Справа № 463/2820/25 Головуючий у 1 інстанції: Головатий Р. Я.
Провадження № 33/811/614/25 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , законного представника потерпілої ОСОБА_2 , представника потерпілої адвоката Гнідець Олесі Миколаївни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м Львові апеляційну скаргу представника потерпілої адвоката Гнідець Олесі Миколаївни на постанову Личаківського районного суду м. Львова від 1 квітня 2024 року, щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

цією постановою, закрито провадження у справі про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Судом першої інстанції встановлено, що син ОСОБА_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 16 грудня 2024 року близько 11:40 год. за адресою: м. Винники, вул. Сухомлинського, 6, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КпАП України.

Не погоджуючись з даною постановою представник потерпілої адвокат Гнідець О.М., подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП та закрити провадження у справі у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП, окрім того просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Личаківського районного суду м. Львова від 1 квітня 2025 року, оскільки участі в розгляді справи потерпіла не приймала, про результат розгляду справи дізналася 14 квітня 2025 року

В доводах апеляційної скарги зазначає, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку із чим є незаконною та необґрунтованою.

Наголошує, що вина ОСОБА_1 підтверджується наявними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, рапортом від 5 лютого 2025 року, заявою ОСОБА_2 від 3 лютого 2025 року про вчинення адміністративного правопорушення, висновком-характеристикою психолога ОСОБА_4 від 4 лютого 2025 року, письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_5 від 6 лютого 2025 року, письмовими поясненнями ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , рапортом ст. інспектора Лисика С., долученими відеозаписами.

Наголошує, що закриття провадження у справі з підстав закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, можливо лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії.

Стосовно строку на апеляційне оскарження, то з урахуванням того, що потерпіла дізналася про результат розгляду справи 14 квітня 2025 року, а виготовлення апеляційної скарги потребує часу, з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду.

Заслухавши виступ представників потерпілої на підтримку доводів апеляційної скарги, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності на заперечення доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Частиною третьою статті 184 КУпАП відповідальність батьків передбачена за вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173-4 цього Кодексу.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, не дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно не з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 283 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити, зокрема, опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення, прийняте по справі рішення.

При цьому суд при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, і винести постанову, зміст якої має відповідати вимогам ст. 283 КУпАП.

Пунктом 7 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Правовий аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що застосування п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе лише у випадку встановлення судом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні такого правопорушення провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні адміністративного правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі №910/18319/16, від 16 квітня 2019 року у справі №927/623/18.

Отже, аналіз положень ст. 38 та п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП свідчить про те, що наслідком закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення є лише звільнення особи від накладення адміністративного стягнення.

При цьому апеляційний суд звертає увагу і на те, що закриття справи із підстав, вказаних у п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП не передбачає звільнення особи від адміністративної відповідальності, наслідком чого була б відсутність підстав для визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Аналогічні висновки містяться у рішеннях ЄСПЛ, який, здійснюючи тлумачення положень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вказує, що встановлення вини особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, є правильним навіть при закритті провадження у справі за строками давності і не порушує презумпції невинуватості особи (рішення ЄСПЛ від 25 серпня 1987 року «Лутц проти Німеччини»).

З урахуванням наведеного встановлення вини особи є обов`язковим при доведеності вчинення нею будь-якого адміністративного правопорушення, в тому числі, і у випадку закриття справи із нереабілітуючих підстав.

Отже, закриттю провадження у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення, обов`язково передує встановлення наявності або відсутності вини особи, оскільки лише на етапі вирішення питання про накладення адміністративного стягнення, тобто після встановлення вини особи, суд перевіряє строки передбачені ст. 38 КУпАП.

З огляду на зазначене заслуговують на увагу аргументи апелянта, що закриття провадження у справі з підстав закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, можливо лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії.

Апеляційним судом встановлено, що 16 грудня 2024 року близько 11 год. 40 хв. за адресою м. Винники, вул. Сухомлинського, 6, у СЗШ I-III ступенів №29 м. Львова син ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП, а саме під час навчального процесу приклеїв жіночу прокладку на голову однокласниці ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим порушив людську гідність та громадський порядок.

Таким чином ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 184 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого нею правопорушення підтверджується наступними доказами:

-даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №689706 від 27 лютого 2025 року (а.с. 1), з якого встановлено, що син ОСОБА_1 - ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП, а саме під час навчального процесу на голову однокласниці ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) прикріпив жіночу прокладку , чим порушив людську гідність та громадський порядок;

-заявою ОСОБА_2 про вчинення адміністративного правопорушення (а.с.3-7), з якої вбачається, що 16 грудня 2024 року учні 9-В класу ЗОШ №29 м. Львова, під час навчального процесу приклеїли гігієнічну прокладку на волосся її дочки ОСОБА_8 , вказані події знімали на відео;

-листом директора О. Верхівської (а.с. 6), згідно із яким адміністрація СЗШ I-III ступенів №29 м. Львова повідомляє, що було виявлено ознаки булінгу (цькування) щодо учениці 9-В класу ОСОБА_8 ;

-протоколом №1 засідання комісії з розгляду випадків боулінгу (цькування) СЗШ I-III ступенів №29 від 29 січня 2025 року (а.с.8-13), згідно із яким , членами комісії було прийнято рішення про наявність факту булінгу (цькування), щодо учениці 9-В класу ОСОБА_5 учнями класу;

-висновком-характеристико практичного психолога ОСОБА_4 (а.с.14-15), з якого встановлено, що ОСОБА_8 неодноразово скаржилася на цькування з сторони однокласників, повідомляла що було знято відео принизливого характеру, із гігієнічною прокладкою, яку приліпили їй на голову;

-інформацією з письмових пояснень Барабаш ЄР (а.с.16-17), з якої вбачається, що учні 9 В класу СЗШ №29 неодноразово принижували її, а саме під керівництвом ОСОБА_9 , який є її однокласником, цькували її, окрім того 16 грудня 2024 року ОСОБА_10 під керівництвом ОСОБА_9 приклеїв їй прокладку на голову, за що йому заплатили 100 грн., та надали талон у їдальню, дану подію зняли на відео та розмістили в соціальній мережі «Instagram»;

-поясненнями ОСОБА_11 від 27 лютого 2025 року (а.с. 21), з яких вбачається, що в нього після повернення з закордону виник конфлікт, неприязні стосунки з однокласницею ОСОБА_8 ;

-поясненнями ОСОБА_6 від 10 лютого 2025 року (а.с. 22) з відповідно до яких ОСОБА_3 на прохання ОСОБА_11 приклеїв гігієнічну прокладку на голову ОСОБА_8 ;

-поясненнями ОСОБА_7 від 18 лютого 2025 року (а.с. 23), згідно із якими вона бачила відео в соціальні мережі «Телеграм» на якому її однокласник ОСОБА_12 наклеїв гігієнічну прокладку ОСОБА_8 ;

-поясненнями ОСОБА_3 (а.с. 24), з яких встановлено, що він наклеїв гігієнічну прокладку ОСОБА_8 ;

-відеозаписом, долученим до матеріалів справи, який було досліджено судом на якому зафіксовано, як ОСОБА_3 клеїть гігієнічну жіночу прокладку на голову ОСОБА_8 .

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги адвоката Гнідець ОМ. прийшов до висновку, що аргументи потерпілої відповідають фактичним обставинам справи, є законними, обґрунтованим і повністю підтверджується доказами.

Ураховуючи те, що апеляційним судом встановлено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, ч. 3 ст. 184 КУпАП, в силу вимог ч. 8 ст. 294 КУпАП, оскаржувана постанова суду підлягає до скасування із прийняттям нової постанови.

Вирішуючи питання про призначення виду стягнення за адміністративне правопорушення, апеляційний суд бере до уваги те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Проте на момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції минули строки накладення адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 184 КУпАП, визначені ч. 2 ст. 38 КУпАП, через що провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

поновити адвокату Гнідець Олесі Миколаївні строк на апеляційне оскарження постанови Личаківського районного суду м. Львова від 1 квітня 2025 року.

Апеляційну скаргу представника потерпілої адвоката Гнідець Олесі Миколаївни задоволити.

Постанову Личаківського районного суду м. Львова від 1 квітня 2025 року, щодо ОСОБА_1 - скасувати.

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП та на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП провадження у справі закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляді справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.