Справа № 466/3308/25
Провадження № 3/466/1241/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2025 року м. Львів

Суддя Шевченківського районного суду м. Львова Едер П.Т., з участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності адвоката Туркас О. І. розглянувши матеріали, які надійшли з ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №452124 від 09.04.2025, 17.03.2025 близько о 12:00 год., за адресою: АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 , в ході конфлікту наніс удар в область голови та тулоба своєму дідусеві ОСОБА_2 , чим вчинив домашнє насильство фізичного характеру, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

При розгляді матеріалів в суді особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України заперечив, 05.05.2025 на адресу суду подав письмові пояснення, у яких вказує, що протокол складений безпідставно, оскільки він не вчиняв домашнього насильства щодо свого діда ОСОБА_2 . Вказує, що домашнього насильства 17.03.2025 о 12:00 год він не вчиняв, навпаки змушений був захищатися 16.03.2025 близько 23:40 год. та 17.03.2025 о 06:40 год., оскільки дідо неодноразово нападав на нього з ножем, що підтверджується долученими до протоколу поясненнями ОСОБА_3 від 18.03.2025, повідомленнями реєстрації заяв на службу 102 від 16.03.2025 о 23:59 год. та 17.03.2025 о 06:40 год., його поясненнями від 18.03.2025, постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 01.04.20525 по справі №466/2627/25. Пояснив, що дідо має ознаки деменції, що проявляється в галюцинаціях та провалах пам`яті.

При розгляді матеріалів в суді представник особи, що притягається до адміністративної відповідальності адвокат Туркас О. І. просила закрити провадження відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували наявність обставин, передбачених диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, зокрема щодо наслідків дій ОСОБА_1 для фізичного стану здоров`я ОСОБА_2 .

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали адміністративної справи, приходжу наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами

Диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, полягає у вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо).

Судовим розглядом встановлено, що конфлікту не було та завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого чи можливість завдання такої шкоди будь-якими доказами не доведено.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Дані в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №452124 від 09.04.2025, які оспорювалися у судовому засіданні особою, що притягається до відповідальності не є підтвердженими достатніми, належними та допустимими доказами.

Як вбачається з матеріалів справи протокол про адміністративне правопорушення складений 09.04.2025, однак заява потерпілого написана працівником поліції 18.03.2025, а саме правопорушення відбулося 17.03.2025.

До матеріалів справи долучено повідомлення реєстрації заяв на службу 102 від 16.03.2025 о 23:59 год. вказано, що поступила заява ОСОБА_1 про те, що на нього з ножем напав його дідусь ОСОБА_2 , поводить неадекватно, погрожував заявнику словесно та повідомлення реєстрації заяв на службу 102 від 17.03.2025 о 06:23 год. вказано, що поступила заява ОСОБА_1 про те, що його дідусь ОСОБА_2 вчиняє конфлікт, поводить себе агресивно, порушує заходи тимчасового заборонного припису.

В результаті відпрацювання по даному факту відносно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №689781 від 17.03.2025. Вказано, що ОСОБА_2 перебуваючи у стані деменції може заподіяти шкоди оточуючим. Згідно постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 01.04.2025 по справі №466/2627/25 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звільнено від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-8 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з малозначністю та оголошено йому усне зауваження, справу провадженням закрито.

На думку судді, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У справах «Малофеева проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення прав захисту (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має право захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Факт вчинення насильства категорично заперечується, й нічим іншим, крім змісту самого протоколу про адміністративне правопорушення цей факт не підтверджується, дослідивши матеріали справи та письмові докази, приходжу висновку про відсутність доведеного у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У відповідності ч. 1 п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з викладеного, з врахуванням положень ч.1 п.1 ст.247 КУпАП вважаю, що в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, провадження в даній справі слід закрити.

Керуючись ст. ст. 247, 283, 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

адміністративну справу відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - закрити в зв`язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту її винесення.

Суддя П. Т. Едер