Справа № 127/9881/25
Провадження № 33/801/472/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вохмінова О. С.
Доповідач: Ковальська І. А.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2025 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Ковальська І.А.. за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 184 КУпАП, за апеляційною скаргою адвоката Федчук С.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 16 квітня 2025 року,

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 16 квітня 2025 року за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 850 гривень. Стягнуто судовий збір на користь держави в розмірі 605 грн 60 коп.

В апеляційній скарзі захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Федчук С.М., просить скасувати постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 16 квітня 2025 року та закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП. Вважає, що суд не встановив всі фактичні обставини справи та всі обов`язкові ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, а відтак дійшов помилкового висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП.

Зокрема звертає увагу на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, які неправомірні діяння з боку ОСОБА_1 вказують саме на те, що вона ухиляється від батьківських обов`язків. В обґрунтування доведеності вини ОСОБА_1 до матеріалів справи долучено лише докази, що стосуються порушення поведінки ОСОБА_2 на уроках. Так судом взято до уваги клопотання директора ліцею ОСОБА_3 від 18.03.2025, з якого вбачається, що ОСОБА_4 систематично порушує дисципліну у школі на уроках, порушує правила техніки безпеки під час уроків фізичної культури, приносить до закладу небезпечні заборонені речі, псує майно ліцею тощо. Вказане клопотання складене директором на підставі доповідних записок, однак суд не звернув увагу на те, що доповідні записки, зокрема, прибиральниці ОСОБА_5 та вчителя англійської мови ОСОБА_6 написані 19.03.2025, виходячи зі змісту клопотання директора школи, датованого 18.03.2025, що ставить під сумнів ті факти порушень, які зазначені у клопотанні директора ліцею та інших працівників ліцею. Крім того, матеріали справи не містять доказів щодо пошкодження майна ОСОБА_7 . Також захисник вказує, що враховуючи зауваження класного керівника 3-А класу щодо поведінки ОСОБА_2 , ОСОБА_1 звернулась за допомогою до психолога, що свідчить про те, що вона не залишає поза увагою проблеми, які виникають під час виховання сина, реагує на зауваження та вживає всіх можливих заходів щодо недопущення девіантної поведінки сина у школі в подальшому.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Разом з тим, зазначені вимоги закону судом першої інстанції під час розгляду справи стосовно ОСОБА_1 виконані не були.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 184 КУпАП настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків, щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються законодавством.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст. 150 СК України :1) батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; 2) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; 3) батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; 4) батьки зобов`язані поважати дитину; 5) передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; 6) забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; 7) забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

У частині 2 пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 визначено, що означає «не піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя»: незабезпечення необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складник виховання; не спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; ненадання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявлення інтересу до її внутрішнього світу; не створення умов для здобуття нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Отже ухиленням від виконання батьківських обов`язків не вважається будь-яка дія, а лише невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством, і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Розглядаючи справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП, суд першої інстанції залишив поза увагою зазначені вимоги законодавства, не визначив об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, не з`ясував яким саме чином ОСОБА_8 ухилялась від виконання своїх батьківських обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітнього сина і чим конкретно таке ухилення підтверджено.

Так, як вже зазначалось вище, адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 184 КУпАП настає у разі саме ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 669826 від 19.03.2025 року ОСОБА_1 ухилялась від виконання обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок чого ОСОБА_2 протягом березня 2025 року систематично порушував дисципліну в школі КЗ «Вінницький ліцей №10», що в м. Вінниці, вул. А. Первозванного, 22, а саме, псував майно, приносив заборонені предмети, вживав нецензурну лексику, зривав дисципліну на уроках.

Однак, з даного протоколу не вбачається підтвердження в чому саме проявилася об`єктивна сторона вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, зокрема, те, чи взагалі вона ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання сина ОСОБА_9 (які саме дії вчинила чи не вчиняла ОСОБА_1 , спрямовані на ухилення від виконання батьківських обов`язків), яких саме обов`язків, передбачених ч.ч. 1-7 ст. 150 СК України, вона не виконала, чи була заподіяна шкода інтересам сина (потерпілими від вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП є неповнолітні особи по відношенню яких здійснюється ухилення від виконання батьківських обов`язків), як цього вимагає диспозиція ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Наведене прямо суперечить принципу правової визначеності, закріпленому у рішеннях ЄСПЛ (п. 31 по справі «Ракевич проти Росії» та п. 109 по справі «Церква Бессарабської Митрополії проти Молдови»), згідно яких «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку». У випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Апеляційний суд вважає, що висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 з огляду на наведені вище обставини є передчасним, необґрунтованим і не узгоджується з наведеними вимогами КУпАП.

Всі обставини правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП та елементи складу даного правопорушення повинні встановлюватися та перевірятися доказами, наданими сторонами в даній справі, саме в ході її судового розгляду.

В даному випадку, інші докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 , зокрема, зазначені судом першої інстанції при встановленні наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 184 КУпАП правового значення не мають. Жодні належні, допустимі та достовірні докази на підтвердження вини ОСОБА_1 в ухиленні від виконання батьківських обов`язків, в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, наявними в справі доказами не доведено поза розумним сумнівом факту ухилення ОСОБА_8 від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання сина, що в свою чергу не надає можливості зробити висновок про наявність в її діях складу правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Більше того, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 на початку січня 2025 року звернулась на консультацію до психолога, оскільки була стурбована емоційним самопочуттям свого сина в школі ОСОБА_2 . З висновку психолога вбачається, що під час роботи мати намагалась з`ясувати, як покращити поведінку сина.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 також пояснила, що наразі її син займається з логопедом, психологом та додатково бере уроки англійської мови поза школою.

Вказане свідчить про те, що ОСОБА_1 виконує свої батьківські обов`язки щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання сина.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, надавши оцінку фактичним обставинам справи, апеляційний суд приходить висновку про те, що при винесенні оскаржуваної постанови суд першої інстанції належної оцінки наявним у справі доказам не надав та у порушення вимог ст. 245, 252, 280 КУпАП, не з`ясував усі обставини справи в їх сукупності і, як наслідок, за відсутності в матеріалах справи належних та допустимих доказів, дійшов помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинності.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Беручи до уваги вищевказане та положення ст. 251 КУпАП, згідно якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд апеляційної інстанції, вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Зважаючи на відсутність в справі достатніх правових підстав для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 16 квітня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП скасувати, провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю в її діях складу правопорушення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Ковальська І.А.