ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 548/877/23 Номер провадження 33/814/47/25Головуючий у 1-й інстанції Старокожко В. П. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Дряниця Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Хорольського районного суду Полтавської області від 29 березня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в:

Постановою Хорольського районного суду Полтавської області від 29 березня 2024 року ОСОБА_1 визнано винною у тому, що вона 16 квітня 2023 року близько 22 год 33 хв в м. Хорол по вул. Кременчуцькій, 44 Лубенського району Полтавської області керувала автомобілем марки Peugeot Expert, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, відмовившись від проходження огляду на стан сп`яніння, чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР України.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП та наклав адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 рік.

Не погоджуючись з постановою суду її в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 , в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Вказує, що наявні у справі матеріали, отриманні із порушенням встановленої законом процедури ініціювання проведення огляду особи на стан сп`яніння, а тому є незаконними.

На розгляд до суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та її захисник Колотій С.М. не з`явились, позаяк належним чином повідомлялись про розгляд справи, призначений на 13 травня 2025 року.

Від ОСОБА_1 13 травня 2025 року надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою із зобов`язанням надати довідку від лікаря на наступне судове засідання.

Від адвоката Колотія С.М. надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з погіршенням стану здоров`я ОСОБА_1 . Вважає свою явку до судового засідання без участі ОСОБА_1 недоцільною.

Розглянувши доводи заявників та матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд не вбачає підстави для їх задоволення, з огляду на наступне.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання (справа «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії»).

Так, розгляд справи про адміністративне правопорушення відкладався вісім разів за заявами та клопотаннями ОСОБА_1 та адвоката Колотія С.М., з них: два рази через процесуальні питання, пов`язані із клопотаннями про витребування доказів (05 грудня 2024 року, 06 лютого 2025 року), один раз за заявою ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи через погіршення погодних умов та ожеледицю (24 січня 2025 року), та чотири рази за заявою ОСОБА_1 та адвоката Колотія С.М. про відкладення розгляду справи через перебування ОСОБА_1 на лікуванні з зобов`язанням надати відповідні докази на наступне судове засідання (07 листопада 2024 року, 04 березня 2025 року, 03 квітня 2025 року, 22 квітня 2025 року), проте, жодного доказу на підтвердження неможливості прибуття особи на попереднє судове засідання суду так і не було надано.

Таким чином, зобов`язання надати суду докази на підтвердження перебування на лікуванні ОСОБА_1 під час попередніх судових засідань, які були відкладені за заявою особи, не були виконані.

За таких обставин апеляційний суд вважає такі дії скаржника зловживанням своїми процесуальними правами методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а тому критично відноситься до тверджень про перебування ОСОБА_1 на лікуванні 13 травня 2025 року, вважаючи їх не доведеними та необґрунтованими.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що поважність підстав, що зумовили неявку особи на розгляд справи є недоведеною, а тому така заява залишається без задоволення.

Крім того, слід зауважити, що інтереси ОСОБА_1 у межах даної справи представляє адвокат Колотій С.М., який наділений повним об`ємом повноважень для надання професійної правової допомоги довірителю, а тому його позиція про недоцільність його участі у розгляді справи без ОСОБА_1 є необгрунтованою, а відповідна заява про відкладення справи задоволенню не підлягає.

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 та її захиснику Колотію С.М. відомо про те, що в провадженні апеляційного суду перебувають на розгляді матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за її апеляційною скаргою, та були належним чином повідомлені про розгляд справи у суді.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за можливе проводити розгляд справи без участі скаржника та її захисника, які мали об`єктивну реальну можливість прийняти участь у судовому засіданні та організувати ефективний захист своїх інтересів у суді.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до положень п.2.9.а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до положень п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає, зокрема, за керування транспортними засобами в стані наркотичного сп`яніння.

Відповідно до п. 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735, ознаками наркотичного сп`яніння, є наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці), звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

За змістом статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтується на даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 433231 від 16 квітня 2023 року; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння від 16 квітня 2023 року; поясненнями свідків; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського та відеореєстратора службового автомобіля.

У апеляцій скарзі містять доводи щодо неналежності та недопустимості вищевказаних доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, на спростування правомірності протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 433231 від 16 квітня 2023 року скаржник наводить доводи щодо наявності у протоколі граматичних та орфографічних помилок, які не приймаються до уваги апеляційного суду, з огляду на те, що зазначене є опискою.

Описка - це зроблена механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка, яка допущена під час письмово - вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Також, під описками слід розуміти, неправильне написання слів.

