Провадження №3/461/1170/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2025 року суддя Галицького районного суду м. Львова Мироненко Л.Д., з участю представника митниці Лубоцького Б.І., розглянувши матеріали, які надійшли з Львівської митниці про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм ТОВ Фортуна Рейзен, місце проживання - АДРЕСА_1 . Закордонний паспорт НОМЕР_1 від 23.05.2022, виданий 6133,

за ч.3 ст. 471 Митного Кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

27.11.2024 близько 6 год. 01 хв. в зону митного контролі на в`їзд в Україну по смузі руху «червоний коридор» пункту пропуску «Краківець Корчова» митного поста «Краковець» Львівської митниці заїхав рейсовий автобус марки «SCANIA», модель «К440ЕВ» реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким в якості водія слідував громадянин України ОСОБА_1 , здійснюючи міжнародне перевезення за маршрутом руху «Маріуполь-Свіноуйсьце».

Перед початком митного контролю громадянину України ОСОБА_1 було запропоновано заповнити митну декларацію для письмової декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних здійсненням підприємницької діяльності, у якій він заявив лише про наявність особистих речей.

Після перевірки заявлених відомостей та завірення митної декларації штампом «Під митним контролем № «4103», під час проведення митного огляду, окрім задекларованого в багажному відділені автобуса, без ознак приховування було виявлено товар, який відповідно до ст.378 МК України обмежений до переміщення через митний кордон України, а саме: шоколад без будь-якого маркування загальною вагою 1000 кг. Вказаний товар не був задекларований і водій ОСОБА_2 визнав його своєю власністю.

Відповідно до вимог частини 1 статті 378 Митного кодексу України, пропуск на митну територію України товарів, що класифікуються в 1 - 24 групах УКТ ЗЕД і ввозяться громадянами для вільного обігу, в будь-яких обсягах не дозволяється.

Особисті речі та товари, що не перевищували обмежену законодавство України норму ввезення були пропущені гр. ОСОБА_1 для ввезення на митну територію України.

Про наявність виявленого в ході митного огляду товару гр. ОСОБА_1 в процесі декларування не заявив та у митній декларації не вказав, тобто порушив вимоги ст. 257 Митного кодексу України.

Таким чином, на думку митного органу, громадянин ОСОБА_1 вчинив дії спрямовані на переміщення через митний кордон України товарів, що підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України, шляхом недекларування, тобто не заявив за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений Митним кодексом України, про товари, які переміщуються громадянином через митний кордон України.

Представник Львівської митниці в судовому засідання зазначив, що у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності, наявний склад правопорушення, яке йому інкриміноване. До останнього слід застосувати стягнення, передбачене санкцією ч. 3 ст. 471 Митного кодексу України.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Європейський суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Суд зауважує, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Зважаючи на обов`язок суду щодо розгляду справи в розумні строки, приходжу до переконання про можливість розгляду справи за відсутності особи щодо якої складено протокол.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку справи, у якій вона є стороною. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту. В поняття «розумний строк» розгляду справи Європейський суд з прав людини включає: складність справи, поведінку заявника, поведінку органів державної влади, важливість справи для заявника. В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Крім того, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

За наведених обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що особа, яка притягається до відповідальності неодноразово не з`явилася в судове засідання, обізнана про наявність даного адміністративного провадження та скерування справи на розгляд до суду, приймаючи до уваги вжиття судом вичерпних заходів для повідомлення особи про дату, час та місце розгляду справи і забезпечення її участі у розгляді справи, визнано можливим розгляд справи у його відсутності.

Суд, заслухавши думку представника Львівської митниці, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою Галицького районного суду м. Львова від 30.01.2025 року ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 471 МК України та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 грн Товар, вилучений згідно протоколу про порушення митних правил №1511/20900/24 від 27.11.2025 року було повернуто ОСОБА_1 .

Постановою Львівського апеляційного суду від 25.02.2025 року постанову Галицького районного суду м. Львова від 30.01.2025 року відносно ОСОБА_1 було скасовано. Матеріали справи повернуто Львівській митниці Держмитслужби через Галицький районний суд м. Львова для проведення у тридцятиденний строк додаткової перевірки та належного оформлення.

10.04.2024 року до Галицького районного суду м. Львова надійшли матеріали вказаної справи після належного дооформлення.

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він включає в себе об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкт, суб`єктивну сторону.

