Справа № 438/2240/24
Провадження № 3/438/53/2025
П О С Т А Н О В А

іменем України

15 травня 2025 року суддя Бориславського міського суду Львівської області Слиш А.Т., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності, які надійшли з відділення поліції №1 Дрогобицького районного відділу поліції ГУНП у Львівській області

стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, особи з інвалідністю 2 групи, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

за участю представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Татунця В.В.(поза межами суду),

в с т а н о в и в :

у провадженні Бориславського міського суду Львівської області перебувають матеріали адміністративної справи за № 438/2240/24, провадження № 3/438/53/2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №918689 від 12 грудня 2024 року.

Крім цього, у провадженні перебувають також матеріали адміністративної справи за № 438/2244/24, провадження № 3/438/57/2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №194466 від 12 грудня 2024 року.

Відповідно до ст.36 КУпАП: при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Враховуючи, що справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), вказані матеріали взаємопов`язані та спільний їх розгляд є доцільним, відповідно справи про притягнення ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 та ч.1 ст.130 КУпАП слід об`єднати в одне провадження, присвоївши об`єднаній справі номер № 438/2240/24, провадження № 3/438/53/2025.

12 грудня 2024 року о 01 год 18 хв в м. Бориславі по вул. Озерна, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mazda 626» р.н. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, що зафіксовано на технічний засіб, а саме на нагрудну бодікамеру. Зі статтею 266 КУпАП ознайомлений, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про що складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№194466 від 12 грудня 2024 року.

Крім цього, згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №918689 від 12 грудня 2024 року, 12 грудня 2024 року о 01 год 30 хв в м. Бориславі на вул. Трускавецька, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mazda 626» р.н. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, невиразна мова, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння з використанням технічного засобу «DragerAlcotest 6820» на місці зупинки та в медичному закладі відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судове засіданні особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи, згідно положень ст.ст. 268, 277-2 КУпАП, не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Відповідно до положень ст.268 КУпАП визначний вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, під час розгляду яких участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою, а справа про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП до таких не відноситься, тому суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 . Його право при цьому не порушується, в тому числі і на захист, оскільки будучи повідомленим про розгляд справи він не з`явився.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалого судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі. Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень п.1 ст. 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку. При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Слід зазначити, що Європейський суд у своїх рішеннях наголошує на тому, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожна з сторін, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у її справі.

Аналіз наведених норм дає суду підстави дійти висновку, що наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Тому суд, враховуючи думку представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Татунець В.В. про можливість розгляду справи за відсутності особи, вважає можливим розгляд справи проводити у відсутність правопорушника.

У судовому засіданні представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Татунець В.В. заявив клопотання про скерування вищезазначених матеріалів на доопрацювання. Зазначив, що вищезазначені протоколи складені стосовно ОСОБА_1 працівниками поліції з різницею у часі 3 хвилини. Відтак неможливо встановити юридичного аспекту, саме який розпочався раніше, а рішення прийнято пізніше, а інший протокол складався пізніше, а прийнятий раніше, відповідно не відповідає вимогам КУпАП. Вважає, що працівниками поліції було складено відносно ОСОБА_1 в один день два протоколи щодо вчинення ОСОБА_1 одного і того ж самого адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Татунця В.В., вивчивши представлені адміністративні матеріали, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП за епізодом відмови від проходження на стан алкогольного сп`яніння (протокол серії ЕПР1 №194466 від 12 грудня 2024 року), доведена зібраними доказами, враховуючи наступне.

Відповідно до ст.278 Кодексу України про адміністративні правопорушення, під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен перевірити чи правильно складений протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Доказами в справі про адміністративне правопорушення згідно ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінка доказів відповідно до ст.252 КУпАП відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Частиною 1 ст.130 КУпАП встановлено відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Провина водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, винуватість останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, вчиненому при вище викладених обставинах повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, що ретельно перевірені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та взаємозв`язку для ухвалення даного рішення, а саме:

із оглянутого у судовому засіданні відео на СД-диску, долученого до матеріалів справи вбачається на відеозаписі мається запис з відеореєстратора поліцейського автомобіля, на якому 12 грудня 2024 року о 01 год 18 хв. зафіксовано рух автомобіля «Mazda 626» р.н. НОМЕР_2 в м. Бориславі по вул. Озерна на відеозаписі зафіксовано. Далі працівники поліції підходять до автомобіля та працівники поліції встановлюють особу ОСОБА_1 . Інспектор поліції повідомляє про порушення Правил дорожнього руху, оскільки він керував транспортним засобом пасивної безпеки та був не пристебнутим ременем безпеки. Працівник поліції запитує, чи водій вживав спиртні напої, на що останній відповідає, що вживав зранку. Після цього працівник поліції вказує, що він бачить у водія ознаки алкогольного сп`яніння. Працівник поліції пропонує пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Поліцейський неодноразово пропонує пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння та повідомляє про необхідність проходження відповідного огляду, а також вказує, що відмова від такого проходження прирівнюється до керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння. Натомість водій нецензурно виражається на адресу працівників поліції. Працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 , що у зв`язку з тим, що він відмовляється пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, відносно нього буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП та вилучено посвідчення водія. Поліцейський ще кілька раз пропонував пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, роз`яснював, що відмова прирівнюється до керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, на що водій вказав, що відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, нічого підписувати не буде.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП. Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості не викликають. Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) ОСОБА_1 , а також захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Татунець В.В. на час розгляду суду не надали.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати, постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі- ПДР) зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд у відповідності до п. 2.5 ПДР кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року (далі Порядок), та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Зі змісту переглянутого у судовому засіданні відеозапису вбачається, що працівники поліції зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 . Під час спілкування з водієм у інспектора виникла підозра про його перебування в стані алкогольного сп`яніння, тому останньому було кілька раз запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, від чого водій щораз відмовлявся. Наслідки такої відмовити теж було неодноразово роз`яснено.

Суд зазначає, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`янінням у встановленому законом порядку.

Також з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 був ознайомлений з тим, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто йому було відомо про поставлене у провину правопорушення. Йому були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також наслідки відмови від проходження такого огляду.

До матеріалів справи долучено акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з яким водій 12 грудня 2024 року о 01 год 40 хв. направлявся у КНП «Дрогобицька міська лікарня №1».

Отже, враховуючи, що судом не встановлено недотримання працівником поліції вимог ст. 254, 255, 256 КУпАП при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, пропонування пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та фіксація відмови ОСОБА_1 від нього були проведені працівниками поліції з дотриманням процедури, суддя, оцінюючи кожен наведений доказ за своїм внутрішнім переконанням, вважає їх належними, допустимими та достовірними, а їх сукупність є достатньою для того, щоб покласти в основу цієї постанови щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній, керуючи транспортним засобом, на вимогу поліцейського відмовився пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

За таких обставин направлені до суду матеріали та їх аргументація, на думку суду, не являються сумнівними, узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь його вини та особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також наслідки вчиненого ним правопорушення, ставлення його до скоєного, вважаю за необхідне застосувати відносно нього адміністративне стягнення у виді накладання адміністративного штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» Судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.

Судом не встановлені обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника.

Крім того, відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Разом з тим матеріали справи містять відомостей про те, що громадянин ОСОБА_1 відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору - особа з інвалідністю 2 групи , відтак останнього слід звільнити від сплати судового збору за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Щодо протоколу про адміністративні правопорушення ААД №918689 від 12 грудня 2024 року за ч.1 ст. 130 КУпАП суд дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, та оцінивши їх в сукупності, дійшов наступних висновків.

Як зазначалось вище, вимоги ПДР щодо проходження огляду на стан сп`яніння стосуються тільки особи, яка безпосередньо керувала транспортним засобом, що свідчить про те, що факт керування транспортним засобом як і факт відмови від проходження згідно із встановленим порядком огляду на стан сп`яніння при розгляді справ про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП повинні бути доведені сукупністю доказів, які дозволяють прийняти відповідне процесуальне рішення.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №918689 від 12 грудня 2024 року, що 12 грудня 2024 року о 01 год 30 хв в м. Бориславі на вул. Трускавецька, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mazda 626» р.н. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, невиразна мова, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння з використанням технічного засобу «DragerAlcotest 6820» на місці зупинки та в медичному закладі відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений на бланку відповідного зразка, уповноваженою на те особою інспектором СРПП ВП №1 Дрогобицького РВП ГУНП у Л.О ст. лейтенантом поліції Фрішко Д.Й. .

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Статтею 268 КУпАП визначені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Так, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У наведених положеннях Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, як під час складання протоколу про адміністративне правопорушення так і на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до адміністративної відповідальності.

Під час розгляду справи встановлено, що посадовою особою органу поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП особі, яка притягується до адміністративної відповідальності не роз`яснені її права і обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП, що є обов`язковою умовою складання протоколу (ст.256 КУпАП).

Таким чином, посадовою особою порушений порядок провадження у справі про адміністративне правопорушення, зокрема вимоги ст.256 КУпАП.

З відеозапису події встановлено, що працівники поліції не ознайомили водія із розглядом справи в суді, повідомили про те, що не вилучають документи і не виписують тимчасовий дозвіл. Права встановлені ст..268 КУпАП і ст. 63 Конституції ОСОБА_1 не роз`яснені.

Далі, встановлено, що у вищезазначеному протоколі встановлено , що водій ОСОБА_1 вчинив правопорушення 12 грудня 2024 року о 01 год 30 хв, тобто наявне спів падіння часу та дати вчинення правопорушення з іншим протоколом (серії ЕПР1№194466 від 12 грудня 2024 року), що у свою чергу свідчить про можливе одночасне вчинення двох правопорушень або можливу помилку у складанні протоколів.

Оцінюючи в сукупності порушення порядку притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, допущення посадовою особою помилок суд вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не можна вважати законним і таким, що проведене у спосіб, що визначений Конституцією та законами України.

З наведених норм слідує, що у випадку порушення порядку складання протоколу про адміністративне правопорушення такий протокол не може вважатись належним та допустимим доказом у справі, оскільки при його складанні не були дотриманні вимоги ст.256 КУпАП та порушенні законні права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності та виступає як один із засобів доказування (ст. 251 КУпАП).

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010року №23-р2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62Конституції України презумпції невинності.

Окрім національного законодавства, право бути негайно і детально поінформованим про весь склад і суть обвинувачення, та мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту закріплюють підпункти «a», «b» пункту 3 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод». Пункт 1 статті 6 Конвенції встановлює, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, відповідно до закону.

При цьому у своїх рішеннях, в тому числі і проти України, ЄСПЛ неодноразово наголошував не необхідність суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної). Аналогічні за суттю порушення прав людини при розгляді адміністративних справ були встановлені зокрема у п.25 Рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України (N2)» (Заява N38789/04), Страсбург, 08 квітня 2010 року, п.п.60-63, 67 Рішення ЄСПЛ у справі «Лучанінова проти України» (Заява N 16347/02), Страсбург 09 червня 2011 року, та інших.

За вказаних обставин протокол про адміністративне правопорушення (ААД №918689 від 12 грудня 2024 року ) є неналежним доказом у справі та не може свідчити про доведеність вини ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Слід зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення заповнений нерозбірливим почерком, тобто не доступним для звичайного читання, опрацювання, і повного відображення інформацію та відомостей, внесених до відповідного документу, що є порушенням п.6 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06.11.2025 №1376..

У відповідності до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведена допустимим та достовірними доказами. При цьому, вина є основною ознакою суб`єктивної сторони правопорушення та відсутність вини свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Таким чином, оскільки під час розгляду справи в суді встановлено, що докази, які б поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у справі відсутні, тому суд приходить до висновку, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП ( за протоколом ААД №918689 від 12 грудня 2024 року) підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 34, 40-1, 130, 251, 252, 256, 266, 283-285 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в :

матеріали адміністративної справи № 438/2240/24, провадження № 3/438/53/2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та матеріали адміністративної справи за № 438/2244/24, провадження № 3/438/57/2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, об`єднати в одне провадження та присвоїти об`єднаній справі № 438/2240/24, провадження № 3/438/53/2025.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення відповідно до обставин викладених в протоколі серії ААД №918689 від 12 грудня 2024 року.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відповідно до обставин викладених в протоколі серії ЕПР 1 №194466 від 12 грудня 2024 року, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Роз`яснити особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, що у разі несплати штрафу в установлений ст.307 КУпАП строк, постанова буде надіслана для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем його проживання. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення відповідно до вимог ст.308 КУпАП з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП; витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через Бориславський міський суд Львівської області.

Суддя: Андрій СЛИШ