Справа№464/2406/25
пр.№ 3/464/918/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2025 року м.Львів

Суддя Сихівського районного суду м.Львова Шашуріна Г.О., за участі особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Васечка Ю.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.122-4 КУпАП,

у с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 , 17 березня 2025 року о 20:30 год, м. Львів, вул. Варшавська, 129, керуючи автомобілем марки «Chevrolet Lacetti», номерний знак НОМЕР_2 , будучи причетний до дорожньо-транспортної пригоди не залишився на місці такої та не повідомив орган поліції, чим порушив вимоги пунктів 2.10а Правил дорожнього руху України.

Учинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення стверджується зібраними по справі належними та допустимими доказами у відповідності до ст.251 КУпАП, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 289659 від 03 квітня 2025 року, що відповідають вимогам ст.256 КУпАП та якими зафіксовано час, місце та обставини вчинення правопорушення; поясненнями потерпілої ОСОБА_2 ; відеозаписом з камер відеоспостереження з місця події, з якого чітко вбачається факт наїзду на потерпілу ОСОБА_2 та залишення з нею місця ДТП; визнавальними по суті поясненнями ОСОБА_1 наданими у суді, який беззаперечно визнає обставини як самого вчинення ДТП так і його залишення разом із потерпілою, яку він завіз на своєму транспортному засобі марки «Chevrolet Lacetti», номерний знак НОМЕР_2 після вчинення ДТП у лікарню. Просив суд не застосовувати до нього стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки він є особою з інвалідністю 3 групи та йому протипоказана важка фізична праця, працює водієм та транспортний засіб є його джерелом доходу, раніше не притягався до адміністративної відповідальності та ним відшкодовано шкоду потерпілій.

Отже порушення ним вимог ПДР України є доведеним, його дії кваліфіковані правильно за 122-4 КУпАП, оскільки він залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої причетний, отже підлягає адміністративній відповідальності за вчинене.

За приписами ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (ст.33 КУпАП).

За ст.122-4 КУпАП передбачено відповідальність накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Як унормовано ст.30 КУпАП, позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.

У відповідності до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, яке з урахуванням положень ст.ст.8,9 Конституції України, а також ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Як регламентовано пунктом 1.7 ПДР України водії зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як велосипедисти, особи, які рухаються в кріслах колісних, та пішоходи.

Ураховуючи те, що ОСОБА_1 хоч івину у вчиненому визнав, проте не усвідомив провину, його вина повністю підтверджується матеріалами справи, беручи до уваги обставини правопорушення на транспорті, а саме ОСОБА_1 будучи водієм та керуючи джерелом підвищеної небезпеки вчинив грубе порушення ПДР України, що безпосередньо впливає на безпеку дорожнього руху, а саме на нерегульованому пішохідному переході, на якому перебував пішохід, не пропустив пішохода, який переходив дорогу та здійснив на неї наїзд, у результаті чого остання отримала тілесні ушкодження. Після вчинення ДТП водій не виконав зобов`язання правил дорожнього руху, а саме не повідомив про дорожньо-транспортну пригоду уповноважений підрозділ Національної поліції та не зачекав на прибуття поліцейських, не викликав швидку медичну допомогу для потерпілої, а самовільно «фактично затягнув» потерпілу у свою машину та відвіз до лікарні не узгодивши такі дії із диспетчером швидкої допомоги та не переконавшись, що характер травм взагалі дозволяє переміщати потерпілу, що могло мати негативні наслідки здоров`я потерпілій. Суд ставить під сумнів щире каяття особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки, як зазначила сама потерпіла під час розгляду справи, після вчинення ДТП останній взагалі не цікавився її станом здоров`я, яке погіршилося внаслідок ДТП та відсутності у неї коштів на відновлення здоров`я, а тому вона була вимушена звернутися в поліцію для захисту своїх прав.

Указане безумовно свідчить про грубе порушення порядку користування правом керування транспортними засобами, а тому правопорушнику необхідно обрати більш суворе стягнення за вчинене з передбаченої санкцією статті альтернативи стягнень, а саме позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки застосування більш м`якого стягнення у виді штрафу не досягне мети, визначеної ст.23 КУпАП та очевидно не буде перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю адміністративного правопорушення, обставинами скоєного, особою винного та не сприятиме запобіганню вчиненню нових правопорушень у майбутньому як особою, яка притягається до адміністративної відповідальності так і іншими особами, і не сприятиме його виправленню з усвідомленням суспільної небезпечності діянь. Обставин, які б перешкоджали застосуванню такого адміністративного стягнення як позбавлення права керування транспортними засобами, у даній справі не встановлено.

У відповідності до ст.40-1 КУпАП з правопорушника слід стягнути 605,60 грн судового збору на користь держави.

Керуючись ст.ст.40-1, 221, 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 гривень судового збору.

Реквізити для оплати судового збору: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/ 22030106, код отримувача код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106 (у порядку виконавчого провадження: стягувач Державна судова адміністрація України, адреса: 01601, м.Київ, вул.Липська, 18/5, ).

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через місцевий суд. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення пред`являється до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя Галина ШАШУРІНА