Справа № 298/819/24
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.05.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., за участю секретаря судових засідань Чейпеш С. І., прокурорів Вакули Ю. В., Химинця О. О., особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Кричфалушія В. І., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/693/24 за апеляційною скаргою захисника-адвоката Кричфалушія В. І. на постанову судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 23.08.2024.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , одружений, з вищою освітою, селищний голова Великоберезнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області, визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП та на нього на підставі ст. 36 цього Кодексу накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 250 (двісті п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 4250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят) грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн 60 коп.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, пов`язаного з корупцією № 125 від 23.04.2024 та постанови судді від 23.08.2024, ОСОБА_3 , обіймаючи посаду Великоберезнянського селищного голови, будучи посадовою особою місцевого самоврядування 4 категорії та суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», у порушення вимог пункту 2 частини 1 статті 28, частини 2 статті 35-1 Закону України «Про запобігання корупції», керуючись приватним немайновим інтересом, діючи в інтересах близької особи, а саме дружини ОСОБА_4 , та службовими повноваженнями, головуючи на засіданні виконавчого комітету Великоберезнянської селищної ради 12.07.2022, при винесенні на обговорення листа ФОП ОСОБА_5 про надання згоди на продовження строків будівництва об`єкта та введення його в експлуатацію до 11.08.2027, не повідомив колегіальний орган, а саме виконавчий комітет Великоберезнянської селищної ради, про наявний реальний конфлікт інтересів, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене частиною 1 статті 172-7 КУпАП.

Окрім того, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, пов`язаного з корупцією № 126 від 23.04.2024 та постанови судді від 23.08.2024, ОСОБА_3 , обіймаючи посаду Великоберезнянського селищного голови, будучи посадовою особою місцевого самоврядування 4 категорії та суб`єктом,

-2-

на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», у порушення вимог пункту 3 частини 1 статті 28 Закону України «Про запобігання корупції», частини 2 статті 35-1 Закону України «Про запобігання корупції», керуючись приватним немайновим інтересом, діючи в інтересах близької особи, а саме дружини ОСОБА_6 , та службовими повноваженнями, головуючи на засіданні виконавчого комітету Великоберезнянської селищної ради 12.07.2022, при винесенні на обговорення листа ФОП ОСОБА_5 про надання згоди на продовження строків будівництва об`єкта та введення його в експлуатацію до 11.08.2027, проголосував «ЗА» за надання згоди та підписав рішення виконавчого комітету Великоберезнянської селищної ради від 12.07.2022 № 30 «Про надання згоди на продовження строків будівництва», чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене частиною другою статті 172-7 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат Кричфалушій В. І. просить постанову суду від 23.08.2024 скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП. Посилається на те, що постанова прийнята з істотним порушенням норм матеріального та процесуального права, без наведення належних мотивів та обгрунтувань. ОСОБА_3 повідомив відповідно до ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування» відповідний колегіальний орган, а саме виконавчий комітет Великоберезнянської селищної ради, про наявний у нього конфлікт інтересів з приводу питання, яке полягало у наданні згоди на продовження строків будівництва об`єкта та введення його в експлуатацію, який належить дружині ОСОБА_5 до 11.08.2027, про що свідчить наявна відмітка у протоколі № 4 засідання виконавчого комітету Великоберезнянської селищної ради від 12.07.2022, а тому поведінка ОСОБА_5 є правомірною та виключає наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП. Крім того, суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги пояснення ОСОБА_3 про те, що він «утримався» від голосування та не брав у ньому участь по питанню, в якому в нього наявний конфлікт інтересів, про що зазначено як у протоколі № 4 засідання виконавчого комітету від 12.07.2022, так і в протоколі голосування виконавчого комітету від 12.07.2022. При цьому, суд необґрунтовано зазначив, що покази ОСОБА_3 спростовуються поясненнями членів Виконавчого комітету ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Відповідно до пояснень ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , останні зазначають, що ОСОБА_9 була відсутня на засіданні виконавчого комітету 12.07.2022, однак зі «Списку присутніх членів виконавчого комітету» чітко вбачається, що на засіданні 12.07.2022 ОСОБА_9 була присутня, що підтверджується її підписом напроти свого прізвища. У доданих до протоколів № 125 та 126 матеріалах наявні тільки пояснення трьох членів виконавчого комітету, які являються опонентами ОСОБА_3 , а чому не було відібрано пояснення від всіх членів виконавчого комітету, які були присутні під час засідання 12.07.2022, прокурором під час судового розгляду не зазначено. Матеріали справи також не містять доказів, що в діях ОСОБА_3 є наявність умисної форми вини та був взагалі умисел на вчинення корупційного діяння та впливу на об`єктивність чи упередженість при прийнятті рішень, як обов`язкового елемента суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП. Разом з тим, у даній справі сплив строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ч. 4 ст. 38 КУпАП, оскільки з дня вчинення адміністративних правопорушень (12.07.2022) до моменту розгляду судом першої інстанції справи (23.08.2024) минуло два роки, а чинне законодавство не передбачає можливості зупинення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

