ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 33/818/768/25 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ч.5 ст.126 КУпАП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року м.Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакули Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Лозовського С.В. на постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 10 березня 2025 року стосовно ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн. 00 коп., в дохід держави, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 10 років та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Постановою встановлено, що 11.12.2024 о 10 годині 30 хвилин в Харківській області Харківському районі сел. Високий, вул. Ощепкова, 46, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen, реєстраційний номер НОМЕР_1 , без посвідчення водія, тобто не маючи права керування транспортним засобом. Правопорушення вчинено повторно протягом року, чим порушив вимоги пункту 2.1 а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність частиною 5 статті 126 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі захисник Лозовський С.В. просить скасувати постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 10.03.2025 щодо ОСОБА_1 , а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Свої апеляційній вимоги захисник обґрунтовує тим, що матеріали цієї справи не містять належних та допустимих доказів про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом за фактичних обставин у цій справі.

Крім того, захисник Лозовський С.В. зазначає, що санкція ч.5 ст.126 КУпАП передбачає стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засоби на строк від 5 до 7 років, але судом першої інстанції накладено на ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засоби строком на 10 років, що свідчить про її незаконність, внаслідок чого вона підлягає скасуванню.

14.04.2025 та 12.05.2025 в судове засідання в суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, але він належним чином про місце, дату та час апеляційного розгляду, про що свідчить відомості рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, а саме про отримання 10.04.2025 і 29.04.2025 ОСОБА_1 судових повісток, які направлялися засобами поштового зв`язку за адресою місцем мешкання останнього.

Крім того, захиснику Лозовському С.В. також направлялися судові повістки засобами поштового зв`язку за адресою місця мешкання останнього, що зазначена захисником в своїй апеляційній скарзі та в клопотанні про відкладення апеляційного розгляду, але вони повернулися до Харківського апеляційного суду у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.

Разом з цим, захисник Лозовський С.В. був повідомлений про місце, дату та час апеляційного розгляду, що підтверджується відомостями про отримання останнім 22.04.2025 судової повістки в електронному вигляді SMS-повідомлень у додатку «Viber», на його номер мобільного телефону, що зазначений захисником в його апеляційній скарзі, що повністю відповідає Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасників судового процесу, затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2023 №28.

При цьому, 12.05.2025 в судове засідання в суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, в черговий раз не з`явився та від нього не надходило будь-яких клопотань про відкладення апеляційного розгляду.

Більш того, 12.05.2025 до Харківського апеляційного суду надійшло клопотання захисника Лозовського С.В., в якому останній просив провадити апеляційний розгляд за відсутності сторони захисту, в тому числі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд також враховує, що саме захисник Лозовський С.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , є ініціатором апеляційного перегляду постанови судді Харківського районного суду Харківської області від 10.03.2025, та йому надавалось достатньо часу для надання суду доказів для підтвердження доводів сторони захисту про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.5 ст.126 КУпАП.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

У цьому контексті суд також звертає увагу , що апеляційний перегляд здійснюється якраз за апеляційною скаргою особи , яка її подала , а неявка цієї особи в судове засідання, за умови, якщо вона була належним чином повідомлена про місце і час розгляду справи, не є перешкоджає судовому розгляду.

Отже, враховуючи зазначені обставини та наявність клопотання захисника Лозовського С.В. про проведення апеляційного розгляду за відсутності сторони захисту, суд вирішив провадити апеляційний розгляд без участі апелянта та ОСОБА_1 , які були належним чином повідомлені про дату, місце і час розгляду справи, враховуючи наявні відомості у матеріалах справи та доводів апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги захисника Лозовського С.В., апеляційний суд дійшов висновку про частково задоволення поданої апеляційної скарги, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

З аналізу ст.ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, суд, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, повинен всебічно, повно і об`єктивно дослідити всі обставини справи, оцінивши кожен доказ як окремо, так і в їх сукупності й навести в своєму рішенні за результатами їх дослідження та оцінки висновки щодо відсутності або наявності в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення.

Відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП наступає за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою четвертою цієї статті, зокрема, керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Згідно вимог пункту 2.1.а ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

За наслідками судового розгляду суд першої інстанції дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, а саме відомостями:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №193838 від 11.12.2024, що складений у відповідності до ст.ст.254-256 КУпАП, в якому зафіксовано обставини вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та який особисто підписав ОСОБА_1 (а.с.1);

- довідки, що складена інспектором ВАП УПП в Харківській області ДПП Кірічек О., відповідно до якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримував 08.09.1996 посвідчення водія (арк.2);

- довідки, що складена інспектором ВАП УПП в Харківській області ДПП Кірічек О., з якої вбачається, що згідно відомостей облікової бази Інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», 29.03.2024 стосовно ОСОБА_1 прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №498292 за порушення ч.2 ст.126 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн. (арк.5);

- витягу з ІПНП, що засвідчений інспектором ВАП УПП в Харківській області ДПП Кірічек О., про те, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД №498292 від 29.03.2024 на ОСОБА_1 накладено стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, у виді штрафу у розмірі 3400 грн. (арк.6);

- довідки, що складена інспектором ВАП УПП в Харківській області ДПП Кірічек О., з якої вбачається, транспортний засіб Volkswagen Caddy, реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить ОСОБА_1 (а.с. 4);

- копії постанови Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04.08.2023, якою виправлено описку, допущено у постанові судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15.06.2023 у справі №539/540/23, провадження №3-в/539/18/2023, та зазначено вважати правильним, що на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП, у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 місяці (а.с.7);

- DVD-диску з відеозаписом (відеофайл «export-mirn0.mp4»), з якого вбачається, що 11.12.2024 на блокпості було працівником поліції було зупинено транспортний засіб Volkswagen Caddy, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . На запитання поліцейського ОСОБА_1 спочатку пояснив, що він не має посвідчення водія, оскільки залишив його вдома, а також зазначив, що вони не відображаються в мобільному застосунку «Дія», так як у нього посвідчення водія старого зразка. Разом з цим, в подальшому працівником поліції було встановлено, що ОСОБА_1 раніше було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 та ч.4 ст.121 КУпАП. Зазначені обставини не оспорював та підтвердив ОСОБА_1 , який також зазначив, що після позбавлення його права керування транспортними засобами у 2023 році та закінчення строку дії накладеного стягнення він не отримував повторно посвідчення водія, а також його він сплатив штраф за постановою за ч.2 ст.126 КУпАП у розмірі 3400 грн., внаслідок чого працівником поліції було прийнято рішення про необхідність складання стосовно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч.5 ст.126 КУпАП. При цьому, поліцейським роз`яснені ОСОБА_1 його процесуальні права (а.с.2).

Належить також зазначити, що матеріали цієї справи не містять відомостей про те, що стороною захисту оскаржена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №498292 від 29.03.2024 за вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, а також постанова судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15.06.2023 за ч.4 ст.121 КУпАП у справі №539/540/23, провадження №3-в/539/18/2023.

Цих відомостей не надано стороною захисту і під час апеляційного розгляду.

За таких обставин, стороною захисту не надано суду апеляційної інстанції будь-яких відомостей про скасування постанови серії БАД №498292 від 29.03.2024 за ч.2 ст.126 КУпАП чи постанови судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15.06.2023 за ч.4 ст.121 КУпАП, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 вчинив повторно протягом року правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, тобто визнав останнього винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП.

Посилання захисника на те, що матеріали цієї справи не містять доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 11.12.2024 о 10 год. 30 хв. транспортним засобом Volkswagen, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на переконання апеляційного суду, є суб`єктивними та безпідставними, оскільки повністю спростовуються відомостями вищезазначеного відеозапису (відеофайл «export-mirn0.mp4», починаючи з 01 хв. 24 сек. відеозапису), які повністю відповідають відомостям, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №193838 від 11.12.2024 та у рапорті інспектора взводу 2 роти 2 батальйону 3 УПП в Харківській області Доскач А.В.

Апеляційний суд також враховує, що стороною захисту не заявлялися клопотання про допит в судах першої та апеляційної інстанції будь-яких свідків, що були очевидцями подій у цій справі, або інспектора Доскач А.В., яким було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №193838 від 11.12.2024, в тому числі для підтвердження їх версії про те, що ОСОБА_1 не керував своїм транспортним засобом 11.12.2024 о 10 год. 30 хв. в Харківській області Харківському районі сел. Високий, вул. Ощепкова, 46.

