ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1080/25 Справа № 932/1707/25 Суддя у 1-й інстанції - Орчелота А. В. Суддя у 2-й інстанції - Гришин Г. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за участю:

секретаря судового засідання Сербіної І.В.,

захисника особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності адвоката Ігнатова Є.Є.,

уточнену апеляційну скаргу адвоката Ігнатова Є.Є. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2025, якою

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Костянтинівка Донецької області, громадянина України, військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, -

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2025 року встановлено, що ОСОБА_1 14 січня 2025 року о 11 годині 45 хвилин в м. Костянтинівка, проспект Свободи (Ломоносова), буд. 161, керував транспортним засобом «AUDI A6» номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6810» та в закладі охорони здоров`я (СП КНП МЦПЛЗ м. Краматорську) водій відмовився. Від керування транспортними засобами відсторонений. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги:

В уточненій апеляційній скарзі захисник Ігнатов Є.Є., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , просить постанову суду 1-ї інстанції відносно ОСОБА_1 скасувати. Ухвалити нову, якою закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що судом першої інстанції зроблено помилкові висновки про доведеність вини ОСОБА_1 , не зважаючи на те, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи, в якому фактично формулюється обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення.

Вважає, наявний в матеріалах справи відеозапис недопустимим доказом.

З доданого до матеріалів справи відеозапису, вбачаються ознаки його коригування, відеозапис є очевидно не безперервним, оскільки є таким, що не відображає повної картини подій, пов?язаних зі складанням протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , а саме не містить моменту складання та оголошення протоколу. Відеозапис який наявний в матеріалах справи, починається 14.01.2025 року о 12 год. 47 хв. Однак протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 220649 від 14.01.2025 року зазначає що ОСОБА_1 буцімто керував транспортним засобом 14.01.2025 року об 11 год. 45 хв. Тобто, відеозапис скоригований на 1 годину та жодним чином не містить доказів факту керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином до суду надано відеозапис, який ніяким чином не співвідноситься з даною подією та не містить достовірного зв?язку з даним адміністративним протоколом.

Окрім того, суд першої інстанції проігнорував той факт, що було порушено процедуру огляду. Так, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 було складено 14.01.2025 року об 11 год. 55 хв.. в той час, як відеозапис долучений до матеріалів справи починається 14.01.2025 року о 12 год. 47 хв. Та пропозиція пройти огляд на стан сп`яніння була озвучена о 12 год. 54 Таким чином, матеріали справи не містять доказів, щоб поза розумним сумнівом стверджувати, що ОСОБА_1 в інкримінований час керував транспортним засобом, що є обов`язковою ознакою адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП. Так відеозаписом поліцейських взагалі не зафіксовано рух автомобіля об 11 год 55 хв. Матеріали справи не містять й інших доказів на підтвердження вказаного факту, зокрема показань свідків.

Вважає, що поліцейським було сфальсифіковано направлення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я для огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, в якому зазначено про те, що ОСОБА_1 начебто відмовився від проходження такого огляду.

Наполягає, що ОСОБА_1 повідомив поліцейським про своє бажання пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, на що поліцейські під психологічним тиском змусили ОСОБА_1 погодитись на відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, щоб не витрачати час, а всі документи додані до матеріалів справи було сфальсифіковано і щоб хоч якесь було підтвердження, поліцейські сказали перепаркувати машину на відео та записати відео з заздалегідь підготовленим текстом, яке і долучено до матеріалів справи.

Зазначає, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, тому огляд мав проводитись за правилами ст. 266-1 КУпАП. Огляд військовослужбовців Збройних Сил України на стан сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Зазначає, що протокол серії ЕПР1 № 220649 слід визнати недопустимим, як такий, що отриманий з порушенням встановленого законом порядку.

Позиції сторін в суді :

Захисник Ігнатов Є.Є., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , в судовому засіданні просив апеляційну скаргу задовольнити з підстав, наведених в ній. Не заперечував проти розгляду справи за відсутності належним чином повідомленого про час судового засідання ОСОБА_1 .

Від захисника Турчак М.В. надійшло повідомлення, що між нею та ОСОБА_1 припинено повноваження захисника і в подальшому його захист по даній справі нею здійснюватися не буде.