-3-

У запереченні на апеляційну скаргу прокурор Вакула Ю. В. вказує на те, що постанова суду є законною та обґрунтованою. Стверджує, що вина ОСОБА_3 підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, які є належними та допустимими і безумовно доводять наявність у діях ОСОБА_3 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Кричфалушія В. І. на підтримання апеляційної скарги, промову прокурорів Вакули Ю. В. та Химинця О. О. , на заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, доводи викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

За приписами ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. 10 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» - правопорушення, пов`язане з корупцією це - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

За приписами до ч. 1 ст. 172-7 КУпАП відповідальність настає за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Згідно ч. 2 ст. 172-7 КУпАП відповідальність настає за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 25.05.1998 «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов`язані з корупцією» роз`яснено, що у справах даної категорії суди повинні забезпечувати своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне дослідження всіх обставин, передбачених ст. 247, 280 КУпАП. При цьому необхідно особливу увагу звертати на те чи мало місце правопорушення, за яке особа притягується до відповідальності, чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною в його вчиненні, чи належить вона до суб`єктів вказаного правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до

-4-

адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 245, 252, 280 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Апеляційним судом встановлено, що згідно постанови Великоберезнянської селищної територіальної виборчої комісії Ужгородського району Закарпатської області № 28 від 04.11.2020, ОСОБА_3 було визнано обраним головою Великоберезнянської селищної ради, а постановою Великоберезнянської селищної територіальної виборчої комісії Ужгородського району Закарпатської області № 33 від 20.112020, ОСОБА_3 зареєстровано головою Великоберезнянської селищної ради.

Відповідно до рішення першої сесії Великоберезнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області восьмого скликання № 2 від 26.11.2020 «Про початок повноважень Великоберезнянського селищного голови», визнано повноваження Великоберезнянського селищного голови ОСОБА_3 , заслухано складення ним Присяги посадової особи органу місцевого самоврядування, ухвалено вважати ОСОБА_3 таким, що вступив на посаду.

Тобто ОСОБА_3 прийняв Присягу голови Великоберезнянської селищної ради 26.11.2020.

Згідно з підпунктом «б» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», сільські, селищні, міські голови є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, а відтак ОСОБА_3 , будучи Великоберезнянським селищним головою, є суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією.

За приписами до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи та посадові особи місцевого самоврядування несуть відповідальність у разі порушення ними Конституції або законів України.

Згідно до пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_3 є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, згідно примітки до статті 172-7 КУпАП, він є суб`єктом адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, відповідальність за яке передбачена статтею 172-7 КУпАП.

Статтею 28 Закону України «Про запобігання корупції» закріплено, що особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під

-5-

час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що близькі особи це - члени сім`ї суб`єкта, зазначеного у частині першій статті 3 цього Закону, а також чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний та двоюрідний брати, рідна та двоюрідна сестри, рідний брат та сестра дружини (чоловіка), племінник, племінниця, рідний дядько, рідна тітка, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, батько та мати дружини (чоловіка) сина (дочки), усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням зазначеного суб`єкта.

