Справа № 749/579/25
Номер провадження 3/749/323/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" травня 2025 р. м. Сновськ

Сновський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Чигвінцева М. С.

за участю секретаря Михалевич М. В.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сновськ матеріали, які надійшли від Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , громадянина України, -

за ч. 1 ст. 191 КУпАП-

В С Т А Н О В И В :

До Щорського районного суду Чернігівської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 048587 від 17.04.2025, складений щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 191 КУпАП.

З вказаного протоколу вбачається, що 01.04.2025 р. о 17 год. 00 хв. за адресою постійного проживання АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 розповіла по місце перебування ключів від сейфа, де зберігається вогнепальна мисливська зброя ІЖ-58 № НОМЕР_1 , дозвіл № НОМЕР_2 від 08.02.2025 р. до 08.01.2028 р., що призвело до доступу сторонньої особи у вільній формі до сейфу, де зберігається зброя, чим порушила вимоги п. 12.12 глави 2 розділу 2 Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї», затвердженої наказом МВС № 622 від 01.08.1991 р., чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.191 КУпАП.

Наказом голови Щорського районного суду Чернігівської області від 30 квітня 2025 року № 14 «Про здійснення організаційних заходів у зв`язку зі зміною найменування суду» встановлено вважати офіційним найменуванням суду - Сновський районний суд Чернігівської області, з дня державної реєстрації відповідних змін в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Внести зміни до відомостей про суд (в частині найменування юридичної особи), що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у порядку, визначеному законодавством.

У судовому засіданні ОСОБА_1 просила провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю у її діях складу правопорушення.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Частиною 1 статті 191 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил зберігання, носіння або перевезення нагородної, вогнепальної мисливської чи холодної зброї, а також пневматичної зброї калібру понад 4,5 міліметра і швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду і бойових припасів громадянами, які мають відповідний документ дозвільного характеру, виданий уповноваженим державним органом на зберігання зазначеної зброї.

Згідно пункту 12.12 глави 12 розділу II Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 622 (далі Інструкція), зброя, бойові припаси до неї, основні частини зброї, пристрої та патрони до них, що належать громадянам, мають зберігатися в металевих ящиках, сейфах, спеціально виготовлених для зберігання зброї, за місцем їх постійного проживання або в місцях тимчасового перебування власників (дачних будинках тощо) та які виключають вільний доступ до них сторонніх осіб. Про зберігання зброї, основних частин зброї, пристроїв у місцях тимчасового перебування власника власник повідомляє органи (підрозділи) поліції в порядку, визначеному пунктом 7.6 глави 7 розділу І цієї Інструкції. При цьому зброя, пристрої мають бути в розрядженому стані.

Дозволяється за погодженням з органами (підрозділами) поліції, де зареєстрована зброя, основні частини зброї та пристрої, тимчасове їх зберігання без права використання в іншого члена сім`ї або найближчої близької особи, а в разі їх відсутності - в органах (підрозділах) поліції або в інших громадян, які мають відповідні дозволи на зберігання особистої зброї на час тривалого (понад три місяці) відрядження, перебування на військових зборах або проходження власником строкової служби у Збройних Силах України при дотриманні встановлених правил її зберігання. В ЄРЗ та особових справах у паперовій формі власників робиться запис про передачу зброї, основних частин зброї на тимчасове зберігання.

Забороняється використання власником вогнепальної мисливської, пневматичної та охолощеної зброї, пристроїв за наявності вмотивованої постанови державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

З рапорту поліцейського офіцера громади сектору превенції Корюківського РВП вбачається, що ним було встановлено факт доступу сторонньої особи, а саме ОСОБА_2 до мисливської вогнепальної зброї ІЖ 58 № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_1 , дозвіл НОМЕР_3 від 08.01.2025 р.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 її колишній чоловік ОСОБА_2 прийшов та почав збирати речі, сказав, що забере рушницю ІЖ -58 № НОМЕР_1 , яку вона придбала за його гроші, щоб вирішити питання з продажем рушниці. ОСОБА_2 взяв ключі від сейфа, про місце зберігання яких йому повідомила ОСОБА_1 , та забрав рушницю. ОСОБА_1 не заперечувала тому, що рушниця була придбана за його кошти.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 обвинувачується у порушенні п. 12.12 глави 2 розділу II Інструкції, яке виразилося у повідомленні про місце зберігання ключів від сейфу, у зв`язку із чим доступ до сейфу отримала стороння особа.