Більш того, судом апеляційної інстанції прийнято до розгляду апеляційну скаргу захисника Лозовського С.В. на постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 10.03.2025 та судом відкладався апеляційний розгляд, в тому числі для надання стороні захисту достатнього часу для подання нових доказів у справі на підтвердження їх версії щодо незаконності і необґрунтованості оскаржуваної постанови, але ОСОБА_1 та захисник Лозовський С.В. цією процесуальною можливістю не скористалися і не з`явилися в судове засідання до апеляційного суду, у зв`язку з чим апеляційна скарга в частині відсутності доказів факту керування ОСОБА_1 своїм транспортним засобом за фактичних обставин подій у цій справі, на переконання апеляційного суду, є необґрунтованою та безпідставною.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Тобто, ст. 251 КУпАП встановлені джерела доказів у справах про адміністративні правопорушення, при цьому вказаною нормою закону не встановлено вичерпний перелік документів чи інших джерел інформації, які можуть бути доказами.

Окремо належить звернути увагу, що дії працівника поліції, який складав адміністративний матеріал у цій справі, не оскаржувалися ОСОБА_1 та його захисником Лозовським С.В. до його керівництва в порядку за ст. 267 КУпАП, а також сторона захисту не зверталися до правоохоронних органів із заявами щодо фальсифікації матеріалів справи у порядку, передбаченому КПК України, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівника поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №193838 від 11.12.2024 щодо ОСОБА_1 за ч.5 ст. 126 КУпАП та інших адміністративних матеріалів.

При цьому, належить також зазначити, що згідно вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Інші доводи апеляційної скарги захисника Лозовського С.В. не спростовують правильності висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, або самої події цього правопорушення.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006 року).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом».

Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18.06.2015, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, захисником не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Таким чином, висновок суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП, є обґрунтованим, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови - є безпідставними.

Разом з цим, переглядаючи оскаржувану постанову суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги захисника Лозовського С.В. щодо правильності накладеного судом першої інстанції стягнення на ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення за ч.5 ст. 126 КУпАП, на переконання суду апеляційної інстанції, такі доводи сторони захисту не позбавлені правових підстав, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Санкцією ч.5 ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення цього адміністративного правопорушення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Тобто, аналіз змісту санкції ч.5 ст. 126 КУпАП дає підстави дійти висновку, що за вчинення цього правопорушення, законодавець імперативно визначив покладення на винну особу, як основного стягнення (штрафу), так і додаткового стягнення (позбавлення права керувати транспортними засобами та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого).

Разом з цим, оскаржуваною постановою накладено на ОСОБА_1 основне стягнення за вчинене ним адміністративного правопорушення за ч.5 ст. 126 КУпАП у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 40 800 грн., а також додаткове стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 10 років та без оплатного вилучення транспортного засобу.

При цьому, апеляційний суд, дотримуючись вимог ч.7 ст.296 КУпАП, не переглядає оскаржуване судове рішення в частині накладеного на ОСОБА_1 основного стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 40 800 грн.

Поряд з цим, апеляційний суд погоджується з обґрунтованістю апеляційних доводів захисника Лозовського С.В. в частині допущених судом першої інстанції вимог, передбачених ч. 1-2 ст. 33 КУпАП, а саме те, що оскаржуваною постановою суду першої інстанції помилково накладено на ОСОБА_1 додаткове стягнення у виді позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 років, тобто у розмірі, що не передбачений санкцією за ч.5 ст.126 КУпАП, у зв`язку з чим постанова суду в цій частині підлягає зміні.

Відповідно до положень ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Стаття 33 КУпАП визначає, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Накладене адміністративне стягнення, в кожному конкретному випадку, має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Як вбачається з відомостей доказів, що є наявними у матеріалах справи, а також враховуючи фактичні обставини у цій справі, характер вчиненого правопорушення, відомостей про особу порушника, поведінку останнього як під час вчиненого правопорушення, так й після нього, відсутність обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність зміни оскаржуваної постанови в частині накладеного у стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, зменшивши строк накладення цього стягнення з 10 років до мінімального розміру цього стягнення, передбаченого санкцією ч.5 ст.126 КУпАП.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника Лозовського С.В. задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції змінити в частині накладення адміністративного стягнення.

В решті постанова суду першої інстанції належить залишити без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Лозовського С.В. задовольнити частково.

Постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 10 березня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, - змінити в частині накладення стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, зменшивши строк накладення цього стягнення до 5 (п`яти) років.

Вважати ОСОБА_1 притягнутим до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 (двох тисяч чотирьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40 800 (сорок тисяч вісімсот) грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортним засобом у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років та без оплатного вилучення транспортного засобу.

В решті постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 10 березня 2025 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков