Провадження № 3/522/1161/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2025 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Циб І.В., за участі секретаря судового засідання Шибіна Є.С., у присутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та за участі його захисників - Харламова І.Ю. та Лапко Е.М., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

15.11.2024 о 17:40 год. в м. Одеса, вул. Ніжинська, 72, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «TOYOTA PRIUS», д/н НОМЕР_1 , в алкогольному стані, огляд проводився в законному порядку за допомогою газоаналізатора Драгер 0408, тест 1458 позитивний 2,28 ‰ проміле, чим порушив п. 2.9 ПДР.

За цим фактом співробітниками патрульної поліції стосовно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 174435 від 15.11.2024 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 просив справу відносно нього закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП та пояснив суду, що в день події його зупинили працівники поліції через те, що він не увімкнув світло, після чого його попросили відкрити багажник, на що він погодився. Далі працівники поліції повідомили йому, що він знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, та запропонували йому пройти тест, він пройшов його 3 рази, з результатом не погодився, сертифікат на Драгер йому не надали, підписувати протокол він відмовився, оскільки не обізнаний в таких справах. Вказав, що мав намір проїхати до медичного закладу, однак працівники поліції поїхали, направлення на проходження огляду в медичному закладі йому не давали, права не роз`яснили. Зазначив, що він займається спортом, у зв`язку з чим к вживанню алкогольних напоїв ставиться негативно, та крім того є донором крові на постійній основі, в день події він алкоголь не вживав. Крім того, вказав, що має на утриманні жінку, малолітню дитину та тещу, яка є інвалідом 2 групи, а посвідчення водія йому потрібно для роботи в таксі, що є єдиним джерелом доходу в його родині, тому просив не позбавляти його права керування транспортними засобами.

Від захисника до суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. В обґрунтування клопотання захисник зазначив, що в порушення вимог Інструкції ОСОБА_1 під час перевірки документів не було повідомлено про підстави, у зв`язку із якими йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер. Разом з тим, на думку захисника, з відеозапису вбачається, що поведінка ОСОБА_1 , під час спілкування з поліцейським є адекватною, ввічливою, врівноваженою, та жодних ознак алкогольного сп`яніння з відеозапису не вбачається. Крім того, захисник зазначив, що з відеозапису вбачається, що працівниками поліції, в порушення вимог Інструкції, ОСОБА_1 на його запитання щодо проходження приладом Драгер перевірки не було надано відповідних документів. Також захисник зазначив, що в порушення ч. 6 ст. 266 КУпАП та Інструкції, працівником поліції не було враховано те, що ОСОБА_1 не згоден з результатами огляду, який проводився за допомогою приладу Драгер, останньому не було вручено направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я, та не запропоновано його отримати, а лише додане до матеріалів справи, що також підтверджується відеозаписом. Крім того, захисник зазначив, що на диску долученому до матеріалів справи містяться два відеофайли, проте лише один з них згадується у протоколі, саме той який було знято на б/к 471503, щодо іншого відомості відсутні, а тому вказаний відеофайл не може бути належним та допустим доказом. Крім того, захисник зазначив, що з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 , не було роз`яснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП.

Також захисник просив врахувати суд, що ОСОБА_1 має неповнолітню дитину, вся родина є внутрішьо-переміщеними особами з м. Херсона та проживають в м. Одесі, на даний час дружина ОСОБА_1 не працює та перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, а тому ОСОБА_1 єдиний годувальник сім`ї. Крім того, на його утриманні також перебуває його батько ОСОБА_2 , який є інвалідом 3 групи, та мати дружини ОСОБА_3 , яка є інвалідом 2 групи.

В судовому засіданні за клопотанням сторони захисту було допитано свідка ОСОБА_4 , яка пояснила суду, що в п`ятницю ввечері, більш точної дати та часу не пам`ятає, їй зателефонував чоловік та сказав, що його затримали та сказали, що він перебуває у нетверезому стані. В той день вони мали забрати дитину та поїхати до торгового центру. Пояснила, що коли її чоловік приїхав він був втомлений, але тверезий, з моменту як він зателефонував та приїхав минуло близько години. Вказала, що наразі вони з чоловіком проживають разом з дитиною та матір`ю, яка є інвалідом 2 групи, є ВПО, чоловік єдиний має джерело доходу, алкогольними напоями чоловік не зловживає, підтримує здоровий спосіб життя, до адміністративної відповідальності не притягувався.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, оглянувши відеозапис в судовому засіданні, суд доходить таких висновків.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Норма ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, а тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Відповідно до п. 2.9 «а» Правил Дорожнього Руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Протокол у справі про адміністративне правопорушення є основним джерелом доказів, на підставі якого суд встановлює наявність чи відсутність у діянні особи правопорушення. Лише належно оформлений протокол дозволяє всебічно розглянути справу по суті.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Повноваження працівників поліції щодо виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння регламентовано ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735 (далі Інструкція), а також іншими спеціальними нормативно-правовими актами.

Суд зазначає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння при обставинах, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується: 1) роздруківкою результату приладу «DRAGER ALKOTEST» №7510, прилад ARLM № 0408, результат 2,27 ‰ проміле; 2) актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; 3) направленням до медичного закладу на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15.11.2024 року; 4) відеозаписами на DVD-R диску, на яких зафіксовані факт керування транспортним засобом та факт проходження ОСОБА_1 , на вимогу поліцейського, огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «DRAGER ALCOTEST»; 4) довідкою про отримання особою посвідчення водія, згідно якої ОСОБА_1 , отримав посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 30.07.2013 року; 5) довідкою про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, згідно якої ОСОБА_1 , протягом року не піддавався адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП; 6) витягом з ІПНП.

Так, захисник зазначив, що працівниками поліції, в порушення вимог Інструкції, не було повідомлено ОСОБА_1 , у зв`язку із чим йому необхідно пройти огляд на стан сп`яніння, а саме: не вказано, які ознаки сп`яніння були наявні у нього під час його зупинки.

Суд відхиляє вказані доводи сторони захисту з огляду на таке.

Згідно розділу І ч. 2 Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

З викладеного вбачається, що працівниками поліції встановлюється наявність або відсутність підстав для проведення огляду на стан сп`яніння. Крім того, діючий закон та підзаконні нормативно-правові акти не зобов`язують працівників поліції зазначити ознаки алкогольного стану, у зв`язку із наявністю яких ними встановлюються підстави для проведення такого огляду.

Крім того, суд відхиляє доводи сторони захисту щодо ненадання працівниками поліції ОСОБА_1 сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки з огляду на таке.

Згідно ч. 5 розділу ІІ Інструкції, перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Отже з викладеного вбачається, що сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки надається саме на вимогу особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння. Однак, з дослідженого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не вимагав у працівників поліції надати йому документи зазначені в Інструкції, а лише задав працівнику поліції питання, щодо проходження вказаним засобом вимірювальної техніки перевірки, на що отримав задовільну відповідь.

Також, захисник зазначив, що в порушення ч. 6 ст. 266 КУпАП та Інструкції, працівником поліції не було враховано те, що ОСОБА_1 не згоден з результатами огляду, який проводився за допомогою приладу Драгер, останньому не було вручено письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я, та не запропоновано його отримати, а лише додане до матеріалів справи, що на його думку, свідчить про порушення вимог КУпАП та Інструкції.

Таким чином, на думку захисника, проходження огляду в медичному закладі пропонується шляхом вручення водієві письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я. Крім того, захисник вважає, що лише після отримання письмового направлення на огляд та відмови від проведення медичного огляду, працівники поліції мають право складати протокол.

Так, згідно ч. 3 ст. 266 КУпАП, у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно п. 6 Постанови Кабінету Міністрів від 17 грудня 2008 р. № 1103 Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі Постанова), водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

В матеріалах справи міститься направлення водія транспортного засобу ОСОБА_1 на огляд до медичного закладу КНП «ОООМЦПЗ» ООР з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15.11.2024 року, якого виявлено наступні ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя.

Так, з дослідженого відеозапису вбачається, що працівниками, з дотриманням вимог КУпАП та Інструкції, було запропоновано ОСОБА_1 після його незгоди з результатами огляду проїхати до медичного закладу, однак останній відмовився.

Таким чином, суд відхиляє вказані доводи захисника, оскільки діючим законом та підзаконними нормативно-правовими актами не закріплено зазначеного захисником порядку дій працівників поліції під час складання протоколу за ст. 130 КУпАП, а є його суб`єктивним трактуванням положень законодавства.

Крім того, до матеріалів справи долучено направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15.11.2024 року.

Крім того, захисник зазначив, що в порушення вимог закону, ОСОБА_1 не були роз`ясненні його права, передбачені ст. 268 КУпАП.

Однак, сторона захисту зазначила, що права працівники поліції роз`яснили йому під час складання протоколу, від отримання копії якого останній відмовився.

Крім того, під час судового розгляду при з`ясуванні судом у ОСОБА_1 чи зрозумілі йому його права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, останній зазначив, що права та обов`язки йому зрозумілі.

Крім того, захисник просив визнати неналежним та недопустимим доказом долучений до матеріалів справи відеозапис, оскільки на диску містяться два відеофайли, проте лише один із них згадується у протоколі, а саме той, який було знято на б/к 471503, щодо іншого відомості відсутні.

Згідно ст. 251 КУпАП, Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, суд оцінивши вказаний відеозапис, дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, не вбачає підстав для визнання вказаного відеозапису неналежним та недопустимим доказом.

Враховуючи зазначене, суд доходить висновку, що своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, яким встановлено, що водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, за що передбачено адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, з викладеного вбачається, що вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена зібраними матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Згідно положень ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

При накладенні адміністративного стягнення стосовно ОСОБА_1 суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Обставиною, яка відповідно до ст. 34 КУпАП пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 , судом не встановлено.

Обставин, які відповідно до ст. 35 КУпАП обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , за вчинене ним адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, що в свою чергу є безальтернативним.

Підстав для закриття провадження по справі, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, судом не встановлено.

Крім того, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір 0.2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Будь-яких доказів щодо наявності пільг, які передбачають звільнення особи від сплати судового збору, матеріали справи не містять та суду на момент розгляду справи надано не було.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 9, 24, 33, 34, 40-1, 130, 221, 280, 283, 284, 285 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнати виним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 (нуль) копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір», стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір, у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок на користь держави.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення в апеляційному порядку.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу, в разі не сплати у встановлений строк штрафу з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути пред`явлено до примусового виконання протягом трьох місяців з дня її винесення, а в разі оскарження протягом трьох місяців з дня розгляду апеляційної скарги.

Суддя Приморського районного суду

м. Одеси Ірина ЦИБ