Відповідно до актового запису про шлюб № 34 від 24.07.1993 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 24.07.1993 уклали шлюб, про що видано свідоцтво про шлюб НОМЕР_1 , а тому в силу вимог статті 1 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є близькими особами.

ОСОБА_3 не заперечується той факт, що ОСОБА_5 є його дружиною, з якою він перебуває у шлюбі.

Згідно витягу з ЄДРПОУ ОСОБА_5 зареєстрована фізичною особою - підприємцем.

На підставі ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів це - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Іншими словами, конфлікт інтересів - це ситуація, при якій службова особа, виконуючи свої обов`язки, має приватний інтерес (особисту заінтересованість), який хоча і не обов`язково призводить до прийняття неправомірного рішення або вчинення неправомірного діяння, але здатний до цього призвести. Конфлікт інтересів існуватиме у всіх випадках, коли у особи є приватний інтерес, здатний вплинути на об`єктивність чи неупередженість рішення, за виключенням випадку, якщо службова особа не має дискреційних повноважень, тобто не уповноважена діяти на власний розсуд, обираючи з декількох різних варіантів дій, рішень. Навіть за умови, що особа, маючи приватний інтерес, приймає об`єктивне та неупереджене рішення, вона вчиняє дії в умовах реального конфлікту інтересів.

При цьому приватний інтерес не обмежується фінансовими чи матеріальними інтересами або тими інтересами, які дають службовій особі пряму особисту вигоду, у тому числі неправомірну.

Сільський, селищний, міський голова очолює виконавчий комітет відповідної сільської, селищної, міської ради, головує на її засіданнях.

Стаття 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначає алгоритм дій сільського, селищного, міського голови у разі виникнення конфлікту інтересів. Так, останній за виникнення вказаної ситуації публічно повідомляє про конфлікт інтересів, який виник під час участі у засіданні ради, іншого колегіального органу (комісії, комітету, колегії тощо), відповідному колегіальному органу та не бере участі у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідним колегіальним органом.

-6-

Якщо повідомлення про конфлікт інтересів здійснено на засіданні ради, іншого колегіального органу, інформація про таке повідомлення обов`язково вноситься до протоколу засідання ради, іншого колегіального органу.

Відповідно до статті 35-1 Закону України «Про запобігання корупції» правила врегулювання конфлікту інтересів в діяльності сільського, селищного, міського голови визначаються законами, які регулюють статус відповідних осіб та засади організації відповідних органів.

Згідно з частиною другою статті 35-1 Закону України «Про запобігання корупції», у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом.

Про конфлікт інтересів такої особи може заявити будь-який інший член відповідного колегіального органу або учасник засідання, якого безпосередньо стосується питання, що розглядається. Заява про конфлікт інтересів члена колегіального органу заноситься в протокол засідання колегіального органу.

У разі якщо неучасть особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу, у прийнятті рішень цим органом призведе до втрати правомочності цього органу, участь такої особи у прийнятті рішень має здійснюватися під зовнішнім контролем. Рішення про здійснення зовнішнього контролю приймається відповідним колегіальним органом.

Отже, констатація порушення зазначених вимог закону та, відповідно, вчинення адміністративних правопорушень, передбачених диспозицією ч. 1, 2 статті 172-7 КУпАП, можливі за таких умов: - в особи наявний реальний конфлікт інтересів; - за наявності реального конфлікту інтересів особа у визначеному законом порядку не повідомляє про конфлікт інтересів; - за наявності реального конфлікту інтересів особа під час виконання своїх службових/представницьких повноважень вчиняє дії чи приймає рішення.

3 огляду на визначення реального конфлікту інтересів, наведене в абзаці 13 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» для його констатації необхідне встановлення одночасно таких складових: - приватний інтерес; - службові/представницькі повноваження: - суперечність між приватним інтересом та службовими/представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Пунктом 6.7. методичних рекомендацій НАЗК встановлено, що Законом передбачено особливий порядок врегулювання конфлікту інтересів, який виникає в особи під час роботи у складі колегіального органу (ч. 2 ст. 35-1 Закону).

Зазначені правила врегулювання конфлікту інтересів мають застосовуватися як під час участі особи в роботі колегіального органу, що є окремою юридичною особою (наприклад, Центральна виборча комісія, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Рахункова палата), так і в колегіальному органі без статусу юридичної особи (наприклад, дисциплінарна комісія, комісія з розподілу службового житла, комісія з преміювання тощо).

У разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участі у прийнятті рішення цим органом.

Словосполучення «не має права брати участі у прийнятті рішення» стосовно особи, у якої виник конфлікт інтересів у конкретному питанні, яке розглядається колегіальним органом, зумовлює: - заборону особі брати участь у підготовці документів

-7-

для прийняття рішення колегіальним органом із відповідного питання; - неможливість враховувати особу під час визначення кількості членів, необхідних для правомочності розгляду колегіальним органом відповідного питання; - заборону на участь особи в розгляді (обговоренні) такого питання; - заборону на участь особи в прийнятті рішення колегіальним органом (голосуванні) з такого питання.

Особа, яка перебуває на посаді в колегіальному органі, зобов`язана повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів, колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів (п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції»).

З огляду на вищенаведені норми чинного законодавства та обставини справи, апеляційний суд приходить до висновку про наявність у діях ОСОБА_3 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, що підтверджується наступним.

Конфлікт інтересів - це ситуація, при якій службова особа, виконуючи свої службові обов`язки, має приватний інтерес (особисту заінтересованість), який хоча і не обов`язково призводить до прийняття неправомірного рішення вчинення неправомірного діяння, але здатний до цього призвести.

Суперечність полягає в тому, що з одного боку, в особи наявний приватний інтерес (майновий та/або немайновий), а з іншого, особа, яка уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, має виконувати свої службові обов`язки або представницькі повноваження в інтересах держави, територіальної громади, виключаючи можливість будь якого впливу приватного інтересу.

Таким чином, особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, приймаючи те чи інше рішення та/або, вчиняючи ту чи іншу дію, стоїть перед вибором задоволення публічного інтересу (на користь держави, територіальної громади) або приватного інтересу ( власних інтересів, інтересів близьких осіб).

Законом не встановлюється заборон чи обмежень на наявність приватного інтересу, як такого. Йдеться про дотримання правил етичної поведінки та відповідну оцінку приватних інтересів через призму можливого їх негативного впливу на об`єктивність прийняття рішень чи дій особи при реалізації своїх службових чи представницьких повноважень. Джерелом приватного інтересу можуть бути не лише приватні, позаслужбові відносини. Приватний інтерес в окремих випадках може виникати також зі службових повноважень, тобто полягати у зацікавленості в ухваленні або не ухваленні певних рішень, результатах службових розслідувань, дисциплінарних провадженнях, за наслідком яких особа може понести юридичну відповідальність тощо.

Тому, навіть за умови, що особа, маючи приватний інтерес, приймає об`єктивні та неупереджені рішення, вона вчиняє дії в умовах реального конфлікту інтересів.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_3 є Великоберезнянським селищним головою, отже на нього поширюють свою дію норми Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про запобігання корупції».

Згідно ч. 5 ст. 51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» очолює виконавчий комітет сільської, селищної, міської ради відповідно сільський, селищний, міський голова, районної у місті ради - голова відповідної ради.

Виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради. (ч. 6 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

-8-

Рішенням 2 сесії Великоберезнянської селищної ради восьмого скликання від 21.12.2020 № 19 утворено виконавчий комітет восьмого скликання в кількості 29 осіб, а рішенням 2 сесії Великоберезнянської селищної ради восьмого скликання від 21.12.2020 № 20 затверджено персональний склад виконавчого комітету, до якого включено в тому числі, членів виконавчого комітету ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .

Згідно протоколу № 4 засідання виконавчого комітету Великоберезнянської селищної ради, до порядку денного засідання 12.07.2022 було внесено 8 питань, у тому числі під номером № 8 «Про надання згоди на продовження строків будівництва».

