Справа № 488/1383/25
Провадження № 3/488/477/25
ПОСТАНОВА

іменем України

08.05.2025 року м. Миколаїв

Суддя Корабельного районного суду м. Миколаєва Торжинська Т.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши справу, що надійшла з ВП№3 МРУП ГУНП Миколаївській області про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася,

- до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.173-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ВАД №609014, 13 березня 2025 року приблизно о 09 годині 15 хвилин за місцем мешкання: АДРЕСА_2 ОСОБА_1 умисно вчинила сварку відносно свого сина ОСОБА_2 , під час якої зневажливо до нього відносилась, кричала, чим навмисно спричинила емоційну невпевненість та завдала шкоду психічному здоров`ю, таким чином спричинила домашнє насильство психологічного характеру, яку вчинила відносно свого неповнолітнього сина.

Дані дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.2 ст. 173-2 КУпАП.

В ході розгляду справи ОСОБА_1 вини не визнала, пояснивши, що після отримання нею від класного керівника освітніх документів її сина ОСОБА_2 стало відомо про численну відсутність останнього на заняттях та його неуспішність у навчанні з численних предметів. За вказаного, нею була проведена бесіда з сином та висунута вимога щодо виконання домашнього завдання ним під контролем ОСОБА_1 . Натомість 13.03.2025 року син викликав працівників поліції, що стало для ОСОБА_1 несподіванкою, про обставини вищезазначених подій вона повідомила працівників поліції. Вважає, що в її діях відсутній склад будь-якого правопорушення, заперечувала вчинення психологічного насильства та свої дії спрямовувала виключно на забезпечення батьківського контролю щодо належного навчання її сина.

Потерпілий ОСОБА_3 в ході розгляду справи пояснив, що 13.03.2025 року дійсно між ним та його матір`ю відбувся конфлікт через його пропуски занять та незадовільні оцінки з багатьох предметів. Додав, що того ж дня відбулось примирення з матір`ю та визнав, що жодного домашнього насильства щодо нього з боку матері не було та він безпідставно викликав працівників поліції через почуття образи на матір.

Приймаючи рішення у справі, суд виходить з такого.

Згідно ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07.12.2017 року, під домашнім насильством слід вважати будь-які діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї, а також погрози вчинення таких діянь.

Диспозицією ч. 2 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, передбачає адміністративну відповідальність.

Невід`ємною складовою інкримінованого адміністративного правопорушення повинно бути таке насильство, яке проявляється в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, яке завдало шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

З пояснень ОСОБА_1 , наданих в ході розгляду справи, та які повністю узгоджуються зі змістом дослідженого відеозапису, доданого до протоколу про адміністративне правопорушення, дії ОСОБА_1 по відношенню до сина були спрямовані на забезпечення належного контролю за його навчанням, та що є обов`язком батьків.

Крім того, як слідує з пояснень ОСОБА_1 та потерпілого, наданих суду, а також зі змісту досліджених доказів, в тому числі аудіозапису звернення неповнолітнього на лінію «102», в якому останній не зміг пояснити оператору, в чому саме, на його думку, полягають знущання матері над ним, а також зі змісту відеозапису з нагрудної камери поліцейського підтверджуються обставини події, як їх вказала ОСОБА_1 . Зокрема, підставою для виклику її сином працівників поліції стало не психологічне насильство з боку матері, а його образа та незгода з діями батьків щодо контролю за його належним навчанням.

При цьому, слід зауважити, що за вимогами ст. 150 СК та ст. 12 ЗУ « Про охорону дитинства», саме на батьків покладається, серед іншого, обов`язок з забезпечення належних умов навчання їх дітей, виховання та отримання повної загальної середньої освіти.

Більш того, зі змісту дослідженого судом відеозапису нагрудної камери поліцейського ( час запису 09:50:45) вбачається про повідомлення працівником поліції заздалегідь своєму керівництву що факт домашнього насильства не знайшов свого підтвердження, в той же час був складений даний протокол, що свідчить про формальний підхід на складання протоколу без обґрунтованих на те підстав.

Підсумовуючи наведене, суд доходить висновку, що у даній справі про адміністративне правопорушення не доведено вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства, а тому і про відсутність події і складу даного адміністративного правопорушення, що є підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 247, 283 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 щодо притягнення її до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, закрити за відсутності події і складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Т.В. Торжинська