Справа № 473/2249/25
П О С Т А Н О В А

іменем України

"12" травня 2025 р. місто Вознесенськ

Суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області Зубар Н.Б., за участю секретаря судових засідань Волосовського А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, що надійшли від Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.51 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Суворовка Новоодеського району Миколаївської області, не працює, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2

В С Т А Н О В И В:

У протоколі про адміністративне правопорушення серія ВАД №608158 від 25.04.2025 року в розділі склад адміністративного правопорушення поліцейським, який склав цей протокол, зазначено, що: «25.04.2025 року близько 15-00 год. за адресою: м.Вознесенськ, вул.Київська, 60 ОСОБА_1 таємно викрав велосипед марки «Україна» синього кольору вартістю 1300 грн.».

В протоколі потерпілі не вказані, зазначено, що правопорушенням завдано матеріальну шкоду (невідомо кому) на суму 1300 грн. В протоколі вказані поняті: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; в розділі «виявлені речі вилучено для тимчасового зберігання» зазначено «у ОСОБА_1 вилучено велосипед синього кольору марки «Україна»».

Дії ОСОБА_1 особою, яка склала протокол, кваліфіковані за ч.2 ст.51 КУпАП.

Судом було досліджено матеріали провадження та встановлено, що згідно з рапортом чергового Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області від 25.04.2025 року було отримано заяву та зареєстровано ЄО за №5329 від 25.04.2025 року як крадіжка від ОСОБА_4 про те, що він просить притягнути до відповідальності невідому особу, яка 25.04.2025 р. в м.Вознесенську по вул.Київській викрала велосипед марки «Україна», чим спричинила матеріальний збиток на суму 1300 грн.

Згідно з заявою ОСОБА_1 добровільно видав працівникам поліції велосипед синього кольору «Україна», який він викрав 25.04.2025 р. близько 15-00 год. по вул.Київська в м.Вознесенськ.

В заяві, яка подана до поліції, ОСОБА_4 просить прийняти міри до невідомої особи, яка 25.04.2025 близько 15-00 год. вчинила крадіжку велосипеда марки «Україна» синього кольору, який він залишив поряд з «Сістек» за адресою вул.Київська, 60 м.Вознесенськ. Даними діями особа завдала матеріальний збиток на суму 1300 грн.

Згідно з розпискою від 25.04.2025 року ОСОБА_4 отримав від працівників поліції свій велосипед синього кольору марки «Україна», який було викрадено невідомою особою.

В своїх письмових поясненнях, які він надав поліції під час складання протоколу, ОСОБА_1 підтвердив факт викрадення ним велосипеду марки «Україна» синього кольору, а саме біля приміщення інтернет провайдера «Сістек» та після зупинки його працівниками поліції він зізнався у скоєному і видав викрадений велосипед працівникам поліції.

В письмових поясненнях, які він надав поліції під час складання протоколу (аркуш справи 7), ОСОБА_4 зазначив, що він має в користуванні велосипед марки «Україна» синього кольору, який він придбав у свого знайомого близько 10 років за 1500 грн. 25.04.2025 р. велосипед він залишив поряд з приміщенням «Сістек» по вул.Київська, 60 м.Вознесенська. Приблизно о 15-20 год. він виявив зникнення велосипеду. Після перегляду відеоспостереження було виявлено невідомого чоловіка, що викрав велосипед, потім він звернувся до поліції.

До матеріалів справи долучені фото та диск з відеозаписом " E:/0_639accee.mp4", на якому зафіксовано факт викрадення велосипеду.

Відповідно ст.278 Кодексу України про адміністративні правопорушення під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен перевірити чи правильно складений протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він складається з: об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкту, суб`єктивної сторони.

Одним із елементів складу адміністративного правопорушення є його об`єктивна сторона дія чи бездіяльність, наслідки в даному випадку у вигляді шкоди, що відповідає вартості викраденого майна, та причинний зв`язок між діями чи бездіяльністю та наслідками, що настали.

У даному випадку для розрахунку вартості викраденого майна за ст.51 КУпАП використовують податкову соціальну пільгу аби встановити межу кваліфікації дрібної крадіжки.

Так законом України від 18 липня 2024 року №3886-IX ст.51 КУпАП викладено у новій редакцій та встановлено, що максимальний розмір викраденого майна для кваліфікації дій особи як дрібне викрадення чужого майна за ч.2 ст.51 КУпАП не може перевищувати двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, розмір якого визначається на підставі положень пункту 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового Кодексу України для відповідного року, що в 2025 році становить 3028 гривень.

Згідно із ч.2 ст.51 КУпАП 0,5 НМДГ - половина від 1 514 грн. 757 грн. Якщо людина вкраде майно на таку суму, то її дії підпадатимуть під ознаки правопорушення, передбаченого ч.1 ст.51 КУпАП, а більше цієї суми і до 3028 грн., то такі дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.51 КУпАП.

Отже конструкція об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.2 ст.51 КУпАП, свідчить про обов`язковість належного встановлення вартості майна, яке було викрадене.

Також з об`єктивної сторони крадіжка відноситься до злочинів/правопорушень з матеріальним складом. Тому, крім діяння (таємного викрадення), обов`язковими її ознаками є позитивна матеріальна шкода, спричинена власнику викраденого майна, яка визначається його вартістю.

Визначення вартості викраденого майна має значення для розмежування діянь, передбачених ст.51 КУпАП та ст.185 КК України.

Так Верховний Суд в Постанові від 15 листопада 2023 року справа № 336/10493/13-к провадження № 51- 3243 км 19 зазначив, що: «З об`єктивної сторони крадіжка відноситься до злочинів з матеріальним складом, тому, крім діяння (таємного викрадення), обов`язкового її ознакою є матеріальна шкода, спричинена власнику викраденого майна, яка визначається його вартістю, а також - причинний зв`язок між цією шкодою і таємним викраденням. Відповідно до усталеної судової практики, розмір майна, яким заволоділа винна особа в результаті вчинення відповідного злочину, визначається лише вартістю цього майна, яка виражається у грошовій оцінці. Вартість викраденого майна визначається за роздрібними (закупівельними) цінами, що існували на момент вчинення злочину, а розмір відшкодування завданих злочином збитків - за відповідними цінами на час вирішення справи в суді. За відсутності зазначених цін на майно його вартість може бути визначено шляхом проведення відповідної експертизи. Для встановлення розміру шкоди, завданої злочинними діями, передбаченими ст.185 КК, обов`язковим є встановлення вартості не будь-якого майна, аналогічного предмету злочину, а конкретної речі, яка була предметом злочину. Вартість викраденого майна є вирішальною для відмежування таємного викрадення чужого майна (крадіжки) як кримінального проступку від дрібного викрадення чужого майна шляхом крадіжки, яке є адміністративним правопорушенням (ст. 51 КУпАП). Суд не погодився з твердженням сторони обвинувачення, що сума завданих збитків потерпілій становить 3700 грн, оскільки органом досудового розслідування будь-яких підтверджуючих доказів вартості викраденого майна не було надано, а жоден з досліджених в судовому засіданні доказів не підтверджує розмір завданої потерпілій матеріальної шкоди, і будь-які інші докази, якими визначається вартість викраденої коляски, матеріали кримінального провадження не містять».

Згідно з висновком щодо застосування норм права, який міститься у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 25 листопада 2019 року в справі №420/1667/18, Постанова від 25 листопада 2019 року справа №420/1667/18 провадження № 51-10433 кмо 18 Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду визначено, що: «В окремих кримінальних провадженнях для встановлення розміру матеріальних збитків не потрібні наукові, технічні або інші спеціальні знання, а достатньо загальновідомих і загальнодоступних знань для оцінки даних, отриманих за допомогою інших, крім експертизи, джерел доказування, про найменування викраденого товару та його вартості (наприклад, щодо вартості викраденої безпосередньо з магазину роздрібної торгівлі товарної продукції, на яку є роздрібна ціна) чи проведення простих арифметичних розрахунків».

Згідно ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вичиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину у справі.

Суд звертає увагу на той факт, що в протоколі про адміністративне правопорушення серія ВАД №608158 від 25.04.2025 року працівником поліції, який склав цей протокол, визначено вартість викраденого майна 1300 грн.

Натомість як довідки про вартість викраденого майна з магазину чи експертного висновку матеріали справи не містять та є не зрозумілим яким чином було встановлено вартість викраденого та за якими цінами.

У своїх письмових поясненнях ОСОБА_4 вказує на вартість велосипеда (яка мала місце 10 років тому - 1500 грн.), в інших матеріалах справи і в протоколі вартість викраденого майна вказана як 1300 грн. Тобто є не зрозуміло яким чином обчислено вартість велосипеду із урахуванням зносу, оскільки для цього потрібні або спеціальні знання, або проведені самостійно розрахунки, підтверджені документально.

Оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що провадження по справі слід закрити за відсутністю складу правопорушення, оскільки наданими доказами не доведено наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.51 КУпАП, а саме відсутні докази на підтвердження вартості викраденого майна. Суд не уповноважений збирати докази на підтвердження вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки це є обов`язком осіб, які відповідно складають протоколи. Так, ч.2 ст.251 КУпАП передбачає, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, у даному випадку на органи Національної поліції.

За таких обставин провадження по справі відносно ОСОБА_1 слід закрити з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.51 КУпАП, а саме через недоведеність поліцією об`єктивної сторони правопорушення, зокрема вартості викраденого майна.

Щодо питання про повернення протоколу, то суд вважає, що це право, а не обов`язок суду приймати рішення про повернення протоколу. Тим більше, що згідно із Постановою від 02 вересня 2021 року справа №11-97 сап20 Велика Палата Верховного Суду зазначила таке:

«74. Норми КУпАП, які встановлюють процедуру адміністративного розслідування і стадію розгляду справи уповноваженим органом (судом), не містять законодавчих положень, які б за окресленої правової ситуації передбачали можливість повертати справу про адміністративне правопорушення для дооформлення протоколу й належного виконання вимог статті 256 цього Кодексу у частині забезпечення присутності порушника в суді. Водночас немає й процесуальних норм, які б забороняли, зокрема, судді, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, вимагати від уповноваженого органу виконати належним чином вимоги процесуального закону щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення і його реалізації таким чином, щоб можна було вирішити питання про винність особи у вчиненні адміністративного проступку з дотриманням строків розгляду і без порушення прав особи порушника чи осіб, які потерпіли від дій останнього. Принаймні чітких й однозначних положень, які б дозволяли чи забороняли повертати протоколи для забезпечення присутності порушника під час розгляду справи, процесуальне адміністративно-деліктне законодавство не містить.

89. Велика Палата Верховного Суду наголошує, що відсутність чітко встановленого законом порядку розгляду справ про адміністративне правопорушення або неузгодженість його складових унеможливлює настання відповідальності судді за свободу суддівського розсуду, тобто можливість судді обирати (визначати) найбільш оптимальний варіант рішення (дії) з кількох юридично допустимих його (її) варіантів».

Крім того, після повернення протоколу посадовій особі, що його склала, жодні виправлення до протоколу вже внесені не можуть бути, оскільки згідно п.6 та п.7 Розділу ІІ Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 №1376 «Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції»: «Усі реквізити протоколу про адміністративне правопорушення заповнюються чорнилом чорного або синього кольору, розбірливим почерком, державною мовою. Не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено».

Керуючись ч.2 ст.51, 247, 283, 284, 287 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.2 ст.51 КУпАП- закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.51 КУпАП.

Велосипед синього кольору марки «Україна», який згідно з розпискою від 25.04.2025 року ОСОБА_4 отримав від працівників поліції, - залишити останньому.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту винесення постанови до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області.

Суддя Н.Б.Зубар