Відповідно до рішення № 30 виконавчого комітету Великоберезнянської селищної ради від 12.07.2022 «Про надання згоди на продовження строків будівництва» було надано згоду ФОП ОСОБА_16 на внесення змін до умов договору купівлі-продажу від 11.08.2017 про набуття права власності на об`єкт приватизації, а саме незавершене будівництво житлового будинку на квартири, що знаходиться в АДРЕСА_2 , в частині продовження терміну виконання умов завершення будівництва та введення його в експлуатацію до 11.08.2027.

Вказане рішення стосувалось питань, порушених дружиною ОСОБА_3 - ОСОБА_5 .

Відповідно до протоколу № 4 засідання виконавчого комітету Великоберезнянської селищної ради від 12.07.2022: слухали про надання згоди на продовження строків будівництва - ОСОБА_17 , який у відповідності до статті 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування» повідомив про наявний у нього конфлікт інтересів щодо даного питання та на підставі ч. 2 зазначеної статті, поставив проект рішення на голосування. Голосували: «За» - 15, «Проти» - 0. Утрималися» - 1. Відсутні - 10.

Згідно з протоколом голосування виконавчого комітету Великоберезнянської селищної ради 12.07.2022 за питання порядку денного «Про надання згоди на продовження строків будівництва» голосували: «За» - 15, «Проти» - 0. Утримався» - 1.

Відповідно до списку присутніх членів виконкому 12.07.2022 зареєструвалося 16 членів виконкому, у тому числі селищний голова ОСОБА_3 , також значаться зареєстрованими ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_18 .

Протокол № 4 засідання виконавчого комітету Великоберезнянської селищної ради від 12.07.2022 та протокол голосування виконкому 12.07.2022, підписані лише селищним головою ОСОБА_3 .

За змістом протоколу № 4 засідання виконавчого комітету Великоберезнянської селищної ради від 12.07.2022, ОСОБА_3 під час розгляду питання про надання згоди на продовження строків будівництва повідомив про наявний конфлікт інтересів та на підставі ч. 2 ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», посилаючись на норму Закону, яка регулює виключний випадок (якщо неучасть осіб, зазначених у частині першій цієї статті, у прийнятті рішення призведе до втрати повноважності відповідної ради, іншого колегіального органу, особи, у яких наявний конфлікт інтересів, беруть участь у прийнятті радою, іншим колегіальним органом рішення, за умови публічного самостійного повідомлення про конфлікт інтересів під час засідання колегіального органу) доповів по даному питанню, поставив його на обговорення та голосування, взяв участь в голосуванні за дане питання. Результати голосування: За - 15, Утримався -1.

Натомість відповідно до пояснень члена виконавчого комітету ОСОБА_9 від 12.01.2024, остання повідомила, що працює в ТОВ «Березнянка» з 2001 року та являється членом виконавчого комітету Великоберезнянської селищної ради, на засіданні виконавчого комітету 12.07.2022 не була присутня і хто її вписав у протокол засідання їй не відомо.

-9-

Згідно з поясненнями члена виконавчого комітету ОСОБА_18 від 06.03.2024, останній повідомляє, що входить до складу виконавчого комітету Великоберезнянської селищної ради, 12.07.2022 і був на засіданні виконавчого комітету селищної ради, на якому окрім нього було 14 членів виконкому, ОСОБА_9 не була присутня на засіданні та участі в голосуванні не брала. Також зазначає, що серед питань, які розглядалися на засіданні виконкому було питання про надання згоди на продовження строків будівництва ФОП ОСОБА_5 , яка є дружиною ОСОБА_3 , вказане питання виносив на розгляд голова ОСОБА_3 , за вказане питання всі присутні у кількості 15 чоловік проголосували «За», про наявний реальний конфлікт інтересів ОСОБА_3 не повідомляв.

