Справа № 156/1417/24
Провадження № 3/156/34/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 травня 2025 року сел.Іваничі

Суддя Іваничівського районного суду Волинської області Комзюк Н.Н., розглянувши матеріали, які надійшли з відділу поліцейської діяльності №1 (сел.Іваничі) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області про притягнення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп - НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , 07.11.2024 о 21 год. 14 хв. у селі Бужанка на автодорозі 0030105 керував транспортним засобом Renault Duster, д.н.з. НОМЕР_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння продився на місці зупинки із застосуванням приладу «Drager Alcotest 6820», результат - 0,32 проміле, тест №473, чим порушив вимоги п.2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Від ОСОБА_1 та його захисника адвоката Лісневського В.Г. 18.02.2025 надійшло клопотання про закриття провадження у справі.

В обгрунтування клопотання зазначено, що зупинка ОСОБА_1 була безпідставною, а тому всі подальші дії та зібрані докази не можуть вважатися належними та допустимими. При цьому, наявний у матеріалах рапорт поліцейського Брися І.В. містить розбіжності з протоколом про адміністративне правопорушення щодо часу та місця вчинення правопорушення. Так, відповідно до протоколу правопорушення мало місце 07.11.2024 о 21 год. 14 хв. у селі Бужанка на автодорозі 0030105, а у рапорті зазначено, що правопорушення вчинене 07.11.2024 о 23 год. 09 хв. у селі Бужанка біля кладовища, Проект 11. Також у матеріалах справи відсутній сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, у зв`язку з чим неможливо встановити чи огляд було проведено з використанням технічного засобу, який пройшов необхідну повірку та дозволений до застосування. Перед початком огляду на стан сп`яніння така інформація не була надана ОСОБА_1 . Відповідно до технічних характеристик приладу «Drager Alcotest», границі допустимої похибки під час експлуатації прилада можуть складати +/- 0,06 проміле у діапазоні від 0 до 0,8 проміле. Результат тестування ОСОБА_1 приладом «Drager Alcotest» склав 0,32 проміле, що згідно норм міжнародного законодавства є природною нормою алкоголю у повітрі, що видихається, а тому його винуватість у порушенні п.2.9а ПДР України є недоведеною поза розумним сумнівом. Таким чином, у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав. Пояснив, що 07.11.2024 після роботи він приїхав додому, повечеряв з дружиною та близько 21 год. 00 хв. вони автомобілем поїхали за заправку. Метрів 700 вони рухались польовою дорогою. За ними по дорозі їхав автомобіль, який сліпив його дальнім світлом, ще їхав мотоцикл. Це його насторожило, він почав рухатись швидше, оскільки вважав, що його переслідують. Виїхавши на дорогу він побачив, що на автомобілі, який рухався позаду, включились проблискові маячки. Він зрозумів, що це поліція та зупинився. Підійшовши, поліцейські попросили надати документи на автомобіль та посвідчення водія, а також запропонували пройти огляд на стан сп`яніння, на що він погодився, оскільки був переконаний, що не перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Результат огляду показав 0,32 проміле. У подальшому поліцейські запропонували йому пройти до службового автомобіля та сісти на заднє сидіння. Він розцінив це як пропозицію поліцейських вирішити питання на місці та запропонував їм неправомірну вигоду, на що патрульні викликали слідчо-оперативну групу. Додав, що перед тим як сісти за кермо він не вживав спиртне та не відчував стану сп`яніння. При спілкуванні з поліцейськими дружина повідомила, що додала у чай якусь настоянку, однак вона не могла показати такий результат, проте на роботі він міг надихатись парів спиртових речовин, якими обробляв дерев`яні вироби. Зазначив, що позбавлення права керування транспортними засобами поставить його у скрутне становище, оскільки його робота тісно пов`язана з автомобілем. Згідний заплатити штраф, однак просив не позбавляти його права керування транспортними засобами.

На уточнюючі питання суду ОСОБА_1 пояснив, що поліцейські не вчиняли щодо нього протиправних дій, до медичного закладу він поїхати відмовився, оскільки його життєвий досвід навчив вирішувати питання на місці.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Лісневський В.Г. у судовому засіданні підтримав думку свого підзахисного та надав пояснення у письмовому клопотанні від 18.02.2025, аналогічні викладеним вище.

