справа № 631/417/25
провадження № 3/631/245/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2025 року селище Нова Водолага

Суддя Нововодолазького районного суду Харківської області Мащенко Світлана Василівна, розглянувши в залі судових засідань № 1 приміщення суду матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Просяне Нововодолазького району Харківської області, громадянина України (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Нововодолазьким РВ УМВС України в Харківській області 20.02.2004),

посвідчення водія (серії НОМЕР_2 ),

який зареєстрований та проживає за адресом:

АДРЕСА_1 ;

за вчинення проступків, передбачених статтею 122-4, статтею 124 і частиною 4 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

17.04.2025 року о 16 годині 20 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем марки «Daewoo Lanos», держаний номерний знак НОМЕР_3 , по вулиці Слобожанська, будинок № 33, села Вільхуватка, вчинив дорожньо-транспортну пригоду та поїхав з місця дорожньо-транспортної пригоди. 18.04.2025 року о 08 годині 52 хвилині водія ОСОБА_1 виявлено за місцем мешкання із ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини ротата, тремтіння рук, який пояснив, що вживав алкогольні напої після дорожньо-транспортної пригоди. О 09 годині 53 хвилини водієві запропоновано пройти огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння відповідно до чинного законодавства, проте водій відмовився від проходження огляду як за допомогою газоаналізатора Драгер 6820, так і в медичному закладі, чим порушив вимоги пункту 2.10 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року (зі змінами та доповненнями), за що передбачена відповідальність частиною 4 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, 17.04.2025 року о 16 годині 20 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем марки «Daewoo Lanos», держаний номерний знак НОМЕР_3 , по вулиці Слобожанська, будинок № 33, села Вільхуватка, та вчинив дорожньо-транспортну - наїзд на паркан, після чого поїхав з місця дорожньо-транспортної пригоди, чим порушив вимоги пунктів 2.10 «а» Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року (зі змінами та доповненнями), за що передбачена відповідальність статтею 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення

Також, 17.04.2025 року о 16 годині 20 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем марки «Daewoo Lanos», держаний номерний знак НОМЕР_3 , по вулиці Слобожанська, будинок № 33, села Вільхуватка, й здійснив наїзд на цегляний паркан, в результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди паркан та автомобіль отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги пункту 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року (зі змінами та доповненнями), за що передбачена відповідальність статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення

Зазначені протоколи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення проступків, передбачених статтями 122-4, 124 і частиною 4 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, надійшли до Нововодолазького районного суду Харківської області та постановою судді Мащенко С. В., прийнятою 13.05.2025 року, об`єднанні в одне провадження.

Правопорушник ОСОБА_1 до судді не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи сповіщений своєчасно та належним чином, про причини своє неявки суддю не повідомляв, заяви про відкладання розгляду справи не надавав.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі статті 6 Конвенції, оскільки здійснення прав, гарантованих статтею 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року (заява № 28249/95), в якому зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року (заява №3236/03) вказує, що сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Положеннями статті 277 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено п`ятнадцятиденний строк розгляду справ про адміністративні правопорушення, при цьому частина 6 статті 38 вищевказаного нормативно-правового акту визначає кінцевий строк притягнення до адміністративної відповідальності, який становить один рік з дня вчинення правопорушення.

Таким чином, суддя вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки затягування розгляду справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Тим більше, що стаття 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення не містить імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за статтями 122-4, 124 і частиною 4 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Наявними матеріалами справи про адміністративне правопорушення вина ОСОБА_1 повністю доведена.

Так, відповідно до приписів статті 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, сукупністю даних протоколів про адміністративне правопорушення: (серії ЕПР1 № 304022, серії ЕПР1 № 303955 та серії ЕПР1 № 303962), що складені 18.04.2025 року інспектором відділення поліції № 3 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції Токар Т. С.,- а також схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, фото таблицями і даними СD-дисків, доданих до матеріалів справи, підтверджуються обставини, місце та час вчинення правопорушень.

З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складеного інспектором СРПП ВП № 3 Харківського РУП № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області старшим лейтенантом поліції Токар Т. С., убачається, що огляд проводився у зв`язку із запахом алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук, натомість від проходження огляду ОСОБА_1 відмовився.

Згідно з направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеним 18.04.2025 року, ОСОБА_1 був доставлений інспектором СРПП ВП № 3 Харківського РУП № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області старшим лейтенантом поліції Токар Т. С. до КНП «Нововодолазька ЦЛ», де водій відмовився від проходження огляду на встановлення ступеню сп`яніння.