Відповідно до пояснень члена виконавчого комітету ОСОБА_8 від 06.03.2024, останній повідомив, що входить до складу виконавчого комітету Великоберезнянської селищної ради, 12.07.2022 був на засіданні виконавчого комітету селищного ради, на якому було присутні 15 членів виконкому, ОСОБА_9 не була присутня на засіданні виконкому. Також зазначає, що серед питань, які розглядалися на засіданні виконкому було особисте питання голови ОСОБА_3 , питання продовження статусу об`єкта незавершеного будівництва, який належить дружині голови ОСОБА_19 . Вказане питання було винесено ОСОБА_3 на порядок денний, по кожному питанню був кворум 15 осіб включно з головою ОСОБА_3 . При розгляді питання про надання згоди на продовження строків будівництва ФОП ОСОБА_5 , голова селищної ради ОСОБА_3 не повідомив про наявний реальний конфлікт інтересів, за надання такої згоди всі проголосували «За» у кількості 15 чоловік, в тому числі ОСОБА_3 .

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції обгрунтовано відхилив пояснення ОСОБА_3 про те, що він повідомляв про конфлікт інтересів, а під час голосування за це питання, яке стосується його дружини, «Утримався».

Суд першої інстанції обгрунтовано визнав, що такі доводи ОСОБА_3 спростовуються поясненнями членів виконавчого комітету ОСОБА_18 та ОСОБА_8 , які ствердили про те, що ОСОБА_3 не повідомив про конфлікт інтересів та проголосував «За» питання про надання згоди на продовження строків будівництва щодо об`єкту, власником якого є його дружина, а також поясненнями члена виконкому ОСОБА_9 , яка ствердила, що участі у засіданні виконкому 12.07.2024 не брала, про що також вказують у своїх поясненнях ОСОБА_18 та ОСОБА_8 .

Із цих підстав, апеляційний суд не бере до уваги і доводи апеляційної скарги про те, що зі «Списку присутніх членів виконавчого комітету» чітко вбачається, що на засіданні 12.07.2022 ОСОБА_9 була присутня, що підтверджується її підписом напроти свого прізвища.

При цьому, суд першої інстанції обгрунтовано не взяв до уваги доводи ОСОБА_3 про те, що члени виконавчого комітету ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_18 , є опозиційними до нього та мають неприязне ставлення до нього. Будь-яких доказів у підтвердження цього факту стороною захисту не надано як у суді першої інстанції, так і в апеляційному суді. У той же час, матеріалами справи підтверджено, що члени виконавчого комітету ОСОБА_18 та ОСОБА_8 , були присутніми на засіданні виконкому 12.07.2022 та надали пояснення, в яких повідомили про обставини прийняття рішення колегіальним органом, членами якого вони є.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до матеріалів справи, органом досудового розслідування розслідується кримінальне провадження № 0000513 від 20.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України - складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів, що підтверджується листом першого заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_20 від 21.12.2023 № 09/1-3228 Вих23.

-10-

Тому, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_3 , отримавши заяву ФОП ОСОБА_5 , цілком усвідомлюючи, що вказане питання стосується його близької особи, а саме дружини, маючи приватний інтерес та дискреційні повноваження селищного голови, голови виконавчого комітету селищної ради, достовірно знаючи, що в нього виник реальний конфлікт інтересів, свідомо допустив його, після отримання заяви ФОП ОСОБА_5 не виконав обов`язок щодо повідомлення не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли дізнався чи повинен був дізнатися про наявність у нього реального чи потенційного конфлікту інтересів, колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів. Більше того, ОСОБА_3 , за його ж твердженнями, отримавши заяву дружини, проставив резолюцію щодо виконання такої, скликав засідання виконкому, вніс вказане питання до порядку денного засідання виконавчого комітету, доповів по вказаному питанню, поставив проект рішення на голосування та взяв участь у голосуванні. За встановленими судом обставинами, ОСОБА_3 дізнався про наявний у нього конфлікт інтересів не безпосередньо перед засіданням виконавчого комітету або під час засідання, останньому було відомо про такий конфлікт інтересів з моменту надходження письмової заяви ФОП ОСОБА_5 до селищної ради, однак ОСОБА_3 не повідомив про цю обставину колегіальний орган - виконавчий комітет Великоберезнянської селищної ради.

При цьому, зі змісту протоколу засідання виконкому від 12.07.2022, голова виконавчого комітету ОСОБА_3 із урахуванням ч. 2 ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» взяв участь у прийнятті рішення.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що положення ст. 35-1 Закону України «Про запобігання корупції» передбачають, що у разі якщо неучасть особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу, у прийнятті рішень цим органом призведе до втрати правомочності цього органу, участь такої особи у прийнятті рішень має здійснюватися під зовнішнім контролем. Рішення про здійснення зовнішнього контролю приймається відповідним колегіальним органом.

У ст. 33 Закону передбачені такі форми зовнішнього контролю, як: 1) перевірка працівником, визначеним керівником органу, підприємства, установи, організації, стану та результатів виконання особою завдання, вчинення нею дій, змісту рішень чи проектів рішень, що приймаються або розробляються особою або відповідним колегіальним органом з питань, пов`язаних із предметом конфлікту інтересів; 2) виконання особою завдання, вчинення нею дій, розгляд справ, підготовка та прийняття нею рішень у присутності визначеного керівником органу працівника; 3) участь уповноваженої особи Національного агентства в роботі колегіального органу в статусі спостерігача без права голосу. Для колегіальних органів є прийнятними лише перша та остання форма зовнішнього контролю. Однак зовнішній контроль може застосовуватись і в інших формах, не визначених законом, з урахуванням нормативно-правових актів, що регламентують діяльність того чи іншого колегіального органу.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, жодних відомостей про виконання ОСОБА_3 вимог Закону щодо застосування зовнішнього контролю при прийнятті рішення протокол виконкому не містить, як і відсутні такі дані в матеріалах справи.

При оцінці доводів ОСОБА_3 про те, що при голосуванні за питання дружини він «утримався», відтак не брав участі у прийнятті рішення, судом першої інстанції обгрунтовано зазначено, що дослідженими матеріалами справи та поясненнями ОСОБА_3 , які він надав в судовому засіданні, підтверджено, що останній здійснив дії щодо підготовки проекту рішення за заявою дружини, включення питання до порядку денного виконавчого комітету, доповідав по даному питанні на засіданні виконкому, взяв участь у розгляді зазначеного питання, здійснив дію шляхом голосування, здійснив волевиявлення за прийняття вищезазначеного питання.

-11-

Тому, обґрунтованим і підтвердженим є висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_3 цілком усвідомлюючи, що вказане питання стосується його близької особи, а саме дружини, маючи приватний інтерес та дискреційні повноваження селищного голови, голови виконавчого комітету селищної ради, достовірно знаючи, що в нього виник реальний конфлікт інтересів свідомо допустив його та не повідомив виконком про його виникнення, а потім взяв участь у розгляді зазначеного питання, чим вчинив дію шляхом голосування за прийняття вказаного питання, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 35-1 Закону України «Про запобігання корупції».

Матеріалами справи доведено, що ОСОБА_3 станом на 12.07.2022 (час голосування) займав посаду Великоберезнянського селищного голови, очолював виконавчий комітет Великоберезнянської селищної ради, тобто мав прямий приватний інтерес - немайновий інтерес, пов`язаний із прямою та/або опосередкованою заінтересованістю у прийнятті рішення в інтересах близької особи - дружини.

Конфлікт інтересів при голосуванні ОСОБА_3 за вказане рішення полягає в суперечності між його представницькими повноваженнями, які виражаються у необхідності брати участь у голосуванні об`єктивно і неупереджено, та зазначеним вище приватним інтересом.

Тому, апеляційний суд визнає неспроможними доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи також не містять доказів, що в діях ОСОБА_3 є наявність умисної форми вини та був взагалі умисел на вчинення корупційного діяння та впливу на об`єктивність чи упередженість при прийнятті рішень.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги про відсутність у діях ОСОБА_3 складу адміністративних проступків, не знайшли свого підтвердження та визнаються безпідставними і такі апеляційним судом відхиляються.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд звертає увагу на те, що вина ОСОБА_3 підтверджена всіма наявними в матеріалах справи, дослідженими судом першої інстанції та перевіреними апеляційним судом доказами, які визнаються належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного, та є такими, що не викликають сумніву, у зв`язку з чим, апеляційний суд відхиляє і доводи про те, у доданих до протоколів № 125 та 126, матеріалах наявні тільки пояснення трьох членів виконавчого комітету, які являються опонентами ОСОБА_3 , а чому не було відібрано пояснення від всіх членів виконавчого комітету, які були присутні під час засідання 12.07.2022, прокурором під час судового розгляду не зазначено.

