Справа № 135/503/25
Провадження № 3/135/208/25
ПОСТАНОВА

іменем України

05.05.2025 м. Ладижин Вінницька область

Суддя Ладижинського міського суду Вінницької області Волошина Т.В., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з відділення поліції №3 Гайсинського районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , працює на ПрАТ «МХП», РНОКПП: НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 173 та 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

1. Обставини справи

20 березня 2025 року о 08 год 00 хв ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в громадському місці на території заправки «ОККО» по вул. Процишина у м. Ладижин Гайсинського району Вінницької області, порушуючи громадський порядок і спокій громадян, виражався нецензурною лайкою.

Отже, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП, а саме дрібне хуліганство, що виразилося в нецензурній лайці, чим порушив громадський порядок і спокій громадян.

Крім того, 20 березня 2025 року о 08 год 05 хв ОСОБА_1 , в стані алкогольного сп`яніння в громадському місці на території заправки «ОККО» по вул. Процишина у м. Ладижин Гайсинського району Вінницької області, вчинив злісну непокору законній вимозі поліцейських, а саме не припинив нецензурно лаятись, намагався вчинити бійку.

Отже, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП, а саме злісну непокору законному вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

2. Повідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про розгляд справи

ОСОБА_1 належним чином та завчасно повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами провадження. Проте на судове засідання він не з`явився, причини неявки не повідомив, заяв або клопотань про відкладення розгляду не подавав.

Суд звертає увагу, що Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (справа Каракуця проти України). Однак, ОСОБА_1 до суду не прибув, розглядом справи не цікавився, своїм правом взяти участь у судовому розгляді не скористався.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_1 повідомлявся про час та дату розгляду справи, клопотань про відкладення судового розгляду до суду не направляв, з метою дотримання вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, суддя вважає можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

3. Загальні положення щодо правової природи адміністративного правопорушення та оцінки доказів

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до приписів ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Тобто, підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.

З аналізу наведеної вище норми слідує, що оцінці підлягає як кожний окремий доказ, так і всі зібрані докази в цілому, на підставі чого суддя повинен зробити обґрунтований висновок про їх належність і допустимість, достовірність та достатність фактичних даних, що встановлюються цими доказами, та мають значення для справи.

4. Правова кваліфікація дій за статтею 173 КУпАП

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінюючи сукупність наявних доказів, дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173 КУпАП.

Згідно з частиною першою статті 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, дрібне хуліганство це нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян, а також інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Об`єктивна сторона цього правопорушення полягає в активній, зовні вираженій поведінці особи, яка грубо порушує публічний порядок, створюючи конфліктну або агресивну атмосферу в громадському середовищі. Такі дії, незалежно від шкоди життю чи здоров`ю, мають суспільну небезпечність у формі морального тиску, образи, провокації, тривоги оточуючих.

У конкретному випадку така дія виявилася у використанні нецензурної лайки в публічному місці на території автозаправної станції «ОККО» у м. Ладижин.

Громадський порядок це система врегульованих правовими та соціальними нормами суспільних відносин, яка забезпечує: повагу до прав і свобод інших громадян; безпеку; моральний комфорт; суспільну стабільність.

Нецензурна лайка як форма вербального хуліганства порушує цю систему, оскільки: є однією з найбрутальніших форм словесної агресії; принижує гідність людей, які стали її мимовільними свідками; знижує рівень культури спілкування в публічному просторі; деструктивно впливає на моральний клімат у суспільстві.

У правовій літературі зазначається, що незалежно від мотивів особи, яка вживає лайку (зокрема, емоційний стан, провокації, особисті конфлікти), сама форма вираження нецензурна лексика є об`єктивною ознакою правопорушення.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю належних, допустимих і достовірних письмових доказів, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 772897 від 20 березня 2025 року, складеним відповідно до вимог ст. 256 КУпАП уповноваженим працівником поліції, з фіксацією дати, місця, обставин та суті порушення; протоколом про адміністративне затримання від 20.03.2025, який підтверджує факт втручання працівників поліції у ситуацію та правові підстави такого втручання; рапортом працівника поліції, у якому детально викладено перебіг подій, формулювання висловлювань ОСОБА_1 , його поведінку, реакцію на зауваження; письмовими поясненнями самого ОСОБА_1 , у яких він не заперечив факту присутності на місці події та не надав переконливого спростування описаних обставин.