Суд зауважує, що у главі 2 розділу 2 Інструкції п. 12.12 відсутній, вказаний пункт знаходиться у главі 12.

Виходячи зі змісту абз. 1 п. 12.12 Інструкції, ОСОБА_1 повинна була зберігати мисливську зброю у сейфі, який характеризується наступними ознаками:

- спеціально виготовлений для зберігання зброї,

- знаходиться за місцем її постійного проживання або в місцях тимчасового перебування

- виключає вільний доступ до них сторонніх осіб.

З протоколу про адміністративне правопорушення не вбачається, що сейф, у якому ОСОБА_1 зберігала рушницю, вказаним вимогам не відповідає.

Також у протоколі не зазначено про те, що ОСОБА_1 зберігала мисливську зброю у відмінному від свого місця проживання приміщенні або відносно неї встановлено тимчасове обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, що виключає порушення нею абзаців 2 та 3 п. 12.12 Інструкції.

У свою чергу, п. 12.12 не покладає на власника мисливської зброї зобов`язання не повідомляти іншим особам про знаходження ключів від сейфу або активно протидіяти особі, яка бажає забрати зброю із сейфу.

Крім того, з письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що рушниця була придбана за кошти її колишнього чоловіка, який і забрав рушницю.

Згідно ч. 2 ст. 251 КУПАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У той же час, орган поліції, маючи у розпорядженні вказані письмові пояснення ОСОБА_1 , жодних доказів на спростування її версії подій суду не надав, зокрема жодних документів про те, кому саме належить рушниця: ОСОБА_1 чи ОСОБА_2 , матеріали справи не містять, як і доказів про момент набуття права власності на вказану рушницю, періоду перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у шлюбі.

У той же час, судом встановлено, що рішенням Щорського районного суду Чернігівської області від 04.07.2016 р. у справі 749/605/16-ц, яке набрало законної сили 15.07.2016 р., було розірвано шлюб між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженкою с. Рогізки, Щорського району, Чернігівської області та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцем м. Одеса, Одеської області, зареєстрований 11.12.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Щорського районного управління юстиції, Чернігівської області, Україна, актовий запис № 88.

З вказаного рішення вбачається, що судом було встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.12.2012 року відповідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Щорського районного управління

Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи зазначену вище норму права та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) зроблено висновок, що у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована і один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Подружжя має право домовитися між собою про порядок користування майном, що йому належить на праві спільної сумісної власності (частина перша статті 66 СК України).

Правові підстави визнання майна особистою приватною власністю дружини, чоловіка закріплені у статті 57 СК України.

Згідно із частиною другою зазначеної статті особистою приватною власністю дружини та чоловіка є речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть тоді, коли вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя.

Відповідно до частини першої статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно положень частини четвертої статті 61 СК України речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Верховний Суд у постанові від 18 вересня 2019 року у справі № 640/20563/16-ц дійшов висновку, що зброя не може вважатися об`єктом індивідуального користування когось із подружжя, а тому не є особистою приватною власністю.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За відсутності у матеріалах справи доказів про те, що вказана зброя була придбана поза межами перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у шлюбі та доказів спростування презумпції спільності права власності подружжя на вказану рушницю у судовому порядку, суд, керуючись ст. 62 Конституції України, тлумачить вказані обставини на користь ОСОБА_1 , оскільки органом поліції не доведено, що доступ до сейфу отримала «стороння особа», як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, а не особа, якій вказана рушниця належить на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення; про застосування заходів впливу, передбачених статтею 241 цього Кодексу; про закриття справи. Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Зважаючи на викладене, провадження підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події та складу правопорушення.

Підстави для вирішення питання про стягнення судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 191, 245, 247, 280, 283, 284, 287 КУпАП, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , передбаченої частиною 1 статті 191 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Сновський районний суд особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя М. С. Чигвінцев