в протоколі дату та час ОСОБА_1 до суду не з`явився. У послідуючому викликався до суду шляхом направлення поштової кореспонденції за адресою, зазначеною в протоколі, проте для розгляду справи також не прибув. Тому суддя, виходячи із презумпції обізнаності, яка передбачає виявлення особою інтересу до ходу справи, в якій вона бере участь, вважає за можливе розглянути справу у відсутність ОСОБА_1 .

Сповіщена про дату та час розгляду справи про адміністративне правопорушення потерпіла ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася.

Відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП участь особи при розгляді справи про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173 2 КУпАП, не є обов`язковою, а тому суддя вважає за можливе розглянути справу у відсутність ОСОБА_1 та потерпілої ОСОБА_2 .

Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані працівником поліції докази на предмет їх належності та допустимості, а в сукупності достатності, суддя дійшла висновків про недоведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі презумпції невинуватості, передбаченого статтею 62 Конституції України, згідно з якою всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

У статті 7 КУпАП зазначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст.9 КУпАП).

Тобто адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Подія та склад адміністративного правопорушення мають підтверджуватися належними і допустимими доказами.

При цьому, доказами в справі про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

На підтвердження обставин викладених у протоколі та винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, поліцейським надано такі докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 332383 від 10.04.2025, зміст якого наведено вище (а.с. 1);

- терміновий заборонний припис серії АА № 444994 від 10.04.2025 про заборону ОСОБА_1 в будь який спосіб контактувати із постраждалою особою строком на 3 доби, тобто із 20:00 10.04.2025 по 20:00 13.04.2025 (а.с. 2);

- копію паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 3 4);

- заяву потерпілої ОСОБА_2 від 10.04.2025, в якій вона зазначає про те, що 10.04.2025 близько 19 год в АДРЕСА_1 ОСОБА_1 виражався в її адресу нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою (а.с. 5);

- пояснення ОСОБА_2 від 10.04.2025, в яких вона зазначила, що близько 19 год 10.04.2025 під час розмови із її співмешканцем ОСОБА_1 між ними виник конфлікт, в ході якого останній виражався в її адресу нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою. Після чого вона зателефонувала на лінію «102» та повідомила про дану ситуацію;

- форму оцінки ризиків вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства, із якої убачається, що рівень небезпеки кривдника є низьким (а.с. 7 8).

Поліцейський під час складення протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 щодо подій 10.04.2025 не опитував, його пояснення або відмова від їх надання в матеріалах справи відсутні.

Відповідальність за частиною 1 статті 173-2 КУпАП настає за вчинення домашнього насильства, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Норма статті 173-2 КУпАП є бланкетною, а тому при її застосуванні слід керуватися положеннями Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», який визначає домашнє насильство як діяння (дія або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство в сім`ї насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоров`ю.

Психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи ( п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Отже, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, підпадають такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Законодавець визнав адміністративним правопорушенням не будь-яке домашнє насильство, а лише те, яке потягло за собою завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Водночас, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із них, дії особи не можна розцінювати як насильство.

Наявність усіх елементів правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Беззаперечні докази вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства судді не надано.

Самі лише пояснення потерпілої особи про нецензурну лайку та погрози фізичною розправою, не можуть свідчити про вчинення ним психологічного насильства як форми домашнього насильства.

При цьому, суддя зауважує, що особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Незважаючи на те, що ч. 1 ст. 173-2 КУпАП являється адміністративним правопорушенням із матеріальним складом, відсутні відомості щодо спричинення шкоди фізичному або психологічному здоров`ю ОСОБА_2 , а викладена в протоколі суть правопорушення не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 173 2 КУпАП, яка визначає відповідальність за домашнє насильство.

Крім іншого, надіслані до суду матеріали містять протиріччя, усунути які суддя позбавлена можливості. Так, у протоколі вказано про вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства щодо своєї дружини, тоді як в поясненнях потерпілої та інших долучених письмових доказах зазначено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спільно проживають без реєстрації шлюбу.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та вини особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведення невинуватості цієї особи.

Із врахуванням положень і тлумачень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи те, що при розгляді справи, доказів, що стверджують факт скоєння ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, не було встановлено, суддя дійшла до переконання про необхідність закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 1, 7, 9, 173 2, 245, 247, 251, 252, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173 2 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляції через Христинівський районний суд Черкаської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Альона ШКОЛЬНА