З рапорту інспектора СРПП ВП № 3 Харківського РУП № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області старшого лейтенанта поліції Токар Т. С., поданого 18.04.2025 року на ім`я начальника відділення поліції № 3 Харківського РУП № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області полковника поліції Глущенка Аркадія, убачається, що 17.04.2025 року під час відпрацювання ЄО № 2097 від 17.04.2025 року за повідомленням ОСОБА_2 про те, що близько 16 години 15 хвилин невідомий водій на автомобілі марки «Daewoo Lanos», держаний номерний знак НОМЕР_3 , вчинив дорожньо-транспортну пригоду - наїзд на паркан, після чого поїхав з місця дорожньо-транспортної пригоди уїхав. Спільно з лейтенантом ОСОБА_3 здійснено опитування заявника, складено схеми місця дорожньо-транспортної пригоди та першочергові заходи з виявлення транспортного засобу, на якому вчинено дорожньо-транспортну пригоду, й встановлення особи водія шляхом патрулювання в селі Вільхуватка по вулиця Слобожанська. Заявник в ході усної бесіди повідомив, що схоже авто, яке можливо причетне до дорожньо-транспортної пригоди, знаходиться за адресою: вулиця Слобожанська, будинок № 92, село Вільхуватка. 17.04.2025 року було здійснено виїзд за вище вказаною адресою, двері домоволодіння ніхто не відкрив, було видно, що на території двору стоїть авто «Daewoo Lanos», держаний номерний знак НОМЕР_3 , з ознаками дорожньо-транспортної пригоди. Виїзд зафіксовано на бодікамеру. 18.04.2025 року здійснено повторний виїзд за вищевказаною адресою. Двері домоволодіння відчинила жінка, яка пояснила, що транспортним засобом керував її син ОСОБА_1 , який нібито поїхав в місто Харків. У господині домоволодіння запитано дозволу і сфотографовано автомобіль, що мав явні ознаки дорожньо-транспортної пригоди. Зроблена фото таблиця транспортного засобу. Потім вийшов ОСОБА_1 , особу якого встановлено за посвідченням водія у застосунку «ДІЯ». Він пояснив, що 17.04.2025 року близько 16 години 00 хвилин керував цим транспортним засобом автомобілем марки «Daewoo Lanos», держаний номерний знак НОМЕР_3 , в селі Вільхуватка по вулиці Слобожанська. В цей час їхав невідомий на мотоциклі та підрізав його, що водія обурило і погнав за мотоциклом, проте не вибрав безпечної швидкості руху та допустив наїзд на паркан за адресою: вулиця Слобожанська, будинок № 33, село Вільхуватка. Після цього поїхав додому. Після дорожньо-транспортної пригоди вдома вживав спиртні напої та 18.04.2025 року зранку випив горілку 50 грамів. Під час складання та оформлення адміністративних матеріалів, опитування водія, у нього виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, різкий запах алкоголю з порожнини рота та тремтіння рук. Йому запропоновано пройти огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння відповідного до чинного законодавства, однак водій відмовився від такого проходження як на місці виявлення водія, так і в медичному закладі.

Відповідно до рапорту старшого інспектора - чергового ЧЧ відділення поліції № 3 Харківського РУП № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області капітана поліції Почтаря О., зареєстрованого 17.04.2025 року під № 2097 в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журнал єдиного обліку), останній доповів начальникові відділення полковнику поліції Глущенку Аркадію про те, що 17.04.2025 року о 19 годині 41 хвилин зі служби 102 надійшло повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду за участі транспортного засобу автомобіля марки «Daewoo Lanos», держаний номерний знак НОМЕР_4 , темно сірого або синього кольору, який врізався в паркан заявника та поїхав у бік Рокитного.

З письмових пояснень ОСОБА_1 від 18.04.2025 року вбачається, що він проживає за адресом: АДРЕСА_1 ,- та 17.04.2025 року він взяв в батька автомобіль марки «Daewoo Lanos», держаний номерний знак НОМЕР_3 , й близько 16 години 20 хвилин їхав по вулиці Слобожанська в селі Вільхуватка, де його підрізало двоє пітбайкерів на мотоциклах із невідомою йому маркою. Водіїв він не знає. Це його обурило, він почав їх переслідувати, на вулиці Слобожанська поблизу будинку № 33 наздогнав, підрізав одного з них, той впав, а він в той час здійснив наїзд на паркан. Вийшовши з авто, він подивився, чи все добре з водієм мотоцикла та чи цілий паркан, й переконавшись, що все добре, поїхав з місця події. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль отримав механічні ушкодження з матеріальними збитками. Під час керування транспортного засобу він знаходився в тверезому стані, а спиртні напої вживав після дорожньо-транспортної пригоди вдома, а також вранці 18.04.2025 року випив ще 50 грамів горілки.

Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 17.04.2025 року, він проживає в селі Вільхуватка Харківського району Харківської області та того дня о 16 годині 20 хвилин автомобіль марки «Daewoo Lanos», держаний номерний знак НОМЕР_4 , вчинив за адресою його мешкання наїзд на цегляний паркан, після чого поїхав з місця дорожньо-транспортної пригоди на значній швидкості. Він кричав, щоб той зупинився, але водій не відреагував. Водій, який керував автомобілем, рухався з боку траси Харків-Сімферополь у напрямку початку села. Після вчинення дорожньо-транспортної пригоди трохи здав назад, так як заважав його автомобіль, проїхав далі і поїхав у напрямку села Рокитне через ліс. Він відразу пішов у двір, взяв ключі від свого авто і поїхав шукати невідомого водія.

Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується), складеного 17.04.2025 року інспектором СРПП ВП № 3 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції Ткачовим М. В., ОСОБА_2 , попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину згідно зі статтею 383 Кримінального кодексу України, зробив заяву, в якій просив органи поліції вжити заходи щодо розшуку невідомого водія на автомобілі «Daewoo Lanos», держаний номерний знак НОМЕР_4 , який 17.04.2025 року близько 16 години 20 хвилин здійснив наїзд на паркан його домоволодіння за адресою: вулиця Слобожанська, будинок № 33,- та поїхав з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Проступком, передбаченим статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Так, пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року (зі змінами та доповненнями) закріплений обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.10 «а» цих же Правил встановлено обов`язок водія, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди, негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Крім того, пунктом 2.10 «є» наведених вище Правил дорожнього руху України встановлений обов`язок водія, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди, до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Пунктом 2.10 «в» вказаних Правил обумовлено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди.

Пунктом 12.1 зазначених Правил дорожнього руху України закріплено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Також, за змістом статті 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним проступком є залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Одночасно з цим, суд зазначає, що адміністративно караним діянням, передбаченим частиною 4 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є, зокрема, вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Отже, оцінивши матеріали справи та наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, своєчасному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, вважаю факт вчинення ОСОБА_1 правопорушень, передбачених статтями 122-4, 124 і частиною 4 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доведеним, а тому він підлягає притягненню до адміністративної відповідальності.

Доходячи такого, суд зауважує, що дії, визначені частиною 4 статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зафіксовані 18.04.2025 року о 08 годині 52 хвилині, тоді як інші правопорушення, передбачені статтею 124 і 122-4 цього ж кодексу, мали місце 17.04.2025 року о 16 годині 20 хвилин.

Проте приписом частини 2 статті 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення унормовано, що, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Зазначений обов`язок особи, уповноваженої на складення протоколу, прямо кореспондує з імперативною вимогою пункту 2.10 «є» Правил дорожнього руху України, обов`язкової до виконання водіями.

Відтак, оскільки між вчиненими проступками, зокрема, визначеним статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, й до моменту виявлення водія ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, який підтвердив факт вживання алкоголю після скоєння дорожньо-транспортної пригоди, тобто передбаченого частиною 4 статті 130 цього ж кодексу, не минуло 24 години, то суд рахує дії інспектора відділення поліції № 3 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції Токар Т. С. щодо документування правопорушень, які закидаються у провину ОСОБА_1 та наразі розглядаються суддею, законним, обґрунтованими та вчиненими у процесуальний спосіб, а тому не вбачає наявних перешкод задля визнання правопорушника винним.

Одночасно із цим, суд зауважує, що за правилом, викладеним в статті 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , суддею не встановлено.

У відповідності до припису частини 2 статті 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Отже, виходячи з санкцій норм права, за вчинення яких притягається правопорушник ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а саме:

а) стаття 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яка тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб;

б) стаття 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яка тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року;

в) частиною 4 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яка тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб,-

суддя доходить обґрунтованого висновку про те, що більш серйозним правопорушенням з числа вчинених ним є саме проступок, кваліфікований за частиною 4 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При накладенні стягнення за адміністративне правопорушення, суддя враховує характер вчинення правопорушення, ступень вини, майновий стан, особу правопорушника, а також відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність винного, й вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в виді штрафу в межах, установлених частиною 4 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 2000 х 17 гривень = 34000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні правопорушень, передбачених статтями 122-4, 124 і частиною 4 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладаючи на нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, слід вирішити питання про стягнення з нього й судового збору.