Допитана за клопотанням сторони захисту як свідок ОСОБА_2 показала, що ввечері 07.11.2024 вона разом з ОСОБА_1 їхали автомобілем по польовій дорозі. Раптом за ними почав їхати інший автомобіль з увімкнутим дальнім світлом. Це їх налякало і вони поїхали швидше. Як виявилось це була поліція. Причина зупинки їй незрозуміла.

На уточнююче питання захисника Каптій Т.М. пояснила, що під час вечері вони пили чай, до якого вона додала трішки настойки «бальзаму», однак він не міг показати такий результат сп`яніння.

Допитаний за клопотанням сторони захисту поліцейський ОСОБА_3 показав, що під час патрулювання нарядом поліції за його участі був зупинений автомобіль Renault Duster, у водія були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Додав, що подія відбулась давно, а тому він не пам`ятає всіх деталей, зокрема причини зупинки, все зафіксовано на відео.

На уточнююче питання захисника поліцейський пояснив, що інструкція не предбачає надання водію для ознайомлення документів на прилад «Drager» перед проведенням процедури освідування, однак якби водій про це попросив, відповідні документи були б надані. Питання щодо дозволів на застосування приладу «Drager» не належить до його компетенції.

На уточнююче питання суду поліцейський пояснив, що водія було зупинено на автомобільній дорозі, а до службового автомобіля запрошено для встановлення особи та складання адміністративного протоколу. Від проходження освідування у медичному закладі водій відмовився.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно зі ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно із п.2.9а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Суд, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника, допитавши свідків, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №168503 від 07.11.2024, який відповідає вимогам ст.256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила;

- результатом тестування ОСОБА_1 на алкоголь приладом Drager Alcotest 6820, прилад АRРН 0059, тест №473, результат тесту 0,32% проміле;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а саме за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6820, прилад АRРН 0059, тест №473, результат тесту 0,32% проміле. У графі «З результатами згоден» ОСОБА_1 поставив свій підпис;

- направленням на огляд ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з якого вбачається, що огляд у медичному закладі не проводився;

- відеозаписами з відеореєстратора та нагрудних камер працівників поліції, дослідженими у судовому засіданні, при перегляді яких обставини, викладені у протоколі, знайшли своє підтвердження.

Вказані докази є узгодженими між собою, отримані у встановленому законом порядку та не викликають сумнівів у їх належності, допустимості та достовірності.

Перевіркою матеріалів не встановлено порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки дії особи, уповноваженої на складання адміністративного протоколу, відповідають вимогам ст.266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103, а також Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735.

Даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і у їх сукупності, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, суд вважає, що у діях водія ОСОБА_1 наявне порушення Правил дорожнього руху, яке було зафіксовано у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме , порушення п. 2.9а ПДР України та наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

У клопотанні про закриття провадження у справі сторона захисту вказувала, що зупинка ОСОБА_1 була безпідставною, а тому всі подальші дії та зібрані докази не можуть вважатися належними та допустимими.

Слід зазначити, що підстава зупинки транспортного не є предметом доказування у справі за ст.130 КУпАП, оскільки ці обставини не мають істотного значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, вичерпний перелік підстав для зупинки поліцейським транспортного засобу передбачений ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», а відповідно до ч.3 ст.35 цього Закону поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Вказаних вимог закону поліцейським дотримано, оскільки з досліджених судом відеозаписів вбачається, що поліцейський повідомив водію підставу зупинки, а саме п.3 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» (якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення), а також про фіксацію розмови на відеозапис.

Посилання сторони захисту на розбіжності щодо часу та місця вчинення правопорушення у рапорті поліцейського Брися І.В. та протоколі про адміністративне правопорушення суд розцінює, як технічну описку, оскільки відомості щодо часу та місця вчинення правопорушення зафіксовані у протоколі про адміністративне правопрушення та узгоджуються з наявними у справі відеозаписами. При цьому, наявний у справі рапорт є повідомленням поліцейського на лінію «102» про виявлення правопорушення, тобто він заповнюється зі слів поліцейського оператором, маркер місця події умовний, а саме повідомлення на лінію «102» зафіксовано 07.11.2024 о 23 год. 10 хв., тобто вже після оформлення адміністративного матеріалу. Крім того, даний рапорт не є доказом порушення ОСОБА_1 п.2.9.а ПДР України, а тому суд не бере його до уваги при вирішенні питання щодо доведеності вини останнього у вчиненні правопорушення.

