КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №754/1681/25 Суддя І інстанції - Броновицька О.В.
Провадження №33/824/1766/2025 Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2025 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою з доповненнями захисника Шимка А.О. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 05 лютого 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 -

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від 05 лютого 2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 (дві тисячі чотириста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) грн. у дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років, зі стягненням судового збору на користь держави у розмірі 605, 60 грн.

Згідно постанови судді, 18.01.2025 о 13.55 год. ОСОБА_1 повторно протягом року вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП, а саме будучи позбавленим права керування транспортними засобами, керував автомобілем «БМВ 535», д.н.з. НОМЕР_1 по пр. Червоної Калини, 12 в м. Києві, чим порушив п. 2.1 а ПДР, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою судді, захисник Шимко А.О. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить постанову Деснянського районного суду м. Києва від 05.02.2025 щодо ОСОБА_1 скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує, що судом при розгляді справи були допущені грубі порушення принципів судочинства, закріплених у законодавстві України, а саме: на час розгляду справи питання про відвід судді у даній справі вирішено не було, що вказує на те, що постанова прийнята незаконним складом суду; ст. 268 КУпАП, відповідно до якої справи розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; судом проігноровано вимогу закону щодо всебічного, повного, об`єктивного, безпосереднього дослідження доказів, їх достовірності, а також щодо аналізу взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, що призвело до помилкового рішення.

Апелянт також зазначає, що повторного правопорушення ОСОБА_1 не вчиняв, оскільки не керував транспортним засобом та матеріали справи не містять доказів (свідчень свідків, відео чи інших підтверджень), які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та факт зупинки автомобіля під його керуванням працівниками поліції.

Крім того, апелянт звертає увагу, що підставою для винесення постанови стало те, що ОСОБА_1 раніше було притягнуто до відповідальності за ч. ч. 4, 5 ст. 126 КУпАП, та як доказ, у справі наявний витяг про винесені постанови, однак відсутні відомості щодо того, чи набрала ця постанова законної сили на момент спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції.

Апелянт наголошує, що відповідно до п. 3 ч. 1 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі повторність правопорушення - повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями КУпАП та визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили.

Відповідно до п. 1 розділу VII «Особливості оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, вчинені повторно» вказаної Інструкції повторним відповідно до статті 35 КУпАП визнається вчинене особою протягом року однорідне правопорушення, за яке її вже було піддано адміністративному стягненню.

Виходячи із зазначених норм та практики ЄСПЛ, до набрання законної сили постановами про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. ч. 4, 5 ст. 126 КУпАП, з урахуванням презумпції невинуватості, на думку апелянта, останній не міг бути притягнутий до відповідальності за порушення вимог п. 2.1а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП. Таким чином, постанова суду м. Києва від 05.02.2025 року є незаконною та підлягає скасуванню.

Окрім того, як стверджує апелянт, працівники поліції при складенні протоколу та оформленні матеріалів справи не перевірили обставини, на які вони посилаються в фабулі протоколу про адміністративне правопорушення та не долучили належних доказів, що є порушенням процесуальних вимог та підставою для визнання дій поліції неправомірними.

В доповненнях до апеляційної скарги апелянт просить частково задовольнити апеляційну скаргу, оскаржувану постанову скасувати та повернути матеріали справи в УПП у м. Києві ДПП для належного оформлення протоколу та інших матеріалів з послідуючим направленням на розгляд до суду першої інстанції. Апелянт вказує на відсутність доказів ознаки повторності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та захисника Шимка А.О., які підтримали апеляційну скаргу з доповненнями, та просили їх задовольнити, перевіривши матеріали справи в повному обсязі, дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Статтею 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 126 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Зокрема, частиною 2 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Частиною 4 ст.126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Всупереч доводам апеляційної скарги захисника, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, за обставин, викладених у постанові, підтверджується зібраними у справі та дослідженими судом доказами, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а саме: протоколі про адміністративне правопорушення серії АБА №148942 від 18 січня 2025 року, довідці щодо проведення заходів із встановлення повторності вчиненого адміністративного правопорушення від 23.01.2025; постанові Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20 березня 2023 року щодо ОСОБА_1 ; постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1547376 від 28.02.2024 щодо ОСОБА_1 ; відеозаписі з нагрудної камери поліцейського.

Вищенаведені докази є належними та допустимими.

Так, постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20 березня 2023 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом, не маючи права керування таким транспортним засобом, а саме: не отримав право на керування транспортними засобами відповідної категорії «В», яке було вчинено повторно протягом року, тобто за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1547376 від 28.02.2024, ОСОБА_1 був підданий адміністративному стягненню за ч. 4 ст. 126 КУпАП за керування автомобілем, будучи позбавленим права керування транспортними засобами.