Відповідно до ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, через митний кордон України і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Об`єктом порушень митних правил є суспільні відносини, які виникають в галузі державного управління, охороняються законодавством, що встановлює митні правила, і яким завдається шкода у випадку вчинення митних правопорушень.

Об`єктивною стороною порушень митних правил є зовнішній прояв суспільно-небезпечного посягання на об`єкт, що перебуває під охороною адміністративно-правових санкцій. Об`єктивну сторону характеризують ознаки, які визначають акт зовнішньої поведінки правопорушника. До них належать діяння (дія чи бездіяльність), їх шкідливі наслідки, причинний зв`язок між діяннями й наслідками, місце, час, обстановка, спосіб, знаряддя та засоби вчинення порушень митних правил.

Факт митного правопорушення підтверджується даними, що містяться в:

- протоколі про порушення митних правил № 1511/20900/24 від 27.11.2024 року;

- копії митної декларації ОСОБА_1 від 27.11.2024 року;;

- акті про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу;

-довідці про вартість товару;

-висновку № -0230 від 04.05.2025 року;

-письмових поясненнях ОСОБА_1 .

Таким чином, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні митного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.471 МК України, а саме у недекларуванні товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та які переміщуються громадянами,

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом не встановлено.

Приймаючи до уваги характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ступінь її вини і майновий стан, суд приходить до висновку, що на останнього, слід накласти штраф в межах встановлених санкцією ч.3 ст.471 МК України.

При цьому, суд враховує, що дії ОСОБА_1 , а саме перевезення незадекларованих товарів, свідчать про його умисел на уникнення сплати митних платежів до Державного бюджету України у особливий період, а саме в умовах дії на території України правового режиму воєнного стану. Окрім того, вартість та вага переміщуваного товару значно перевищують допустиму неоподатковувану норму для громадян, що свідчить про перевезення товару з комерційною метою, а не для особистого споживання.

У висновку Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби № -0230 від 04.05.2025 року зазначено, що на дослідження було надано шоколад в поліетиленових пакетах, з ознаками втрати товарних характеристик при тривалому зберіганні. Ринкова вартість шоколаду, подібного з досліджуваним, становить 294,77 грн. за 1 кг. Враховуючи відсутність супровідних документів, велику партію товару, а також, що даний товар відноситься до групи нестандартних та низької якості, на даний товар застосовується знижка у розмірі 50% Таким чином, ринкова вартість 1 кг шоколаду, з урахуванням 50% знижки, становить 147,39 грн. Загальна ринкова вартість товару (1000 кг), зазначеного у постанові про призначення експертизи від 27.11.2024 в справі про порушення митних правил № 1511/20900/24, станом на 27.11.2024, становить 147 390,00 грн.

Разом з тим, відповідно до ст. 37 Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» забороняється обіг харчових продуктів, якщо вони ввезені на територію України контрабандно, неправильно марковані, непридатні до споживання, небезпечні тощо.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що товари, що були безпосереднім предметом правопорушення, (шоколад вагою 1000 кг без будь-якого маркування) і переміщення яких через митний кордон України обмежено законодавством України - підлягають конфіскації в дохід держави.

Згідно ст. 519 МКУ, витрати у справі про порушення митних правил складаються з видатків на інвентаризацію, зберігання, перевезення (пересилання) товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461цього Кодексу, а також з інших понесених митними органами витрат на провадження або розгляд справи. До витрат у справі про порушення митних правил належать також кошти, що виплачуються експерту за виконання його обов`язків та за роботу, виконану за дорученням митного органу, виплати добових, компенсації на проїзд до митного органу і назад та наймання приміщення, а також кошти, одержані свідком на відшкодування витрат, пов`язаних з викликом для дачі пояснень.

Відповідно до ст. 520 МКУ, витрати у справі про порушення митних правил відшкодовуються особою, щодо якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП та Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 слід стягнути в користь ДСА України судовий збір у розмірі 605,60 грн., а на користь Львівської митниці витрати на зберігання товару у сумі 2781,21 грн.

Керуючись ст.ст. 471 МК України, ст.ст.40-1,283 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України, та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 5100 (п`ять тисяч сто) грн. 00 коп.

Вилучений, відповідно до протоколу про порушення митних правил № 1511/20900/24 від 27 листопада 2024 року товар - конфіскувати в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівської митниці витрати за зберігання товару на складі митниці у сумі 8388,68 грн.

Повний текст постанови виготовлено 13 травня 2025 року.

Постанова судді у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова, особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи, митним органом, який здійснював провадження у цій справі протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Л.Д, Мироненко