Житомирський апеляційний суд
Справа №935/1651/24 Головуючий у 1-й інст. Щербаченко І. В.
Номер провадження №33/4805/613/25
Категорія ч.5 ст. 126 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2025 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Капічуленка Сергія Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Коростишівського районного суду Житомирської області від 23 липня 2024 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Коростишівського районного суду Житомирської області від 23 липня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 40 800,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років, та стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою адвокат Капічуленко С.І. в інтересах ОСОБА_1 15 квітня 2025 року, через систему «Електронний суд», подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та провадження в справі закрити. З одночасним поданням апеляційної скарги захисником заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. В обґрунтування поданого клопотання апелянт посилається на те, що ОСОБА_1 з 27.07.2023 перебуває на військовій службі, а захисник Капічуленко С.І. ознайомився з матеріалами справи лише 25 лютого 2025 року в електронному вигляді після звернення з відповідною заявою до суду.

Перевіривши доводи апелянта - адвоката Капічуленка С.І. щодо поважності причин для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути особі, що її подала з наступних підстав.

За змістом ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником та в окремих випадках прокурором. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.

Суд може поновити строк на апеляційне оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, якщо його було пропущено з поважних причин.

З урахуванням вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, останнім днем подання апеляційної скарги на постанову Коростишівського районного суду Житомирської області від 23 липня 2024 року, було 02 серпня 2024 року.

В своїх рішеннях Європейський суд наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Окрім того, відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

З матеріалів справи вбачається, що 23 липня 2024 року Коростишівським районним судом Житомирської області постановлено судове рішення. Участі у розгляді справи ОСОБА_1 не приймав, проте останній повідомлявся судом про час та місце її розгляду (а.с. 18), проте повернулись «за відмовою адресата від отримання», а також йому надсилалась копія постанови (а.с. 21,.

Як вбачається із даних сайту Єдиного реєстру судових рішень, постанова Коростишівського районного суду Житомирської області від 23 липня 2024 року відносно ОСОБА_1 була оприлюднена 29 липня 2024 року, що надавало можливість особі вчасно звернутися до суду за отриманням копії постанови особисто або через свого представника, а не після проходження майже дев`яти місяців від дня розгляду справи. Про обізнаність ОСОБА_1 про розгляд справи судом також свідчать і власноруч написані ним пояснення в протоколі про адміністративне правопорушення, де він просить справу розглядати у його відсутність (а.с. 5). Як вбачається з матеріалів справи 01.08.2024 адвокат Гуменюк О.В., в інтересах ОСОБА_1 , звертався до Коростишівського районного суду Житомирської області із заявою про ознайомлення із матеріалами справи, яка містить інформацію про винесену постанову відносно останнього (а.с. 22-27). Окрім того, захисник адвокат Капічуленко С.І. у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначає, що він ознайомився з матеріалами справи 25 лютого 2025 року, натомість із апеляційною скаргою звернувся 16 квітня 2025 року, тобто майже через два місяці (а.с. 73, зворот).

Вищезазначене свідчить про те, що ОСОБА_1 (як і його захисники) не виявив належної зацікавленості у розгляді справи, хоча мав можливість у передбачений законом строк довідатись про результати судового розгляду та зміст судового рішення і реалізувати право на апеляційне оскарження без порушення строку.

Як неодноразово зазначав Європейський суд з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Суди зобов`язанні вказувати підстави, на які вони посилаються як на підставу поновлення строку.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд його справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя, у тому числі доступність до апеляційного оскарження судового рішення.

Разом з цим, норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьєв проти України).

Норми КУпАП не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку, то такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

В свою чергу необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу юридичної визначеності, про що вказує як судова практика Верховного суду України (наприклад, Постанова ВСУ від 13.07.2016 по справі №3-774гс16 (№58986625 в ЄДРСР) так і судова практика Європейського суду з прав людини.

Тобто, якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. У кожному випадку суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у вказаний принцип.

В той же час, строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Апеляційний суд наголошує, що з часу складання протоколу про адміністративне правопорушення та з часу ухвалення оскаржуваного рішення пройшло майже рік, при цьому, особою, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , не вчинено жодних дій, направлених на те, щоб дізнатися стан розгляду протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього та не звертався до суду з відповідним запитом.

Вказані обставини свідчать про відсутність перешкод для подачі апеляційної скарги у встановлений законом строк, а доводи апеляційної скарги не містять посилань на такі обставини, які б дійсно об`єктивно могли зашкодити йому своєчасно подати апеляційну скаргу. Будь-яких інших посилань на поважність причин надто значного пропуску строку на апеляційне оскарження, захсиник у своїй апеляційній скарзі не навів, у зв`язку з чим апеляційний суд не вбачає підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.

З огляду на вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що суду не надано доказів наявності істотних перешкод чи труднощів, які унеможливили вчасне вчинення процесуальних дій для подання апеляційної скарги, а тому клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити адвокату Капічуленку Сергію Івановичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 , у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Коростишівського районного суду Житомирської області від 23 липня 2024 року та повернути апеляційну скаргу особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Григорусь Н.Й.