Справа № 367/5036/25
Провадження №3/367/1678/2025
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 травня 2025 року Суддя Ірпінського міського суду Київської області Чернова О.В., за участі ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли з БПП в с.Чайки УПП у Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу серії ЕПР1 №313819 від 28.04.2025 року, 28.04.2025 року о 05 год. 40 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем «Volvo S40», державний номерний знак НОМЕР_1 , на 33 км. траси «М-07» в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Alcotest Drager 7510 (0419)», що зафіксовано на нагрудні реєстратори, результат 0,48%, чим порушив вимоги п.2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

У судовому засіданні особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 пояснив, що 28.04.2025 року їхав зранку з дружиною та сином, його зупинили працівники поліції за порушення правил дорожнього руху та запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер». Він погодився, почав проходити освідування, проте прилад «Драгер» не працював належним чином, не вмикався та після 3-4 спроб увімкнути прилад поліцейські почали просити привезти інший, проте, прилад увімкнувся та видав результат тесту 0.48% проміле. Додав, що працівники поліції декілька разів поспіль ходили з «Драгером» до службової автівки, сідали в неї, але прилад не працював. Після того, як працівник поліції вийшов зі службового авто, повідомив, що прилад запрацював, відкривши мундштук вставив його в прилад, проте, той знову не запрацював, після чого працівник поліції, тримаючи прилад в руках, намагався його увімкнути, та здійснював телефонні дзвінки з проханням привезти інший, адже даний прилад належним чином не функціонує. Хвилин за 10 прилад запрацював та було проведено забір повітря, після чого драгер видав результат 0,48 проміле, потім працівник поліції повідомив, що він має вирішити питання про те, хто відвезе автомобіль в інше місце. Після цього, вийшов і інший патрульний, який надав йому для підпису два документи, один з яких направлення водія з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння до закладу охорони здоров`я, від якого він не відмовлявся, та більше того йому не було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, як і не роз`яснена сама процедура проведення огляду. Крім того, вказав, що в направленні до медичного закладу не зафіксована його відмова від проходження огляду в закладі охорони здоров`я. Він написав, що ознайомився із направленням. Після цього працівники поліції віддали йому документи та поїхали.

08.05.2025 року захисник особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 адвокат Артемов А.О. подав до суду письмові заперечення та просив закрити провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд, вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

За положенням ст.280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст.9 КУпАП України адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу в цілому.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

За положеннями статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За результатами розгляду справи суд виносить постанову, зміст якої має містити, зокрема, опис обставин, установлених під час розгляду справи (частина друга статті 283 КУпАП).

Частина 1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Протокол про адміністративне правопорушення є одним із тих доказів, який у сукупності з іншими доказами по справі, дає підстави суду вважати винуватість особи, яка притягується до адміністративної відповідальності доведеною повністю і беззаперечно, за умови визнання таких доказів належними і допустимими.

Європейський суд з прав людини в остаточному рішенні від 06 червня 2018 року у справі «Михайлова проти України», зазначав, що в ситуації, коли суд за відсутності прокурора та особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, вимушений взяти на себе функцію пред`явлення та, що є більш важливим, нести тягар підтримки обвинувачення під час усного розгляду справи, можуть виникнути сумніви в наявності достатніх гарантій, здатних усунути обґрунтовані сумніви щодо негативного впливу такого процесу на безсторонність суду.

Враховуючи, що суд позбавлений права брати на себе функцію обвинувачення, а клопотання про виклик осіб, які склали протокол, ОСОБА_1 заявлено не було, суд розглядає справу на підставі наданих доказів уповноваженими особами, на яких КУпАП покладено обов`язок їх збирання.

Як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення складено щодо ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Разом з тим, із дослідженого відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що патрульний протягом тривалого проміжку часу постійно здійснює незрозумілі маніпуляції зі спеціальним технічним засобом, як в присутності ОСОБА_1 , так і без останнього в автівці, постійно його чи вимикає, чи намагається увімкнути, чи розбирає. Крім того, на долученому відеозаписі не відтворюється запис розмови працівників поліції з ОСОБА_1 , у зв`язку з чим із долученого відеозапису неможливо достовірно встановити факт погодження останнього із результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки ТЗ, чи незгоди із таким. Крім того, неможливо встановити факт роз`яснення працівниками поліції ОСОБА_1 його прав, гарантованих Конституцією України та передбаченими КУпАП, та його права, у разі незгоди з результатами тесту, пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я. Крім того, у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, не зафіксована відмова останнього від проходження саме медичного огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Із наявних відеозаписів такого не вбачається.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків. Згідно положень ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Суд же не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі вини особи у його вчиненні, яка має бути підтверджена належними та допустимими доказами.

За положенням ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Виходячи з принципу верховенства права конституційна презумпція невинуватості особи поширюється і на обвинувачення її у вчиненні адміністративного правопорушення.

Це вимога закону, звернена до всіх громадян, посадових осіб, державних і громадських організацій, до суспільної думки в цілому. Такої позиції дотримується і Європейський Суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно першою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

За таких обставин, враховуючи вищенаведене, явну несправність приладу «Драгер», яким проводилось вимірювання, що викликає сумніви у правильності їх результатів, дослідивши матеріали адміністративної справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №313819 від 28.04.2025; результат тесту №638 - 0,48%, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зафіксовані результати огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння 0,48% (проміле), направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та відеозапис з нагрудної камери поліцейського, суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, вважаю за необхідне закрити провадження у даній справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст.ст.7, ч.1 ст.130, 245, ч.1 п.1 247, 251, 252, 256, 280, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги через Ірпінський міський суд Київської області.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст постанови виготовлено 15.05.2025 року.

Суддя: О.В. Чернова