ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №334/9101/24 Головуючий в 1 інст. Новікова Н.В.
Провадження №33/807/404/25 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2025 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Келембета С.В., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 3 лютого 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови суддя суду першої інстанції встановив, що 28 жовтня 2024 року, о 01-00 год. в м. Запоріжжя, по вул. Петра Сагайдачного, 20Б, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW X 3 державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України. Від керування транспортним засобом відсторонений.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій вказав на помилковість висновку суду щодо доведеності його вини у вчиненні інкримінованого йому правопорушенні дослідженими доказами. Вважає, що суд невірно надав оцінку доказам, а тому дійшов хибних висновків.

Зазначає, що не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», що підтверджується його поясненнями, викладеними в протоколі.

Стверджує, що відеозаписом події зафіксовано, як не отримавши його остаточної відповіді, поліцейські видалилися до службового автомобілю, де самостійно без його присутності складали протокол.

Зазначає про порушення вимог ст. 266 КУпАП, оскільки поліцейським до складання протоколу про адміністративне правопорушення акт огляду та направлення на огляд водія не складалися, через що вказані документи слід визнати недопустимими доказами. Разом із цим, сам по собі протокол не можна брати до уваги як доказ, оскільки викладені в ньому обставини достовірно не підтверджені належними та допустимими доказами.

Звертає увагу, що відеозаписом події не зафіксовано жодної дії, якою б інспектор поліції зробив його поверхневий огляд та зафіксував зазначені в протоколі ознаки сп`яніння. Разом із цим, з відеозапису події не вбачається наявність у нього ознак сп`яніння. Отже вважає, що за відсутності факту задокументованості та доведеності належними і допустимими доказами ознак сп`яніння, підстав для проведення огляду не було, через що, з огляду на вимоги ст. 266 КУпАП, огляд не є дійсним.

Наголошує, що до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено належних та припустимих доказів, що відображають об`єктивну та суб`єктивну сторону правопорушення, а тому з урахуванням практики ЕСПЛ, вважає, що фабула адміністративного правопорушення не відповідає обставинам справи.

Посилається не те, що відеозапис, наявний в матеріалах справи не є безперервним та таким, що підтверджує факт керування ним транспортним засобом та доказів відсторонення його від керування.

Вважає, що його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не доведена належними доказами, що не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

Просить скасувати постанову судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 3 лютого 2025 року. Провадження в справі відносно нього закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи належне повідомлення ОСОБА_1 про час та місце судового засідання в суді апеляційної інстанції, шляхом доставки смс повідомлення (згідно вимог Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2003 р. п. № 28), присутність його захисника адвоката Келембета С.В., який зазначив про можливість розгляду справи за відсутністю ОСОБА_1 , суддя апеляційного суду вважає за можливе розглянути справу за відсутністю останнього, що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши адвоката Келембета С.В., перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Так, відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні в справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вищевказані вимоги закону судом виконані в повному обсязі.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доведена матеріалами справи, які судом першої інстанції були дослідженні в повному обсязі.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, за обставин відображених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 160543 від 28 жовтня 2024 року підтверджується:

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому відображені виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Огляд за допомогою Алкотест Драгер не проводився у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 на місці зупинки ТЗ та у медичному закладі (а.с. 2);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 28 жовтня 2024 року в якому зазначені виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Огляд не проводився у зв`язку з відмовою водія (а.с. 3);

- відеозаписом події (обкладинка справи).

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Умови та послідовність дій поліцейських по виявленню у водіїв транспортних засобів ознак, зокрема, алкогольного сп`яніння, визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (в подальшому Порядок № 1103) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому Інструкція № 1452/735).

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (п. 3 Інструкції).

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан, зокрема алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Працівниками патрульної поліції вказані вимоги закону дотримані.

Доводи апелянта про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на місці за допомогою технічного приладу «Драгер», суддя апеляційного суду проаналізувавши зібрані по справі докази, вважає непереконливими.

Так, відеозаписом, доданим до протоколу, зафіксовані обставин зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 у період дії комендантської години. Перевірка документів водія, в ході якої у співробітника поліції виникли підозри щодо перебування водія ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння з підстав наявності запаху алкоголю. Прохання поліцейським водія зробити подих, за результатами якого встановлено запах алкоголю з порожнин рота. Слідує пропозиція ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, водій надає відмову. Слідує пропозиція пройти огляд в закладі охорони здоров`я, однак ОСОБА_1 ухиляється від відповіді, шляхом мовчання. Слідує повторно пропозиція від співробітника поліції пройти огляд на визначення стану сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я. ОСОБА_1 знов ухиляється від відповіді запитуючи «а навіщо?». На третю пропозицію пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку, водій ОСОБА_1 надає відмову (час запису 00:05:20). Роз`яснення ОСОБА_1 його процесуальних прав. Складання протоколу. Під час оголошення поліцейським змісту протоколу, ОСОБА_1 виявив бажання пройти огляд на визначення стану сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», на що поліцейським роз`яснено водію про неможливість такого огляду через відмову останнього від запропонованого огляду, внаслідок якої вже складений протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, за обставин керування ОСОБА_1 транспортним засобом, зафіксована поведінка останнього працівником поліції вірно розцінена як відмова водія від проходження огляду, про що було повідомлено ОСОБА_1 .

Відповідна відмова водія є порушенням вимог п.2.5 ПДР та утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, на переконання апеляційного суду, працівниками поліції було дотримано вимоги ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року, ЗУ «Про національну поліцію».

Аргументи апелянта про порушення вимог ст. 266 КУпАП, оскільки поліцейським до складання протоколу про адміністративне правопорушення акт огляду та направлення на огляд водія не було складалися, не спростовують факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення та не є тією обставиною, яка впливає на кваліфікацію його дій. Крім того, відеозаписом події зафіксовано складання поліцейським направлення водія на огляд в заклад охорони здоров`я до оголошення та підписання протоколу.

Посилання апелянта на те, що відеозапис, наявний в матеріалах справи не є безперервним та таким, що підтверджує факт керування транспортним засобом та на відсутність доказів відсторонення водія від керування є безпідставним, оскільки наявним у справі відеозаписом безперервно зафіксовано саме ті обставини, які мають значення для встановлення обставин справи згідно викладеної у протоколі суті правопорушення, а саме: перебування ОСОБА_1 за кермом транспортного засобу за обставин перевірки його документів. Відсутність з боку останнього жодних заперечень щодо керування ним транспортного засобу. Виявлення у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, неодноразові пропозиції водію пройти огляд на визначення стану сп`яніння та відмова ОСОБА_1 від запропонованого огляду. Роз`яснення водію, що він відсторонений від керування транспортним засобом.

Суддя апеляційного суду зауважує, що переривання в часі запису є незначним та не впливає на сприйняття цілісності фіксування правопорушення і дій поліцейських при складанні протоколу.

Посилання в апеляційній скарзі на складання протоколу за його відсутністю судом до уваги не приймаються, оскільки спростовуються відеозаписом події.

Так, відеозаписом зафіксовано складання протоколу, оголошення його змісту ОСОБА_1 , після чого останній надав в протоколі свої пояснення по суті правопорушення, підписав протокол та отримав його копію.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаних адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Окрім того, слід звернути увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 3 лютого 2025 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 334/9101/24