КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Сітайло О.М. за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , його захисника Сіренка Максима Юрійовича, розглянувши апеляційну скаргу захисника Сіренка М.Ю. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Іванківського районного суду Київської області від 30 січня 2025 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Іванківського районного суду Київської області від 30 січня 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 18.10.2024 року о 10 год. 16 хв. на а/д Чорнобиль-ЧАЕС керував транспортним засобом «Ford Cargo», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, захисник Сіренко М.Ю. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Іванківського районного суду Київської області від 30 січня 2025 року скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити, обґрунтовуючи тим, що на відеозаписі не зафіксовано чіткої незгоди ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку; крім того, відеозапис не містить увесь перебіг подій, що унеможливлює прийняття законного та обґрунтованого рішення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши докази, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Об`єктивною стороною адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, передбачається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 285670 від 18 жовтня 2024 року ОСОБА_1 18.10.2024 року о 10 год. 16 хв. на а/д Чорнобиль-ЧАЕС керував транспортним засобом «Ford Cargo», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП та положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, передбачено, що огляд особи проводиться поліцейським з використанням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

У судовому засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 наполягав, що він не відмовлявся від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці, погоджувався пройти огляд стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Наведені пояснення ОСОБА_1 щодо перебігу подій наявними у адміністративних матеріалах доказами, у тому числі і відеозаписом з місця події, не спростовуються, позаяк відеозапис є небезперервним, і на ньому зафіксовано лише те, що ОСОБА_1 спілкувався з працівниками поліції, однак не містить інформації в достатньому обсязі як для доведеності того, що він відмовився від проходження огляду у встановленому Законом порядку, так і для спростування версії сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що має відповідні правові наслідки.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши відеозапис та оцінивши його як доказ у розумінні ст. 251 КУпАП, з огляду на значимість відеозапису як доказу, який покликаний повно та максимально точно зафіксувати фактичні обставини, дійшов висновку, що на відеозаписі, наявному в адміністративних матеріалах, не зафіксовано тих необхідних фактичних обставин, що містили би достатній обсяг інформації, яка слугувала би беззаперечними доказами вчинення ОСОБА_1 порушення ПДР, зокрема п. 2.5 ПДР, як і не спростовує доводів апелянта про порушення проведення огляду згідно ч. 3 ст. 266 КУпАП.

З огляду на викладене, відеозапис на переконання суду апеляційної інстанції, є недопустимим доказом. Інші докази у адміністративних матеріалах є похідними, а відтак з огляду рішення ЄСПЛ у справі «Яременко проти України» зазначено, що допустимість та достовірність похідних доказів прямо залежить від допустимості та достовірності первинних процесуальних джерел доказування по принципу «плоди отруйного дерева».

Отже, дослідженими доказами не спростовуються доводи апелянта про порушення ч. 3 ст. 266 КУпАП, зокрема порядку проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що має наслідком визнання огляду недійсним, відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП

Суд першої інстанції, посилаючись на докази на обґрунтування свого рішення, лише формально їх перерахував.

Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Згідно з ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

З урахуванням наведеного, вважаю, що доводи апелянта про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованими, постанова судді Іванківського районного суду Київської області від 30 січня 2025 року, в цій частині як незаконна підлягає скасуванню, а провадження на підставі ст. 247 КУпАП - закриттю.

Керуючись ст. 294 КпАП України, суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника Сіренка Максима Юрійовича в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Іванківського районного суду Київської області від 30 січня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.М. Сітайло