Посилання сторони захисту на відсутність у матеріалах справи сертифіката відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (приладу «Drager») не заслуговують на увагу, оскільки чинне законодавство не містить обов`язку долучення відповідної документації при направленні адміністративного матеріалу до суду. Також чинне законодавство не передбачає обов`язку надати водію для ознайомлення документи на прилад «Drager» перед проведенням процедури освідування.

Незважаючи на сумніви щодо правомірності застосуванння приладу «Drager» при проведенні освідування ОСОБА_1 на стан сп`яніння, сторона захисту не клопотала перед судом про витребування відповідної дозвільної документації на застовування даного приладу.

Твердження сторони захисту на допустиму похибку приладу «Drager», яка складає +/- 0,06 проміле у діапазоні від 0 до 0,8 проміле, а також на п.5 ст.8 Венської Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968 року, ратифіковану Українською РСР 25.04.1974 року, якою, на їх думку, передбачено мінімальну межу вмісту алкоголю для визначення стану алкогольного сп`яніння повинна становити 0,5 проміле, у даному випадку є безпідставними.

Так, відповідно до згаданої вище Конвенції у всіх випадках максимальний рівень алкоголю в крові у відповідності до національного законодавства не повинен перевищувати 0,50 грама чистого алкоголю на літр крові або 0,25 мг на літр повітря, що видихається.

Отже, Конвенцією передбачено, що максимальний рівень алкоголю в крові не повинен перевищувати 0,5 проміле, тобто національним законодавством кожної країни визначається свій максимальний рівень, який не повинен перевищувати 0,5 проміле. Законодавством України передбачено, що рівень алкоголю в крові не повинен перевищувати 0,2 проміле, що не суперечить вимогам даної Конвенції, а отже такі твердження є хибними. Більше того, навіть якщо врахувати похибку приладу «Drager» +/- 0.06 проміле у діапазоні від 0 до 0,8 проміле, то результат освідування ОСОБА_1 перевищує допустиму норму у 0,2 проміле.

Також, слід зауважити, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, разом з дружиною ОСОБА_2 неодноразово пропонував вирішити питання «на місці», дружина вмовляла поліцейських скласти протокол щодо неї. Окрім цього, під час спілкування з поліцейськими ОСОБА_2 підтвердила, що вона з ОСОБА_1 пили чай з коньяком, однак під час допиту у судовому засіданні ОСОБА_2 зазначала, що вони пили чай з бальзамом.

За встановлених обставин, суд критично ставиться до тверджень сторони захисту щодо відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за обставин, викладених у протоколі та, на переконання суду, вищевказані доводи спрямовані лише для уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Відповідно до бази даних ІКС ІПНП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримував посвідчення водія серії НОМЕР_3 , видане 25.07.2002, що підтверджується долученою до матеріалів справи довідкою.

Згідно із положеннями ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Дотримуючись вищевказаних вимог чинного законодавства суд, врахувавши характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки - дане правопорушення є грубим порушенням правил дорожнього руху є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, а також відомості про особу ОСОБА_1 , дійшов висновку, що достатнім для його виправлення та запобігання вчинення ним нових правопорушень буде призначення адміністративного стягнення у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 130 Кодексу України з позбавленням права керування транспортними засобами, оскільки саме такий вид адміністративного стягнення досягне мети, визначеної ст. 23 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні дані, які б підтверджували звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, а тому, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст.ст. 33-35, 40-1, 130, 276, 279, 280, 283 285, 289, 294 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Штраф сплатити за реквізитами: отримувач коштів: ГУДКСУ у Волинській області; код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: UA0003001; код класифікації доходів бюджету: 21081300.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн.

Судовий збір сплатити за реквізитами: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/ м.Київ/ 22030106; код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: UА0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором до Волинського апеляційного суду через суд, що її виніс, протягом десяти днів з моменту її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи.

Роз`яснити, що відповідно до ст.308 КУпАП, у разі несплати штрафу протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання постанови про накладення штрафу, зазначена постанова надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік правопорушення.

Повний текст постанови виготовлено 12.05.2025.

Суддя Н.Н. Комзюк