Висновки суду:

Перевіривши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення захисника, дослідивши матеріали справи та долучений до справи відеозапис, вважаю, що уточнена апеляційна скарга захисника Ігнатова Є.Є. не підлягає задоволенню за таких підстав:

На підставі ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він керував транспортним засобом з явниким ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6810» та в закладі охорони здоров`я водій відмовився, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Аналіз диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вказує на те, що до відповідальності може бути притягнуто водія транспортного засобу у якого виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, і який відмовився від проходження огляду на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Відповідно до п. 2 р. 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»,затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р. огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно зі п.п. 3, 4 р. 1 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. А ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд 1-ї інстанції при її розгляді належним чином врахував зазначені вимоги закону та обґрунтовано прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги про необхідність закриття провадження за відсутності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1ст. 130 КУпАП, є безпідставними, а його вина підтверджується дослідженими судом 1-ї інстанції доказами, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №220649 від 14 січня 2025 року, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, та складеного уповноваженою на те особою, в якому ОСОБА_1 в графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» вказав, що «14 січня 2025 року в м. Костянтинівка керував авто НОМЕР_1 , продувати драгер, їхати в наркологію відмовляюсь»;

-направленням на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14 січня 2025 року;

- диском із відеозаписом, доданим до адміністративного протоколу, на якому зафіксовано факт керування транспортним засобом та відмову ОСОБА_1 від проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції на місці зупинки або у медичному закладі; повідомлення про вживання ним напередодні увечері алкоголю; відсторонення від подальшого керування транспортним засобом;

-копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3855754 від 14 січня 2025 року відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 121 КУпАП;

-довідкою до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №220649 від 14 січня 2025 року про відсутність в діях ОСОБА_1 повторності за правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП та наявність посвідчення водія НОМЕР_2 , яке видане ТСЦ 1444.

Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, які доповнюють одне одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Беручи до уваги факт допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення, відеозапису подій, що мали місце 10 березня 2025 року за участю ОСОБА_1 , здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19.

В обґрунтування оскарженої постанови, суд першої інстанції в сукупності з іншими доказами у справі, надав їм належну та повну оцінку, що не суперечить висновкам Верховного Суду, викладених у постанові від 08.07.2020 року у справі №463/1352/16-а (провадження №К/9901/21241/18).

Апеляційний суд вважає недоведеними доводи сторони захисту про те, що матеріали адміністративної справи не містять доказів на підтвердження факту керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 за обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №220649, оскільки такі спростовуються дослідженим відеозаписом.

Так, відповідно до відеозапису №1, починаючи з 0:00:01, транспортний засіб «AUDI A6» номерний знак НОМЕР_1 здійснював рух, зупинився на сигнал патрульного автомобіля. З водійського сидіння вийшов саме ОСОБА_1 .

З відеозапису № 2 вбачається, що саме ОСОБА_1 самостійно називає дату, місце, свої анкетні дані, зазначає яким транспортним засобом він керував, називає номерні знаки транспортного засобу (починаючи з 0:00:01).

Тож, з переглянутих відеозаписі, долучених до матеріалів справи, встановлено, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом «AUDI A6» номерний знак НОМЕР_1 . Під час спілкування з працівниками поліції у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), тому працівником поліції йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у медичній установі (2-й відеозапис, починаючи з 0:01:10), на що останній чітко та категорично відмовився (2-й відеозапис, починаючи з 0:01:33). Із 2-го відеозапису також встановлено, що ОСОБА_1 повідомив працівнику поліції, що він напередодні увечері 13.01.2025 року вживав алкоголь, пляшку пива.

Будь-яких заперечень та зауважень щодо неправомірності дій поліцейських протягом всього часу спілкування з працівниками поліції не висловлював, керування ним транспортним засобом не заперечував.

Порядок дорожнього руху на території України, згідно з положеннями ст. 41 Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі; транспортним засобом є пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно норм, встановлених законами держави Україна.

Як слідує з вимог п. 1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Доводи сторони захисту щодо визнання відеозапису недопустимим через його небезперервність ні є слушними, оскільки закон вимагає відеофіксації обставин проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння або відмови від проходження такого огляду, а не фіксування факту керування особою транспортним засобом, оформлення матеріалів адміністративного матеріалу, що може бути встановлено за допомогою інших доказів.

В той же час з наданого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 добровільно та без будь-якого примусу не заперечував факт керування ним транспортним засобом, на звернення працівника поліції до водія транспортного засобу саме він відповідав на запитання працівника поліції, саме він вийшов з водійського сидіння після зупинки транспортного засобу. Крім того, з відеозапису вбачається, що поведінка водія ОСОБА_1 та його зовнішні ознаки та повідомлення, що він напередодні вживав алкоголь (2-й відеозапис, починаючи з 0:01:13), давали поліцейським підстави для підозри, що він перебуває в стані сп`яніння та для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого законом порядку, від чого ОСОБА_1 відмовився, що чітко зафіксовано відеозаписом (2-й відеозапис, починаючи з 0:01:33). Включення камери, якою було зафіксовано відмову водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, відбулося з моменту початку виконання поліцейськими службових обов`язків, і піддавати сумніву зміст даного відеозапису з наведених захисником підстав у суду немає. Переривання відеозапису на час складання протоколу також не є достатньою підставою для висновку про відсутність у діях водія, який відмовився від огляду на стан алкогольного сп`яніння, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тим більше, що факт керування транспортним засобом, як свідчить відеозапис, саме водієм ОСОБА_1 зафіксовано на відеозапис, та не заперечувався ОСОБА_1 , який не висловлював жодного заперечення щодо складання відносно нього протоколу за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння або бажання пройти такий огляд у медичному закладі.

Із наявних відеозаписів в матеріалах справи апеляційний суд не вбачає постановочних дій та вважає такі доводи апелянта способом захисту для уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу, що не лише відсутність заперечень з боку ОСОБА_1 щодо вчинення ним інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а і сукупність цієї обставини з іншими доказами у даній справі підтверджує вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Будь-яких порушень з боку працівників поліції чи їх упередженого ставлення до особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, при перегляді відеозапису суд не встановив, відображена у відеоматеріалах інформація відповідає обставинам, викладеним у протоколі про адміністративне правопорушення та встановлених під час судового розгляду в суді апеляційної інстанції. Під час не було надано будь-яких інших доказів, що спростовують такі фактичні обставини. Крім того, в матеріалах справи не містяться та стороною захисту не надано на час розгляду апеляційним судом доказів щодо оскарження дій працівників поліції щодо їх неправомірності.

Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, не оспорюючи наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, наявність або відсутність відповідного направлення на огляд до медичного закладу не впливає на обставини, встановлені під час судового розгляду.

Так, з аналізу п.п. 7-10 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, направлення на огляд видається в разі згоди водія на проходження такого огляду у закладі охорони здоров`я. Інструкція не містить норми, яка б зобов`язувала працівників поліції видавати таке направлення в разі відмови водія від проходження огляду.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає такими, що не підтверджуються матеріалами справи апеляційні, доводи про визнання недопустимими, недостовірними та неналежними доказів у даній справі.

Отже, законність вимоги працівників поліції до ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння обумовлена виявленням у цього водія транспортного засобу ознак алкогольного сп`яніння, що прямо передбачено ст. 266 КУпАП та вимогами п. 2.5 ПДР.

Доводи сторони захисту, що протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 складено неуповноваженою особою, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки ст. 15 КУпАП встановлено, що за порушення, зокрема, правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, військовослужбовці несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Таким чином, під час судового розгляду достовірно встановлено, що поліцейський виконав всі вимоги чинного законодавства і вжив всі можливі дії в межах закону, порушень з його боку встановлено не було, у свою чергу водій ОСОБА_1 не виконав свій обов`язок, передбачений п. 2.5 ПДР не пройшов на вимогу поліцейського в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Враховуючи вищенаведені докази у їх сукупності, судом встановлено, що дослідженні під час судового розгляду докази повністю підтверджують ті обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, які викладені в адміністративному протоколі, складеному стосовно нього, і є безсумнівними доказами порушення ним п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Отже, місцевим судом зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним вчиненому і відповідає особі правопорушника.

Постанова суду 1-ї інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог захисника та скасування постанови суду 1-ї інстанції, немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Уточнену апеляційну скаргу адвоката Ігнатова Є.Є. залишити без задоволення.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. Гришин