Апеляційний суд зазначає, що зазначені у апеляційний скарзі описки у протоколі не впливають на кваліфікацію дій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Доводи апеляційної скарги, що у змісті протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не було інкриміновано перебування у стані алкогольного сп`яніння є безпідставними, оскільки особі інкримінувалась саме відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що утворює окремий склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

З цих же підстав необґрунтованими є доводи скаржника щодо відсутності у протоколі констатації порушення водієм п. 2.9а ПДР, оскільки вказане положення Правил дорожнього руху України передбачає відповідальність за факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, який у межах даного провадження не встановлений.

Також не знайшов свого підтвердження довод апелянта про відсутність у протоколі вказівки технічного засобу за допомогою якого здійснено відеофіксацію, так як у змісті протоколу в якості додатку зазначено відео з бодікамер з відповідними номерами.

Що стосується доводів апеляційної скарги щодо неналежності в якості доказів пояснень свідків через те, що вказані пояснення написані не власноручно, то слід зауважити, що процедура проведення огляду на стан сп`яніння не містить обмежень щодо можливості заповнення бланку пояснень свідка саме працівником патрульної поліції зі слів свідка події.

При цьому визначальним є саме факт підтвердження відповідності наданих пояснень, шляхом внесення власноручного запису свідком та його підписом.

Так, у межах даного провадження свідками було підтверджено факт відповідності відображення їх пояснень, шляхом внесення запису «З моїх слів записано вірно і мною прочитано» та підписом, що узгоджується з вимогами закону.

Таким чином, у межах даної справи факт відмови особи від походження огляду на стан сп`яніння підтверджується сукупністю доказів поясненнями свідків та відеозаписом, які між собою узгоджуються і містять фактичні дані про відповідність обставин викладених у протоколі реальним обставинам подій.

Доводи апеляційної скарги, що свідками не було засвідчено факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом не приймаються судом до уваги, оскільки даний факт не вимагає засвідчення свідками, які, відповідно до ст. 266 КУпАП залучаються для проведення огляду водія зупиненого транспортного засобу.

Крім того, в апеляційній скарзі наголошується на безпідставності направлення водія ОСОБА_1 для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння до КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей Полтавської обласної ради», який знаходиться значно територіально віддаленіше, ніж КНП «Хорольська міська лікарня».

З метою дослідження обґрунтованості зазначених вимог, за клопотанням адвоката Колотія С.М., постановою Полтавського апеляційного суду від 07 грудня 2025 року, зокрема, витребувано у КНП «Хорольська міська лікарня» Хорольської міської ради інформацію про перебування у вказаному медичному закладі 16 квітня 2024 року чергового лікаря на цілодобовому прийомі для огляду осіб на стан сп`яніння.

Згідно відповіді КНП «Хорольська міська лікарня» Хорольської міської ради від 24 лютого 2025 року № 01-02/256, на приймальному відділенні КП «Хорольська міська лікарня» Хорольської міської ради не проводиться огляд пацієнтів на стан алкогольного сп`яніння.

Таким чином, з огляду на відсутність у КП «Хорольська міська лікарня» Хорольської міської ради можливості здійснювати огляд пацієнтів на стан сп`яніння, то направлення ОСОБА_1 до КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей Полтавської обласної ради» для здійснення відповідного огляду узгоджується з вимогами закону.

В частині надання оцінки мотивам скаржника в частині оспорення як доказу відеозапису з нагрудної камери поліцейського та зафіксованих на ньому подій, апеляційний суд приходить до наступних висновків

Доводи апеляційної скарги щодо недоведеності факту керування особою транспортним засобом спростовуються змістом відеореєстратора службового автомобіля патрульної поліції на якому зафіксовано факт руху автомобіля Peugeot Expert, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який рухався на зустріч автомобілю патрульної поліції. Після подачі поліцейським сигналу автомобіль зупинився.

В подальшому факт керування транспортним засобом не оспорювався та був неодноразово визнаний особисто ОСОБА_1 під час спілкування з патрульними поліцейськими, що відображено на матеріалах відеозапису, зокрема о 23 год. 00 хв. хронометражу, де ОСОБА_1 вказує, що вона везе своїх пасажирів.

Твердження скаржника про відсутність доказів наявності підстав для зупинки транспортного засобу не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Так, вказані доводи були дослідженні судом першої інстанції та їм надана належна правова оцінка, а саме, що з відеозапису реєстратора службового автомобіля вбачається, що після того, як працівник поліції подав сигнал зупинки для водія ОСОБА_1 , остання при здійснення цього маневру, прийнявши крайнє праве положення, не ввімкнула відповідний показчик повороту, чим порушила п.9.2а ПДР України, згідно якого водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: перед початком руху і зупинкою.

Зважаючи на це, працівники поліції мали право здійснити перевірку документів останньої і, як наслідок, виявивши в неї ознаки сп`яніння, запропонувати останній пройти огляд в зв`язку з цим.

При цьому, апеляційний суд не надає оцінку доводам апеляційної скарги щодо незгоди із наявністю причини для зупинки, оскільки предметом судового розгляду є питання притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення особою саме п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Твердження скаржника про відсутність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, що на думку позиції захисту, виключало можливість ініціювання проходження нею огляду на стан сп`яніння, також є необґрунтованими.

Відповідно до п.п. 2, 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі Інструкції), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками наркотичного сп`яніння, є наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці), звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Виявлення у водія ознак алкогольного сп`яніння належить до повноважень патрульного поліцейського, і наявність чи відсутність яких, за вимогою поліцейського підлягає доведенню водієм транспортного засобу, у встановленому законом порядку.

Факт виявлення поліцейським ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 зобов`язував останню, як водія транспортного засобу, відповідно до вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, пройти на вимогу уповноваженої особи в установленому порядку медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, яка не була нею виконана, що є безпосередньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Так само спростовуються матеріалами справи вказівки скаржника на відсутність категоричної відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки факт відмови особи від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці та у медичному закладі підтверджується як поясненнями свідків, так і матеріалами відеозапису із нагрудної камери поліцейського, зокрема о 23 год. 08 хв. хронометражу, де ОСОБА_1 на питання поліцейського чи буде вона проходити огляд у медичному закладі, стверджує однозначне та безапеляційне «Ні.».

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги в частині того, що відеозапис не є належним та допустимим доказом, оскільки не є повним та безперервним, суд зазначає наступне.

Відповідно п. 1.4.5 «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів)», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03 лютого 2016 року, однією із декількох цілей використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції є забезпечення об`єктивного розгляду справ уповноваженими органами шляхом створення додаткових належних доказів. При цьому, відсутність одного чи декількох відео файлів, ніяким чином не можуть впливати на повноту, всебічність та об`єктивність з`ясування обставин справи та доведеності поза розумним сумнівом факту вчинення особою адміністративного правопорушення, оскільки наявні в матеріалах справи відеозаписи повністю узгоджуються з обставинами справи та доданими доказами.

Окрім того, наявних відео файлів цілком достатньо для досягнення цілей, регламентованих у п. 1.4.5 Інструкції.

Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність вищевказаних відеозаписів не надано.

Протокол про адміністративне правопорушення та відеозапис не містять істотних розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи.

Підсумовуючи наведені в апеляційній скарзі доводи, суд вбачає, що скаржником надається детальний аналіз несуттєвих процесуальних неточностей, як то граматичні помилки у протоколі про адміністративне правопорушення чи зазначення у шаблонному бланці пояснень свідків міста його складення (яке в подальшому вірно вказано у змісті пояснень свідка) та інших процесуальних документах, пов`язаних із процедурою ініціювання огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, які не спростовують законність наявних у справі доказів.

Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення. Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Такий вимір суттєвості порушень застосовує Європейський суд з прав людини, який у своїх рішеннях демонструє виважений підхід до оцінки характеру допущених порушень належної процедури з точки зору їх можливого впливу на загальну справедливість судового розгляду. Метод «оцінки справедливості процесу в цілому» не передбачає дослідження правомірності будь-якої окремої процесуальної дії у відриві від інших етапів процесу. По суті, ЄСПЛ у своїх рішеннях акцентує увагу на необхідності з`ясувати, «чи перетворили допущені порушення (в контексті конкретних обставин справи) судовий розгляд у цілому на несправедливий».

Інакше кажучи, за принципами, що сповідує ЄСПЛ, скасування певного акта з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що матеріалами справи доведено та в судовому засіданні не спростовано факт керування автомобілем ОСОБА_1 , її відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, то вказані в апеляційній скарзі порушення при складенні матеріалів про адміністративне правопорушення, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, якийвсебічно, повно та об`єктивно розглянув зазначену справу, правильно встановив фактичні обставини, дослідив та оцінив наявні у справі докази та ухвалив законне, обґрунтоване та справедливе рішення.

Адміністративне стягнення накладено на ОСОБА_1 відповідно до безальтернативної санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з додержанням вимог ст. 33 КУпАП, відповідно до яких при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху не враховуються особа порушника, його майновий стан та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Підстави для скасування або зміни постанови місцевого суду, що є законною та обґрунтованою відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Хорольського районного суду Полтавської області від 29 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського апеляційного суду Ю. В. Дряниця