ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/255/25 Справа № 703/294/25 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у І інстанції Овсієнко І. В. Доповідач в апеляційній інстанції Люклянчук В. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2025 року м. Черкаси

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Черкаського апеляційного суду Люклянчук В.Ф., розглянувши апеляційну скаргу захисника Рясного В.Д. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 28 березня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця м. Мирноград, Донецької області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 рік.

Стягнено судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

ВСТАНОВИВ

З постанови судді вбачається, що ОСОБА_1 10 січня 2025 року близько 20-29 год по вул. Незалежності в с. Балаклея Черкаського району Черкаської області, керував автомобілем «ЗАЗ 110377-40», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законодавством порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі ПДР).

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати вищевказану постанову та ухвалити нову постанову, якою справу щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що матеріали справи та протокол про адміністративне правопорушення не відповідають вимогам чинного законодавства, порушуючи тим самим права ОСОБА_1 на повний, об`єктивний та неупереджений розгляд справи.

Вказує, що при винесенні даної постанови судом першої інстанції неправильно були застосовані норми процесуального та матеріального права.

Зазначає, що обставини, які зазначені в адміністративному протоколі, щодо керування ОСОБА_1 транспортного засобу з ознаками алкогольного сп`яніння та відмови останнього від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, не відповідають дійсності.

Викладає свою версію подій, за якою 10 січня 2025 року о 20 год. 52 хв., в с. Балаклея по вул. Незалежності, транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції, внаслідок чого останні зазначили, що у ОСОБА_1 , начебто вбачаються ознаки алкогольного сп`яніння. В процесі спілкування із поліцейськими, останні вирішили скласти щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності протокол про адміністративне правопорушення, інкримінуючи ОСОБА_1 відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Зазначає, що працівниками поліції ОСОБА_1 не було повідомлено причини зупинки відповідно до чинного законодавства України.

З цього приводу посилається на рішення Верховного Суду від 15 березня 2019 року у справі №686/11314/17.

Відзначає, що в матеріалах справи відсутнє направлення водія транспортного засобу на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Зауважує, що у протоколі відсутня відмітка щодо долучення до нього відеозапису, на якому зафіксовано вчинення адміністративного правопорушення та назва технічного приладу на який здійснено вищевказаний відеозапис, що є порушенням ст. 251 КУпАП. Тому даний відеозапис не може вважатися допустимим доказом.

Крім того, апелянт вказує, що даний відеозапис є електронним доказом, а тому його копія, яка надана суду, має бути обов`язково засвідчена електронним цифровим підписом автора або особи, уповноваженої на виготовлення даної копії. Також, надані відеозаписи записані на декілька ідентичних за своїм зовнішнім виглядом дисків, без їх окремого нумерування для ідентифікації, а файли на них розміщені в хаотичному порядку, без логічного та хронологічного викладення, що унеможливлює їх хронологічний перегляд для сприйняття всіх подій.

З цього приводу посилається на практику ЄСПЛ та Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши пояснення захисника Рясного Д.В., який підтримав апеляційні вимоги та надав пояснення аналогічні їх змісту, перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону суддею було дотримано.

У відповідності до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№ 217692 від 10 січня 2025 року, в якому приведені обставини вчиненого правопорушення.

Даний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, серед іншого в них зазначена суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

У відповідності до національного законодавства протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З урахуванням правової позиції, викладеній в рішенні ЄСПЛ по справі «Карелін проти російської федерації» протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватись автоматично недопустимим доказом, а підлягає оцінці із сукупністю з іншими доказами.

Зазначені в протоколі обставини підтверджуються дослідженими суддею суду першої інстанції такими доказами.

Рапортом поліцейського СРПП відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області Федорової Д.К. від 10 січня 2025 року, відповідно до якого на лінію «102» надійшло повідомлення від працівника поліції про те, що в цей день о 20.35 год в с. Балаклея по вул. Незалежності, ОСОБА_1 керував автомобілем «ЗАЗ Славута», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Відмовився від проходження медичного огляду. Відносно водія складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого, у зв`язку з виявленням у ОСОБА_1 ознак сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, останньому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер», однак ОСОБА_1 відмовився.

Направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 10 січня 2025 року, відповідно до якого, в зв`язку з виявленням у ОСОБА_1 ознак сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, він направляється працівником поліції до закладу охорони здоров`я Смілянської ЦРЛ для визначення стану його сп`яніння, однак останній від проходження такого огляду відмовився;

Письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 10 січня 2025 року, відповідно до яких, в цей день, близько 20.00 год по вул. Незалежності в с. Балаклея Черкаського району Черкаської області, керував автомобілем «ЗАЗ 110377-40», д.н.з. НОМЕР_1 , відмовився проходити огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера, а також відмовився пройти медичний огляд у медичному закладі. Пояснення містять запис про визнання факту вживання пива.

Також суд першої інстанції надав належний аналіз відеозапису з нагрудної камери поліцейського на якому зафіксовано, що ОСОБА_1 не заперечував, що керував автомобілем безпосередньо перед обставинами, які зафіксовані на відеозаписі. Через наявність від водія запаху алкоголю, працівником поліції було запропоновано пройти медичних огляд з допомогою спеціального приладу на місці. Від чого ОСОБА_1 відмовився. Відразу було запропоновано пройти огляд у медичному закладі, ОСОБА_1 також відмовився. На відеозаписі зафіксовано, що працівником поліції повідомлено, що здійснюється відеозапис, роз`яснено, що у разі відмови від огляду буде складений протокол за ст. 130 КУпАП, зміст ст. 63 Конституції та права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. На запитання працівника поліції чи вживав алкоголь перед керуванням транспортним засобом, ОСОБА_1 відповів, що випив стакан світлого пива.

Всупереч доводам апелянта, не є предметом доказування у справі за ст. 130 КУпАП підстава зупинки транспортного засобу, оскільки ці обставини не мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Посилання апелянта про неналежне долучення до матеріалів справи диску з видеозаписом з нагрудної камери поліцейського є неспроможними, оскільки в судовому засіданні вони були предметом судового розгляду, суд дав їм належну оцінку та визнав безпідставними.

Щодо цього суд першої інстанції обґрунтовано покликався на ст. 266 КУпАП та «Інструкцію із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису».

Відсутність в постанові судді вказівки на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис поліцейським, не тягне за собою безумовної підстави для визнання цього доказу недопустимим, оскільки вимоги до постанови судді про накладення адміністративного стягнення та до постанови по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів не є тотожними.

Окремо апеляційний суд відзначає, що цей відеозапис долучено згідно з описом матеріалів. На цей відеозапис з бодікамери №21 є також посилання у протоколі про адміністративне правопорушення.

Ще суд першої інстанції, попри позиції сторони захисту, слушно зазначив про наявність в матеріалах справи направлення на огляд на стан алкогольного сп`яніння.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування постанови судді та закриття провадження по справі відповідно до вимог п. 1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Апеляційні скарги захисника Рясного В.Д. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 28 березня 2025 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова набирає чинності негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф. Люклянчук