При цьому, матеріали справи не містять доказів про порушення начальником 1-го сектору Управління стратегічних розслідувань в Закарпатській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України Пузяком Ю. Г. законодавства при складанні протоколів про адміністративні правопорушення, оскільки поліцейським дотримано вимоги ст. 254-256 КУпАП. Протоколи про адміністративне правопорушення № 125 та 126 від 23.04.2024, складено відповідно до вимог, встановлених ст. 256 КУпАП, уповноваженим на такі дії органом, у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку, встановлених законом.

Відтак, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для закриття провадження у справі щодо ОСОБА_3 у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Судом першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП.

-12-

Приймаючи рішення в цій частині, апеляційний суд бере до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; стороною захисту не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували обставини, викладені в протоколах про адміністративні правопорушення, та свідчили про відсутність у діях ОСОБА_3 складу адміністративних правопорушень, і будь-яких клопотань із цього приводу стороною захисту під час апеляційного розгляду не заявлялось.

Однак, апеляційним судом встановлено, що на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення поза межами строків, передбачених ст. 38 КУпАП для накладення такого стягнення.

Як визначено ч. 4 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що правопорушення, передбачені ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, вчинено 12.07.2022, а адміністративне стягнення на ОСОБА_3 накладено 23.08.2024, тобто поза межами дворічного строку з моменту вчинення адміністративних правопорушень.

Накладаючи на ОСОБА_3 адміністративне стягнення, суд першої інстанції зазначив, що строки розгляду справи відповідно до вимог ч. 4 ст. 277 КУпАП зупинялись судом в період з 16.05.2024 до 24.05.2024, з 28.05.2024 до 16.07.2024, з 16.07.2024 до 23.07.2024 та з 23.07.2024 до 07.08.2024, відтак дворічний строк накладення адміністративного стягнення з моменту вчинення правопорушень не закінчився.

З таким висновком суду першої інстанції, апеляційний суд не погоджується, оскільки розгляд справи про адміністративне правопорушення та його закінчення не обтяжений строками визначеними ст. 38 КУпАП, а передбачений ст. 277 КУпАП, а тому строк розгляду справи не є тотожним зі строком притягнення до адміністративної відповідальності, зупинення якого КУпАП та іншими законами не передбачено.

Строк накладення адміністративного стягнення у справах про адміністративні правопорушення - це певний період часу, протягом якого дія чи подія мають юридичне значення. Цей строк не поновлюється і не продовжується і є гарантією того, що будь-які дії щодо притягнення особи до відповідальності після його закінчення мають бути припинені.

Слід також зазначити, що встановлення законодавцем обмеженого строку притягнення до відповідальності є однією із умов дисциплінування суб`єкта владних повноважень для належного виконання законодавчо визначених обов`язків.

Під час розгляду справи апеляційний суд враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 рішення від 09.01.2013 у справі «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від незаявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними.

Відповідно до роз`яснень викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов`язані з корупцією» № 13 від 25.05.1998, для своєчасного, всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи судам необхідно звертати увагу на роз`яснення в кожній справі таких питань, зокрема чи не закінчилися на момент розгляду справи строки, передбачені ст. 38 КУпАП.

-13-

З огляду на наведене, на час винесення судом першої інстанції постанови від 23.08.2024 щодо ОСОБА_3 закінчився строк накладення адміністративного стягнення, визначений ч. 4 ст. 38 КУпАП, відтак місцевий суд дійшов помилкових висновків про необхідність накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення за ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП.

Тому, доводи апеляційної скарги в цій частині визнаються слушними.

Пунктом 7 статті 247 КУпАП встановлено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП щодо ОСОБА_3 на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч. 4 ст. 38 цього Кодексу.

Керуючись ст. 38, 247, 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Кричфалушія В. І. задовольнити частково.

Постанову Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 23.08.2024 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя