ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 689/256/25

Провадження № 33/820/353/25

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Барчук В.М., з участю секретаря судового засідання Яхієвої М.А., адвоката Теліцина А.М., потерпілої ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Хмельницькому, апеляційну скаргу адвоката Теліцина Анатолія Миколайовича на постанову Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 11 квітня 2025 року, -

в с т а н о в и в :

Постановою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 11 квітня 2025 року

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , непрацюючого,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 та ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та на підставі ст.36 Кодексу України про адміністративні правопорушення, накладено на нього адміністративне стягнення за ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у виді громадських робіт на строк 50 (п`ятдесят) годин.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 605 грн 60 коп.

За постановою суду, ОСОБА_2 23 лютого 2025 року о 20 год 05 хв. в АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство фізичного характеру відносно колишньої дружини ОСОБА_1 , а саме шарпав за верхній одяг, чим завдано шкоду її психічному здоров`ю.

Крім того, вказані дії вчинені в присутності неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які були очевидцями такого насильства, внаслідок чого була завдана шкода їх психічному здоров`ю, тим самим вчинив насильство психологічного характеру відносно дітей.

Своїми діями ОСОБА_2 вчинив правопорушення, передбачені ч.1 ст.173-2 та ч.2 ст.173-2 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі адвокат Теліцин А.М. просить постанову Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 11 квітня 2025 року відносно ОСОБА_2 скасувати та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції критично оцінив та не врахував при винесенні постанови докази та пояснення, не дав їм належну правову оцінку.

Між ОСОБА_2 та його колишньою дружиною виник конфлікт, тому в діях ОСОБА_2 відсутній склад інкримінованого адміністративного правопорушення, а саме вчинення насильства в сім`ї - насильства над ОСОБА_1 .

Зокрема, якби потерпіла не чинила опір та пускала ОСОБА_1 до житлового будинку, який є його власністю та місцем його реєстрації, то не було б конфлікту. Не враховано судом першої інстанції також те, що ОСОБА_2 під час вказаного конфлікту були заподіяно легкі тілесні ушкодження, що потягли короткочасний розлад здоров`я.

Крім того, законодавець чітко визнає межі домашнього насильства - що не спричинили тілесних ушкоджень, проте, як потерпіла так і неповнолітні свідки події (за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП) однозначно вказали, що потерпілій ОСОБА_1 були заподіяні тілесні ушкодження.

Щодо ч.2 ст.173-2 КУпАП, то в диспозиції чітко зазначені діянні передбачені ч. 1 цієї статті, які були вчинені стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи. В судовому засіданні неповнолітні потерпілі вказали, що відносно них ОСОБА_2 ніяких насильницьких дій не вчинялось і їм ніяка шкода не спричинена.

Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду у судове засідання апеляційного суду не з`явився.

Неявка особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду, відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП.

Адвокат Теліци А.М. у судовому засіданні підтримав доводи поданої апеляційної скарги та просив закрити провадження у справі на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю належних та допустимих доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, з наведених в апеляційній скарзі підстав.

Потерпіла ОСОБА_1 не визнала апеляційну скаргу та просила відмовити у її задоволенні.

Заслухавши учасників судового процесу, перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. В ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Частина 1 статті 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений.

Частина 2 ст. 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Як вбачається із протоколів про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_2 від 23.02.2025 ОСОБА_2 23 лютого 2025 року о 20 год. 05 хв. в АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство фізичного характеру відносно колишньої дружини ОСОБА_1 , а саме шарпав за верхній одяг, чим завдав шкоду її психічному здоров`ю.

Крім того, вказані дії вчинені в присутності неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які були очевидцями такого насильства, внаслідок чого була завдана шкода їх психічному здоров`ю, тим самим вчинив насильство психологічного характеру відносно дітей.

Своїми діями ОСОБА_2 вчинив правопорушення, передбачені ч.1 ст.173-2 та ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Обґрунтовуючи свій висновок про наявність домашнього насильства фізичного та психологічного характеру, суд першої інстанції послався на наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 416576 від 23.02.2025 року; рапорт відділення поліції №3 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області № 733 від 23.02.2025 року про те, що ОСОБА_1 повідомила, що колишній чоловік ОСОБА_2 вчиняє фізичне насильство за адресою АДРЕСА_2 ; тимчасовий заборонний припис стосовно кривдника ОСОБА_2 , згідно з яким ОСОБА_2 заборонено у будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою ОСОБА_1 строком на 10 діб з 21 год. 00 хв. 23.02.2025 до 21 год. 00 хв. 05.03.2025; свідоцтво про народження ОСОБА_4 ; протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 416575 від 23.02.2025 року; свідоцтво про народження ОСОБА_3 ; протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 416577 від 23.02.2025 року; свідоцтво про народження ОСОБА_5 ; протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 416578 від 23.02.2025 року; протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 275966 від 23.02.2025 року.