Посилання в апеляційній скарзі захисника на відсутність належних доказів притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126, ч. 5 ст. 126 КУпАП є голослівним, та спростовується наявною в матеріалах справи копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1547376 від 28.02.2024, згідно якої ОСОБА_1 був підданий адміністративному стягненню за ч. 4 ст. 126 КУпАП за керування автомобілем, будучи позбавленим права керування транспортними засобами постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20 березня 2023 року.

Постанова серії ЕНА № 1547376 від 28 лютого 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, є документом, яким встановлені преюдиціальні факти щодо вчинення правопорушення, а тому є належним і необхідним доказом для встановлення в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

В матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, що постанова Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20 березня 2023 року та постанова серії ЕНА № 1547376 від 28 лютого 2024 року оскаржувались у встановленому законом порядку та були змінені чи скасовані, а тому дані, які містяться у цих постановах є доказами, які були оцінені суддею районного суду при винесенні оскаржуваної постанови у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП, і з такою оцінкою погоджується суддя апеляційного суду.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що повторного правопорушення ОСОБА_1 не вчиняв, оскільки не керував транспортним засобом взагалі та матеріали справи не містять доказів (свідчень свідків, відео чи інших підтверджень), які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та факт зупинки автомобіля під його керуванням працівниками поліції, є неспроможними, з огляду на наступне.

Так, з відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що працівники патрульної поліції приїхали на виклик для оформлення дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля «БМВ 535», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , який пояснював обставини ДТП, яке трапилось під час здійснення розвороту транспортного засобу. Під час оформлення ДТП працівниками поліції було встановлено, що ОСОБА_1 позбавлений права керування транспортним засобом. При цьому і сам ОСОБА_1 пояснив, що позбавлений права керування транспортним засобом за те, що керував без прав.

Отже, відеозаписом з нагрудної камери поліцейського підтверджується не лише факт керування ОСОБА_1 автомобілем, а й визнання водієм того, що він позбавлений права керування транспортним засобом за те, що керував без прав.

Більш того, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що він взагалі не отримував прав керування транспортним засобом будь - якої категорії, хоч тривалий час і керував транспортним засобом. А окрім того, за вчинені ним адміністративні правопорушення судом дійсно було прийнято рішення про позбавлення його права керування транспортними засобами, однак певні обставини зумовлювали його сісти за кермо знову, як це було і цього разу.

Будь-яких доводів на спростування винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП апеляційна скарга захисника не містить, а тому твердження апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, є необґрунтованими.

З приводу доводів сторони захисту про невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону слід зазначити, що за змістом ст. 126 КУпАП, кваліфікуюча ознака - «повторність», тобто повторне протягом року вчинення порушень передбачена лише частиною 5 вказаної норми права, за якою, згідно протоколу про адміністративне правопорушення і були кваліфіковані дії ОСОБА_1 .

Така кваліфікація дій ОСОБА_1 відповідає доказам у справі, та не заперечувалась самим ОСОБА_1 і в ході апеляційного розгляду, (більш того, як зазначив ОСОБА_1 була для нього зрозумілою), а тому помилкове викладення диспозиції ч. 5 ст. 126 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення в даному конкретному випадку без слова «повторно», але зі словами «протягом року», не є істотним порушенням, яке б тягнуло за собою скасування постанови суду та направлення протоколу про адміністративне правопорушення на доопрацювання, як про те ставив питання в доповненні до апеляційної скарги захисник.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про те, що справа була розглянута без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що на його думку є підставою для скасування оскаржуваної постанови, то слід зазначити, що матеріалами справи підтверджується направлення судом ОСОБА_1 повідомлення про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 12, 12 зв.). Втім в судове засідання ОСОБА_1 не з`явився та клопотань про відкладення розгляду справи до суду від нього не надходило, у зв`язку з чим суд здійснив судовий розгляд у його відсутність. Відсутність ОСОБА_1 під час розгляду справи в суді першої інстанції не є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови суду, оскільки права ОСОБА_1 передбачені, ст. 268 КУпАП були в повному обсязі реалізовані в суді апеляційної інстанції, шляхом укладення угоди з адвокатом, надання пояснень, заявлення клопотань та інше. Більш того, ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції повідомив, що на момент розгляду справи судом першої інстанції він вже не проживав за тією адресою, яку зазначав на момент складання протоколу, а нової адреси суду першої інстанції не повідомляв.

Що стосується доводів про те, що на час розгляду справи не було вирішено питання про відвід судді, то вони є безпідставними, з огляду на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про заявлений будь- ким з учасників відвід суду.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП, та призначив стягнення у мінімальних межах, передбачених санкцією ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Відтак, будь - якого неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які б могли стати підставою для скасування рішення суду першої інстанції, апеляційним судом не встановлено.

З урахуванням вищезазначеного, вважаю, що постанова судді Деснянського районного суду м. Києва від 05 лютого 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є законною та обґрунтованою і апеляційних підстав для її скасування не вбачаю.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника Шимка Андрія Олександровича в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 05 лютого 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 (дві тисячі чотириста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) грн. у дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Л.І. Кепкал