Провадження № 3/127/2551/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2025 року місто Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Гайду Г.В., за участю прокурора Конончука В.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Замостянським РВ УМВС України у Вінницькій області 25.11.1997, РНОКПП: НОМЕР_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, суд

ВСТАНОВИВ:

Старший сержант ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді старшого стрільця 3 відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , є відповідно до п.п. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно без поважних причин, подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік (2023) в чому вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив, що у період декларування випадково подав декларацію кандидата замість щорічної декларації, коли зрозумів, що допустив помилку подав щорічну декларацію, але прострочив подачу на пів року.

Прокурор Конончук В.В. у судовому засіданні протокол про адміністративне правопорушення підтримав та просив суд притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , думку прокурора, дослідивши матеріали справи, що надійшли до суду приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідальність за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП настає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 вказаного Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

У ході судового розгляду та відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 317 від 11.04.2025, встановлено, що старший сержант ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді старшого стрільця 3 відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , є відповідно до п.п. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно без поважних причин, подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік (2023) в чому вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 195 від 14.07.2023 старшого сержанта ОСОБА_1 відповідно до мобілізаційного призначення призначено на посаду старшого бойового медика роти охорони шостого відділу.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 180 від 25.06.2024 старшого сержанта ОСОБА_1 призначено на посаду старшого стрільця 3 відділення охорони взводу охорони 6-го відділу.

Згідно з наказом ІНФОРМАЦІЯ_2 № 286 від 06.10.2024 старшого сержанта ОСОБА_1 призначено на посаду діловода відділення обліку мобілізаційної роботи шостого відділу.

Відповідно до ч. 12 ст. 6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військові посадові особи це військовослужбовці, які обіймають штатні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або які спеціально уповноважені на виконання таких обов`язків згідно із законодавством.

ОСОБА_1 є військовою посадовою особою, у силу п.п. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», тобто суб`єктом на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

У примітці до ст. 172-6 КУпАП зазначено що суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Тобто, ОСОБА_2 , є також суб`єктом відповідальності за порушення вимог фінансового контролю.

Статтями 2, 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що кожен громадянин України, вступаючи на військову службу до Збройних Сил України, бере офіційне зобов`язання неухильно додержуватися Конституції України, цього Закону, Законів України «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інших законів України, а також прийнятих відповідно до них указів Президента України та інших нормативно-правових актів щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України та сумлінно виконувати обов`язки військової служби.

Крім того, ч. 9 ст. 20 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці, визначені Законом України "Про запобігання корупції", зобов`язані подавати декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у порядку та строки, встановлені Законом України «Про запобігання корупції».

Статтею 65-1 Законом України «Про запобігання корупції» встановлено, що за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень особи, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Частиною 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, зазначені у п. 1, п. п. "а", "в"-"ґ" п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Тобто, у ОСОБА_1 виник обов`язок подати декларацію за 2023 рік (щорічну) до 23:59 год. 31.03.2024.

З роздруківки з публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які розміщенні на веб-сайті НАЗК, встановлено, що ОСОБА_1 , лише 25.09.2024 о 19:33 год. подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування особи за 2023 рік (щорічна).

Поважні причини щодо несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування у судовому засіданні не встановлені.

Так, за наявності поважних причин пропуску подачі декларації, відповідальність за вищезазначеною статтею виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха, технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням під вартою.

ОСОБА_1 , подавав наступні Е-декларації:

?19.01.2024 щорічну;

?27.01.2024 щорічну;

?27.01.2024 щорічну;

?13.03.2024 кандидата на посаду;

?18.03.2024 кандидата на посаду;

?18.03.2024 кандидата на посаду;

?18.03.2024 кандидата на посаду;

?25.09.2024 щорічну;

?18.03.2025 щорічну.

У зв`язку із заповненням ОСОБА_1 вище вказаних декларацій йому відомий порядок подачі декларацій.

Так, відповідно до відповіді НАЗК № 47-10/14428-24 від 07.03.2024, за аналогічною ситуацією, роз`яснено, що коло осіб, які зобов`язані подавати декларації, передбачені ч. 1, 2 та ч. 3 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» не є тотожними, обсяг відомостей, які відображаються у «декларації кандидата на посаду» обмежений у порівняні з іншими деклараціями (ч. 4 ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції»), а також суб`єктами відповідальності за правопорушеннями, передбаченими ст. 172-6 КУпАП та ст. 366-2, 366-3 КК України є лише особи, які відповідно до ч. 1, 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконанні функцій держави або місцевого самоврядування.

Зважаючи на вищенаведене, декларації, передбачені ч. 1, 2 та ч. 3 ст. 45

Закону України «Про запобігання корупції» мають різне правове призначення для встановлення фактів, що мають юридичне значення, а отже, подання «декларації кандидата на посаду» не звільняє особу від подання «щорічної декларації» за той самий звітний період, а також від відповідальності за її неподання чи несвоєчасне подання.

Отже, враховуючи вищевикладені обставини суду приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КупАП.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Зі змісту ст. 33 КУпАП слідує, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Таким чином, при вирішенні питання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, суд враховує обставини передбачені ст. 33 КУпАП, а тому приходить до переконання, що з метою попередження вчинення ним аналогічних правопорушень у майбутньому до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 40-1, 172-6, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 гривень.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: