Справа № 351/2378/24
Номер провадження №3/351/215/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року м. Снятин

Суддя Снятинського районного суду Івано-Франківської області Посохов І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 192042 від 09.12.2024, ОСОБА_1 09 грудня 2024 року о 01:00 год. в с-щі Заболотів по вул. Грушевського, 5-а, керував транспортним засобом «ВАЗ 210994», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив п. 2.9 «а» ПДР.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив.

У судове засідання представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адвокат Кошман І.В. не з`явилася, подала до суду письмові заперечення на протокол, в яких просила закрити провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення та розглянути справу без її участі. У своїх запереченнях адвокат Кошман І.В. зазначила, що поліцейським протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 192042 від 09 грудня 2024 року складений за порушення вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху керування ТЗ особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КупАП. В матеріалах справи міститься акт огляду водія на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, графа проведений у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів та направлення на огляд водія ТЗ з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, графа «огляд проводився за допомогою» вказано «не проводився». Відмова водія від проходження огляду пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції кваліфікується за п. 2.5 ПДР України. Таким чином, поліцейськими невірно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за п. 2.9 «а» ПДР України.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення в діяннях винної особи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП докази оцінюються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Рішення Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства України згідно зі ст. 14 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

З диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вбачається, що відповідальність за вчинення вказаного правопорушення настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з вимогами ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідно до пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 1.9 Правил дорожнього руху України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 192042 від 09.12.2024, ОСОБА_1 09 грудня 2024 року о 01:00 год. в с-щі Заболотів по вул. Грушевського, 5-а, керував транспортним засобом «ВАЗ 210994», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив п. 2.9 «а» ПДР.

Європейський суд неодноразово наголошував, що судочинство у національних судах повинно здійснюватись «згідно із законом».

У п. 44 рішення по справі «Володимир Поліщук та Світлана Поліщук проти України» від 30 вересня 2010 року Суд наголосив, що суди повинні забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Так, з матеріалів справи вбачається, що доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 192042 від 09.12.2024; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, з якого вбачається, що від огляду ОСОБА_1 відмовився; направлення на огляд водія до Коломийської центральної районної лікарні з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 09.12.2024, згідно з яким у результаті огляду, проведеного поліцейським, виявлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, огляд спеціальними технічними засобами не проводився; розписка до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 192042 від 09.12.2024, згідно з якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсторонений від керування транспортним засобом; рапорт поліцейського БУПП в Івано-Франківській області ДПП рядового поліції П. Доліюка.

Надаючи оцінку протоколу про адміністративне правопорушення, складеному стосовно ОСОБА_1 , та іншим письмовим доказам, наявним у матеріалах справи, суд звертає увагу на наступне.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є джерелом права в Україні кожному гарантовано право на справедливий суд.

Суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

В такій ситуації протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом у даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.

Факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 , який, на думку працівників поліції, перебуває з ознаками алкогольного сп`яніння, підтверджується матеріалами відеозапису долученими до протоколу про адміністративне правопорушення - відеозаписом з нагрудної відеокамери (відеореєстратора), використання яких передбачено ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» та Інструкцією про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженою наказом Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 року № 100, який був досліджений у судовому засіданні, який містить фіксацію обставин виявлення 09.12.2024 працівниками поліції адміністративного правопорушення.

Проте, перевіркою матеріалів провадження судом встановлені порушення при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, суд зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 192042 від 09.12.2024 у графі 7 «Місце скоєння та суть адміністративного правопорушення, опис установлених обставин» поліцейським викладено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився.

Таким чином, виходячи з дій водія ОСОБА_1 , він порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, проте у протоколі про адміністративне правопорушення поліцейським зазначено, що водій ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а», що не відповідає обставинам вчиненого правопорушення, зазначеним у протоколі, хоча як порушення п. 2.5, так і п. 2.9 «а» ПДР тягнуть за собою одну відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, хоча утворюють різні склади правопорушення.

Суд наголошує на тому, що не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» та обирати, за яке саме правопорушення, з викладених у протоколі, має бути притягнута особа до відповідальності, а саме: за керування транспортним засобом в стані сп`яніння чи за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, адже суть адміністративного правопорушення, викладена у протоколі, має чітко відповідати диспозиції статті КУпАП та пункту ПДР, який порушила особа.

Крім того, суд звертає увагу на те, що постановою Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 07.03.2025 справа про адміністративне правопорушення № 351/2378/24 стосовно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП поверталась Управлінню патрульної поліції в Івано-Франківській області для доопрацювання та належного оформлення саме з цієї причини, тобто неправильного зазначення пункту ПДР, який порушив водій.

З матеріалів справи вбачається, що постанова Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 07.03.2025 не була виконана, пункт ПДР у протоколі про адміністративне правопорушення не був виправлений, а матеріали справи про адміністративне правопорушення були повторно направлені до суду з долученим рапортом поліцейського 2 взводу 2 роти 1 батальйону УПП в Івано-Франківській області рядового поліції Іфріма Р.І., в якому зазначено, що під час складання протоколу поліцейський із власної необережності випадково вказав неправильний пункт ПДР.

Не заперечуючи того факту, що кожна особа має право на помилку та може випадково та неумисно помилитись, суд зазначає, що за подібних і дуже схожих обставин Івано-Франківський апеляційний суд вже ухвалював постанову від 18.01.2024 у справі № 351/1962/23, якою постанову Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 16 листопада 2023 року було скасовано та прийнято нову постанову. Матеріали справи про адміністративне правопорушення було повернуто до Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області для належного оформлення протоколу про адміністративне правопорушення.

Постанова апеляційного суду була мотивована тим, що суд вважає неприпустимим зміну часу вчинення правопорушення в протоколі про адміністративне правопорушення шляхом подання поліцейським, який склав протокол, відповідного рапорту, в якому зазначено, що у даті вчинення адміністративного правопорушення допущено граматичну помилку, а саме недописано цифру.

Апеляційний суд зазначив, що будь-яка неправильність або описка у протоколі про адміністративне правопорушення, яка носить суто технічний характер може бути виправлена або шляхом внесення відповідних змін до протоколу про адміністративне правопорушення або шляхом складання нового протоколу про адміністративне правопорушення.

При цьому, копія виправленого або нового протоколу про адміністративне правопорушення повинна бути вручена в установленому законом порядку особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, для того, щоб обвинувачений мав можливість ознайомитись зі змістом обвинувачення та організувати ефективний захист своїх інтересів в суді.

Отже, як вбачається судом з матеріалів цієї справи недолік, який зазначений у постанові Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 07.03.2025, не усунутий шляхом внесення відповідних змін до протоколу про адміністративне правопорушення або шляхом складання нового протоколу про адміністративне правопорушення, з обов`язковим врученням копії виправленого або нового протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Крім того, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення судом встановлено, що направлення на огляд водія ОСОБА_1 до Коломийської центральної районної лікарні з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, не підписано поліцейським.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягують до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Наведені факти, у відповідності до статті 62 Конституції України, повинні тлумачитись судом на користь ОСОБА_1 і вони не дають змоги суду однозначно оцінити дії останнього, як такі, що містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Ретельно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що дані про винність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, у зв`язку з чим провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 1, 7, 8, 245, п. 1 ч. 1 ст. 247, 251, 252, 278, 280, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення через Снятинський районний суд.

Суддя Іван ПОСОХОВ