Всі ці документи складені належним чином, містять узгоджену інформацію, не суперечать один одному, а їхнє походження та зміст не викликають сумнівів у суду.

Суд відповідно до ст. 252 КУпАП здійснив оцінку доказів на підставі внутрішнього переконання, яке сформоване в результаті всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи.

Усі подані докази: є належними стосуються предмета доказування; допустимими отримані у встановленому законом порядку; достовірними не містять ознак фальсифікації; достатніми утворюють логічно послідовну та обґрунтовану картину події.

На підставі викладеного, суд доходить висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173 КУпАП, доведена в повному обсязі.

5. Правова кваліфікація дій за статтею 185 КУпАП

Судом встановлено, що 20 березня 2025 року о 08 год 05 хв, на території автозаправної станції «ОККО» у м. Ладижин, ОСОБА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вчинив злісну непокору законним вимогам працівників поліції, які прибули на місце події у зв`язку з порушенням ним громадського порядку. Попри неодноразові усні вимоги поліцейських припинити протиправну поведінку та залишити територію АЗС, ОСОБА_1 продовжив висловлюватися нецензурною лайкою, агресивно поводитися та намагався вчинити бійку.

Ці дії правопорушника свідчать про відверту зневагу до законних вимог представників правоохоронного органу, які виконували службові обов`язки з охорони громадського порядку, та утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Відповідно до ст. 185 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків. Аналогічні дії щодо військовослужбовців або членів громадських формувань, які беруть участь в охороні громадського порядку, також підпадають під сферу дії цієї норми.

Зі змісту вказаної статті, а також відповідно до правових висновків, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України № 8 від 26.06.1992 року «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на правоохоронців», злісною непокорою вважається: неодноразова, демонстративна, наполеглива відмова особи виконати законну вимогу або розпорядження працівника поліції; поведінка, що має зухвалий, зневажливий характер, супроводжується агресією, викриками, фізичним чи вербальним опором; усвідомлений намір протистояти правоохоронцеві, а не проста пасивна бездіяльність.

У даному випадку дії ОСОБА_1 були не лише вербальними, а й поведінковими, тобто виявлялися не лише у словесному ігноруванні вимог поліцейських, але й у непокорі у формі активної дії агресивній поведінці, спробі фізичного конфлікту.

Судом встановлено наявність у діях ОСОБА_1 всіх чотирьох обов`язкових елементів складу адміністративного правопорушення: об`єкт публічні інтереси, зокрема встановлений порядок діяльності органів охорони правопорядку; об`єктивна сторона активна форма поведінки: демонстративне невиконання вимог поліції, виражене словесно та через дії; суб`єкт фізична осудна особа, яка досягла 16-річного віку ( ОСОБА_1 повнолітній); суб`єктивна сторона вина у формі прямого умислу, що підтверджується його послідовною, агресивною поведінкою і свідомим невиконанням вимог.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного правопорушення підтверджується такими доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 772898 від 20.03.2025, складеним уповноваженим працівником поліції з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП; протоколом про адміністративне затримання від тієї ж дати; рапортом працівника поліції, у якому чітко зафіксовані обставини злісної непокори; письмовими поясненнями самого ОСОБА_1 , у яких він не заперечував факту контакту з поліцейськими, але не навів жодного правового чи фактичного обґрунтування для своєї поведінки.

Оцінюючи ці докази окремо та в сукупності, суд дійшов висновку, що вони є: належними стосуються предмета доказування; допустимими отримані відповідно до процесуального закону; достовірними не містять суперечностей; достатніми вичерпно підтверджують склад правопорушення.

З огляду на викладене, суд вважає вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, доведеною. Його дії є суспільно небезпечними, спрямованими на підрив авторитету органів охорони правопорядку, свідчать про зневажливе ставлення до вимог закону і не можуть залишитися без юридичної оцінки.

6. Призначення адміністративного стягнення

Відповідно до частини другої статті 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим самим органом (посадовою особою), адміністративне стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне з числа вчинених правопорушень.

Оскільки справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених статтями 173 та 185 КУпАП, розглядаються одночасно, вони підлягають об`єднанню в одне провадження, якому присвоєно № 135/503/25. У зв`язку з цим адміністративне стягнення підлягає накладенню в межах санкції, передбаченої ст. 185 КУпАП, яка є більш суворою.

При вирішенні питання про вид та розмір адміністративного стягнення, суд виходить із вимог ст. 33 КУпАП, відповідно до якої при накладенні стягнення враховуються: характер вчинених правопорушень; обставини їх вчинення; особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан; обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.

У цій справі встановлено, що обидва правопорушення посягають на громадський порядок, а у випадку з порушенням, передбаченим ст. 185 КУпАП, йдеться про злісну непокору законним вимогам працівників поліції, що має високий ступінь суспільної небезпечності.

Згідно з матеріалами справи, пом`якшувальних обставин щодо ОСОБА_1 не встановлено. Натомість наявна обставина, що обтяжує відповідальність, а саме вчинення адміністративного правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Цей факт підтверджується: висновком КП «Ладижинська міська лікарня» № 48 від 20.03.2025; друкованими показниками тесту «Drager Alcotest 6810», відповідно до яких у крові ОСОБА_1 виявлено 0,77 проміле алкоголю.

Отже, дії особи вчинені в стані сп`яніння, що відповідно до ст. 33 КУпАП є обтяжуючою обставиною і свідчить про знижений самоконтроль, підвищену агресивність та байдужість до вимог закону.

Беручи до уваги: характер вчинених правопорушень; обставини їх вчинення; відсутність пом`якшуючих обставин; наявність обтяжуючої обставини (сп`яніння); вік, соціальний статус, зайнятість та майнове становище правопорушника, суд вважає, що накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у максимальному розмірі, передбаченому санкцією статті 185 КУпАП, є справедливим, законним і достатнім для досягнення мети адміністративного стягнення, передбаченої ст. 23 КУпАП, зокрема: виховання правопорушника у дусі додержання законів України; запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

7. Розподіл судових витрат

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП та пункту 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», з особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та щодо якої прийнято постанову суду, стягується судовий збір на користь держави у сумі 605,60 грн.

8. Узагальнюючий висновок суду

На підставі всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки доказів у сукупності відповідно до вимог статті 252 КУпАП, суд дійшов переконливого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу двох адміністративних правопорушень, передбачених статтями 173 та 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Кожне з вказаних правопорушень посягає на важливі об`єкти адміністративно-правової охорони громадський порядок, спокій громадян, а також належне функціонування органів публічної влади, зокрема органів охорони правопорядку. Вчинення зазначених проступків у стані алкогольного сп`яніння, що встановлено документально, свідчить про підвищений ступінь суспільної небезпеки діяння, демонстративну зневагу до вимог закону, норм моралі та представників влади.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 вчинив обидва правопорушення одночасно, в короткий проміжок часу, в одному місці, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Виходячи з цього, суд обґрунтовано застосував частину другу статті 36 КУпАП, яка передбачає накладення одного адміністративного стягнення в межах санкції більш серйозного правопорушення в даному випадку злісної непокори законній вимозі поліцейського (ст. 185 КУпАП).

Враховуючи характер вчинених правопорушень, їх обставини, особу правопорушника, ступінь вини, відсутність пом`якшуючих обставин та наявність обтяжуючої обставини вчинення діяння у стані сп`яніння, суд приходить до висновку, що накладення штрафу в максимальному розмірі, передбаченому санкцією ст. 185 КУпАП, є необхідним, достатнім та пропорційним заходом впливу, який відповідає меті адміністративного стягнення, визначеній у статті 23 КУпАП, а саме: виховання правопорушника в дусі дотримання законів України та правил співжиття; попередження вчинення ним нових правопорушень; утвердження законності та публічного порядку в суспільстві.

Отже, застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в межах санкції статті 185 КУпАП у максимальному розмірі є обґрунтованим, правомірним та спрямованим на досягнення цілей адміністративного провадження.

Враховуючи викладене, а також керуючись ст.ст. 33, ч. 2 ст. 36, 40-1, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.173 та ст. 185 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 255 (двісті п`ятдесят п`ять) гривень в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 грн 60 коп. (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Роз`яснити ОСОБА_1 , що штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП, у разі несплати штрафу у строк, встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду через Ладижинський міський суд Вінницької області.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя