ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/1136/25 Номер провадження 33/814/559/25Головуючий у 1-й інстанції Потетій А. Г. Доповідач ап. інст. Нізельковська Л. В.
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2025 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Нізельковська Л.В., із секретарем Плаксюк І.Ю.,

за участі:

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Полтавського районного суду Полтавської області від 09 квітня 2025 року,

в с т а н о в и в:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КпАП України, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 місяці.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605, 60 грн. в дохід держави.

Постановою судді ОСОБА_1 визнаний винуватим в тому, що 12.03.2025 року, о 13.10 год., на 5 км. а/д „Шили-Надержинщина-Полтава в с.Надержинщина Полтавського району Полтавської області, керував автомобілем „Renault Megane, д.н.з. НОМЕР_1 , будучи особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами відповідно до постанови старшого державного виконавця Київського ВДВС у м.Полтава Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про встановлення тимчасового обмеження боржника від 18.09.2024 року. Своїми умисними діями порушив ст.31 Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів, п.2.1 (а) ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.126 КпАП України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді скасувати, а провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Про місце, дату та час розгляду справи належним чином повідомлений не був. Розгляд справи проведено за його відсутності, що свідчить про неповноту судового розгляду.

Вказав, що постановою старшого державного виконавця Київського ВДВС у м.Полтава Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 18.04.2025 року тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами було скасовано.

Вислухавши ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, приходжу до такого висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя місцевого суду даних вимог закону не дотримався, у зв`язку з чим прийшов до помилкового висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КпАП України.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 керував транспортним засобом, являючись особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування.

На підтвердження факту, викладеного в протоколі, додано копію постанови старшого державного виконавця Київського ВДВС у м.Полтава Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про встановлення тимчасового обмеження боржника від 18.09.2024 року, якою ОСОБА_1 встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів, картку обліку адміністративного правопорушення та відеозапис події.

Будь-яких інших доказів матеріали справи не містять.

Диспозиція ч.3 ст.126 КпАП України передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Суб`єктивна сторона цього правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 провини у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. Вказав, що про наявність заборгованості зі сплати аліментів він не знав, оскільки син проживає з ним і він сам його утримує, про встановлення щодо нього тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами обізнаний не був.

Так, Постановою старшого державного виконавця Київського ВДВС у м.Полтава Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (ВП №71508735) від 07.04.2023 року, на підставі виконавчого листа №552/4081/18, виданого 25.09.2018 року Київським районним судом м.Полтава, відкрито виконавче провадження про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , в розмірі частини з усіх видів заробітку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 17.07.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Постановою старшого державного виконавця Київського ВДВС у м.Полтава Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 18.09.2024 року щодо ОСОБА_1 встановлено тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами до погашення ним заборгованості.

Як вбачається з наявного в матеріалів справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, копії постанови старшого державного виконавця Київського ВДВС у м.Полтава Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 18.09.2024 року ОСОБА_1 вручено не було, а поштове відправлення було повернуте до ВДВС за закінченням терміну зберігання.

Тобто, докази того, що ОСОБА_1 знав про встановлення щодо нього тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами у матеріалах справи відсутні.

Отже, суду не надано належних та допустимих доказів, що доводили б винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КпАП України.

Згідно з вимогами ч.2 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КпАП України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, постанова судді місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження в справі закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити

Постанову судді Полтавського районного суду Полтавської області від 09 квітня 2025 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п.1 ст.247 КпАП України в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КпАП України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Л.В. Нізельковська