Так, відповідно до вимог статті 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. При цьому розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Таким законом, що встановлює правові засади справляння судового збору, є Закон України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.07.2011 року (із змінами та доповненнями), частина 1 та пункт 5 частини 2 статті 4 якого передбачають, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у сумі, яка дорівнює 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому він справляється.

Пунктом 9 частини 1 статті 40 Бюджетного кодексу України № 2456 VІ від 08.07.2010 року (із змінами та доповненнями) визначено, що розмір прожиткового мінімуму на відповідний бюджетний період у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для основних соціальних і демографічних груп населення визначається Законом про Державний бюджет України.

Відповідно до приписів абзацу 3 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» № 4059-IX від 19.11.2024 року, з 01 січня 2025 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб встановлений в сумі 3028,00 гривень.

Таким чином, у зв`язку із накладенням на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, з нього слід стягнути й судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 гривень, із розрахунку: 0,2 х 3028,00 гривень = 605,60 гривень.

Приймаючи постанову, суддя також вважає за необхідне зазначити, що пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області.

За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Окрім того, Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави.

Зокрема, відповідно до підпункту 20 пункту 3 та абзаців 3 і 6 підпункту 20 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Нововодолазький район Харківської області та утворені Красноградській район Харківської області (з адміністративним центром у місті Красноград) у складі території Старовірівської сільської територіальної громади (на цей час Берестинський район та місто Берестин відповідно) та Харківський район Харківської області (з адміністративним центром у місті Харків) у складі території Нововодолазької селищної територіальної громади, що затверджені Кабінетом Міністрів України, тощо.

При цьому, як чітко визначив законотворець у пункті 6 своєї Постанови, у продовж тримісячного строку з дня набрання нею чинності Кабінет Міністрів України повинен привести свої нормативно-правові акти у відповідність із нею та забезпечити таке приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів.

Одночасно із цим, приписами статті 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), а також статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації, інстанційності і визначається законом.

Пунктом 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» вищезазначеного Закону на законодавчому рівні унормовано, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до цього, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України.

Натомість, закон, який змінює існуючу систему судоустрою та приводить її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою, не прийнятий, Валківський окружний суд на цей час свою діяльність не розпочав, воєнний стан на території України не припинений та не скасований, а тому справа перебувала на розгляді належного суду.

На підставі викладеного, діючи в точній відповідності із законом, з метою зміцнення законності, виховання особи, яка вчинила це адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, керуючись статтею 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями); статтею 17 і пунктами 3 та 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року (із змінами та доповненнями); Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів»; пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року статтею 40 Бюджетного кодексу України № 2456 VІ від 08.07.2010 року (із змінами та доповненнями), статтею 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.07.2011 року (із змінами та доповненнями), статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» № 4059-IX від 19.11.2024 року і частиною 5 статті 7, статтями 15, 23, 27, 28, 33 - 35, 36, 38, 40-1,122-4, 124, частиною 4 статті 130, статтями 245, 246, 249, 251, 252, частиною 2 статті 268, частиною 2 статті 277, статтями 280, 283 285, частиною 2 статті 287 та статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення № 8073-Х від 07.12.1984 року (із змінами та доповненнями),-

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних проступків, передбачених статтями 122-4, 124 та частиною 4 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 34000,00 гривень (тридцять чотири тисячі гривень 00 копійок), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки, із зарахуванням на наступні банківські реквізити: номер рахунку (IBAN): UA 0020001, код класифікації доходів бюджету: 21081300. Отримувач: ГУК Харківської області - код -21081300. Код отримувача (ЄДРПОУ): 37874947. Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) електронне адміністрування податку

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень (шістсот п`ять гривень 60 копійок), із зарахуванням на наступні банківські реквізити: отримувач: ГУК у місті Києві /місто Київ/ 22030106. Код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783. Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП електронне адміністрування податку). Номер рахунку (IBAN) UA 0026001. Код класифікації доходів бюджету: 22030106

Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі її оскарження - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, інакше постанова надсилається для примусового виконання, у порядку якого стягується подвійний розмір штрафу, тобто 68000,00 гривень (шістдесят вісім тисяч гривень 00 копійок), та витрати на облік цього правопорушення, встановлені Кабінетом Міністрів України.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до відповідальності, її законним представником, захисником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 та частиною 1 статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Нововодолазький районний суд Харківської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова про накладення адміністративного стягнення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами, звертається до виконання протягом трьох місяців і підлягає виконанню з моменту її винесення, за виключенням випадків, прямо передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Постанову прийнято, оформлено шляхом комп`ютерного набору та підписано суддею в одному примірнику.

Суддя С. В. Мащенко