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у сукупності, дійшов правильного висновку, що в діях ОСОБА_2 наявні склади адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2, ч.2 ст. 173-2 КУпАП.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що в діях ОСОБА_2 відсутні умисел та наслідки від вчинення домашнього насильства у вигляді завдання шкоди фізичному або психологічному здоров`ю, апеляційних суд виходить з такого.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» вирізняє такі види домашнього насильства:

- фізичне насильство, що є формою домашнього насильства, та включає: ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру;

- психологічне насильство - насильство, пов`язане з тиском одного члена сім`ї на психіку іншого через навмисні словесні образи або погрози, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Отже, під домашнє насильство, зокрема, психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Тобто, об`єктивна сторона ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає існування обов`язкової ознаки можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Потерпіла ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_2 в той вечір прийшов додому за адресою АДРЕСА_2 в нетверезому стані близько 20 год. Він з ноги бив у двері, вона відкрила двері. Він хотів битися, його не могли втихомирити, кричав, що то його хата, вдарив її в лице, був синяк, однак, заяву в поліцію з приводу тілесних ушкоджень вона не писала. Там був її співмешканець, який скрутив його і вони викликали поліцію. Всього у неї четверо дітей, ОСОБА_2 є батьком двох молодших дітей. Всі діти були вдома та чули конфлікт, старші діти все це бачили. Молодша дочка ОСОБА_7 , якій 4 роки, вибігла до них і просила батька заспокоїтись. Діти налякалися. Після цих подій ОСОБА_7 не хоче йти до батька та плаче. Старші діти також не хочуть з ними спілкуватися.

Допитана судом першої інстанції неповнолітня ОСОБА_8 суду показала, що в той вечір вона сиділа в кімнаті і читала книжку, почула крики, вийшла з кімнати, побачила дядька ОСОБА_9 , який кричав, матюкався, потім вдарив маму. Другий раз її вдарити не дав дядя ОСОБА_10 (співмешканець матері). Потім вони знову махали кулаками. Вона забрала молодшу сестру ОСОБА_11 і пішла. Вона бачила як дядько ОСОБА_9 вдарив її маму, це бачила і її сестра ОСОБА_12 і молодша сестра теж виходила, щоб заспокоїти батька. Всі четверо дітей в той вечір були вдома і всі вони чули цей конфлікт. Брат був у кімнаті, все це чув і казав, що йому страшно.

Потерпіла ОСОБА_8 показала, що всі діти налякалися. ОСОБА_13 сестра ОСОБА_7 виходила на веранду, казала батькові не битися і після цих подій вона не хоче йти до тата, бо боїться його.

Потерпіла зазначила, що її відношення до ОСОБА_2 не дуже добре з часу, коли він вперше вдарив її маму, це було до подій 23 лютого 2025 року.

Неповнолітня потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні суду першої інстанції показала, що в той вечір вона сиділа в кімнаті в навушниках. Брат сказав, що прийшов дядько ОСОБА_9 . Вона чула крики. Вони з ОСОБА_14 пішли подивитися. Він сварився з мамою, потім вдарив її в обличчя, вона це бачила. Ця сварка тривала близько однієї години. Потім дядько ОСОБА_9 лежав на землі, його тримав дядя ОСОБА_10 , щоб той не бився. Потерпіла показала, що під час цих подій вона злякалася, ОСОБА_7 і ОСОБА_15 також злякалися. Після цих подій у неї не дуже нормальні відносини з дядьком ОСОБА_16 - протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №616604 від 02.01.2025 (а.с.1).

З матеріалів справи вбачається, що працівником поліції заповнено форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства. Відповідно до цієї форми визнано, що ризики вчинення домашнього насильства ОСОБА_2 визнано середнім рівнем небезпеки та потребує видачі термінового заборонного припису відносно кривдника.

Оцінюючи відповіді на запитання, передбачені формою, можна зазначити, що в потерпілої ОСОБА_1 дійсно виникло побоювання за свою безпеку та спричинили емоційну невпевненість.

Тому з метою запобігання продовження вчинення домашнього насильства працівниками Національної поліції було видано терміновий заборонний припис стосовно кривдника ОСОБА_2 , згідно з яким ОСОБА_2 заборонено у будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою ОСОБА_1 строком на 10 діб з 21 год. 00 хв. 23.02.2025 до 21 год. 00 хв. (а.с. 60).

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, у тому й числі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , який свою вину у вчинених правопорушеннях не визнавав, поястнення потерпілої ОСОБА_1 , пояснення неповнолітніх потерпілих ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , зокрема про те, що під час конфлікту ОСОБА_2 кричав, виражався нецензурними словами і всі четверо дітей були налякані, а молодша сестра ОСОБА_7 , які 4 роки, після цих подій не бажає бачитися з батьком, оскільки боїться його, суд першої інстанції прийшов до обгунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2, ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Твердження адвоката Теліцина А.М., про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, з посиланням на те, що останнім не вчинялися дії передбачені ч.1 ст. 173-2 КУпАП відносно малолітніх та неповнолітніх дітей, безпідставні.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що з боку ОСОБА_2 мало місце домашнє насильство фізичного характеру відносно ОСОБА_1 , і оскільки діти ОСОБА_1 були присутні у будинку під час цього насильства відносно їхньої матері, чули, частина з них бачили це насильство, ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно усіх чотирьох дітей.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що оскільки потерпіла посилається на те, що ОСОБА_2 наніс їй тілесне ушкодження, справа підлягає направленню до поліції.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається судом в межах протоколів про адміністративне правопорушення відносно особи щодо якої складені протоколи.

Крім того, під час розгляду справи потерпіла ОСОБА_1 повідомила, що з приводу нанесення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_2 вона в поліцію не зверталася.

Інші посилання апеляційної скарги не спростовують висновків суду про вчинення ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2, ч. 2 ст.173-2 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2, ч.2 ст.173-2 КУпАП та на підставі ст.36 КУпАП наклав стягнення відповідно до санкції ч.2 ст. 173-2 КУпАП у виді громадських робір на максимальний строк.

Постанова суду є законною і підстав для її скасування не має.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Постанову Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 11 квітня 2025 року щодо ОСОБА_2 залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Теліцина А.М. - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Володимир БАРЧУК