КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2025 року м. Київ

Справа №369/18622/24

Провадження № 33/824/2260/2025

Київський апеляційний суд у складі судді Желепи О.В.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 березня 2025 року щодо притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ

30 жовтня 2024 року близько 09 години 30 хвилин на автомобільній дорозі М-06 Київ-Чоп 25км+102 м, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Hyundai Tucson д.н.з НОМЕР_1 з причепом Палич д.н.з. НОМЕР_2 під час перестроювання не надав дорогу автомобілю Honda CR-V д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 , що рухався в попутному напрямку по тій смузі на яку мав намір перестроїтися в результаті чого здійснив з ним зіткнення в подальшому по інерції автомобіль Honda CR-V д.н.з. НОМЕР_3 здійснив зіткнення з колесо відбійником після чого здійснив зіткнення з автомобілем FORD Transit д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_3 наступний в свою чергу здійснив зіткнення з транспортним засобом Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_5 під керуванням водія ОСОБА_4 , які стояли у смузі для розвороту.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 10.3 ПДР, за що передбачена відповідальність згідно ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 березня 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції постановою від 20 січня 2025 року про повернення матеріалів на доопрацювання до БПП в с. Чайки УПП Київської області, фактично вдався до збирання доказів та перебрав на себе функцію державного обвинувачення, що є порушенням чинного законодавства, яким передбачено, що судовий розгляд проводиться в межах обвинувачення, яке міститься у протоколі про адміністративне правопорушення і встановлення інших обставин, які знаходяться за межами обвинувачення та погіршують становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є неприпустимим, оскільки порушує право на захист від конкретного обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

Вважає, що суд першої інстанції дійшов висновку про наявність вини ОСОБА_1 на підставі неналежних та недопустимих доказів.

Вказує, що в протоколі про адміністративне правопорушення не вказана об`єктивна сторона правопорушення, а тому відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП у діях ОСОБА_1 .

В судове засідання апеляційного суду, яке призначене на 05 травня 2025 року з`явився захисник ОСОБА_1 - адвокат, який підтримав доводи апеляційної скарги.

Також, в судове засідання апеляційного суду, яке призначене на 05 травня 2025 року з`явилися потерпілий ОСОБА_3 та захисник потерпілого ОСОБА_2 - адвокат Барбон П.О., які заперечили проти доводів апеляційної скарги.

В судове засідання апеляційного суду, яке призначене на 05 травня 2025 року ОСОБА_1 не з`явився, належним чином був повідомлений про час, дату та місце судового засідання.

Заслухавши учасників справи, які брали участь у судовому засіданні, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як видно із матеріалів справи, 30 жовтня 2024 року близько 09 години 30 хвилин на автомобільній дорозі М-06 Київ-Чоп 25км+102 м, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Hyundai Tucson д.н.з НОМЕР_1 з причепом Палич д.н.з. НОМЕР_2 під час перестроювання не надав дорогу автомобілю Honda CR-V д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 , що рухався в попутному напрямку по тій смузі на яку мав намір перестроїтися в результаті чого здійснив з ним зіткнення в подальшому по інерції автомобіль Honda CR-V д.н.з. НОМЕР_3 здійснив зіткнення з колесо відбійником після чого здійснив зіткнення з автомобілем FORD Transit д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_3 наступний в свою чергу здійснив зіткнення з транспортним засобом Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_5 під керуванням водія ОСОБА_4 , які стояли у смузі для розвороту.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 10.3 ПДР, за що передбачена відповідальність згідно ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно з п. 1.1 ПДР України вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог п. 10.3 ПДР України «У разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися».

При цьому, не слід розраховувати на дії інших водіїв щодо запобігання можливим наслідкам у результаті виникнення небезпечних ситуацій.

Більше того, необхідно розраховувати, що відповідно до п. 1.4 ПДР України, кожен учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники дорожнього руху виконують ці правила.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 10.1 ПДР України «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».

Вимога цього пункту передбачає повну відповідальність водія, що починає рух, перебудування чи змінює напрямок, за безпеку дорожнього руху від початку і до закінчення маневру. При цьому не слід розраховувати на дії інших водіїв щодо попередження можливих наслідків у результаті виникнення небезпечних ситуацій.

Під початком руху слід розуміти момент, коли транспортний засіб рушає з місця, незалежно від напрямку руху (у тому числі і назад), після тривалої або короткочасної стоянки або зупинки (в тому числі і після зупинки на заборонний сигнал світлофора або регулювальника).

Під будь-якою зміною напрямку руху слід розуміти маневр, пов`язаний хоча б з незначною зміною напрямку руху по відношенню до поздовжньої осі проїзної частини.

Згідно з п. 13.1 ПДР України «Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу».

Отже, суд, під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, повинен встановити, чи була дорожньо-транспортна подія, чи були отримані пошкодження транспортними засобами, діями якої особи завдано цієї шкоди, а також, які положення правил дорожнього руху було порушено вказаною особою.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд зауважує, що в рамках даного провадження суд перевіряє: чи мала місце дорожньо-транспортна подія, чи порушила особа, яка притягується до адміністративної відповідальності правила дорожнього руху, та чи є причинно-наслідковий зв`язок між порушенням правил дорожнього руху та дорожньо-транспортною подією.

З пояснень учасників ДТП, які надані одразу після дорожньо-транспортної пригоди, що долучені до протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що дорожньо-транспортна пригода сталась на автомобільній дорозі М-06 Київ-Чоп 25км+102м.

ОСОБА_1 зазначив, що він рухався в правій полосі з лівим показчиком перестроювався в ліву полосу для розвороту, а автомобіль Хонда з д.н.з. НОМЕР_6 зачепив ліву сторону авто ОСОБА_1 , після чого автомобіль розвернуло в протилежному напрямку, а автомобіль Хонда зіткнувся з автомобілями, які стояли в лівій смузі.

З пояснень другого учасника дорожньо-транспортної ОСОБА_2 вбачається, що останній рухався в лівому ряді і побачив, що з крайнього правого ряду автомобіль Hyundai Tucson д.н.з НОМЕР_1 починає перелаштовуватись вліво, щоб піти на розворот , розуміючи, що він не встигає перелаштуватися, ОСОБА_2 почав знижувати швидкість. З метою уникнення удару ОСОБА_2 почав втікати вліво до роздільної смуги. Після цього відбувся удар моїм правим крилом в лівий бік автомобіля Hyundai Tucson д.н.з НОМЕР_1 . Після чого автомобіль ОСОБА_2 відкинуло до бар`єрного огородження, а в подальшому в автомобіль FORD Transit д.н.з. НОМЕР_4 .

Водій автомобіля FORD Transit д.н.з. НОМЕР_4 ОСОБА_3 пояснив, що він стояв у полосі для розвороту на трасі та чекав поки проїдуть автомобілі, і приблизно через 2 хв. відчув сильний удар в задню частину свого автомобіля, після чого мій автомобіль врізався автомобіль Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_4 .

З пояснень ОСОБА_4 вбачається, що останній стояв і чекав можливості розвороту і відчув удар ззаду. Вийшовши з автомобіля побачив, що білий Форд в`їхав в задню частину автомобіля ОСОБА_4 .

Поліцейськими було складено схему місця ДТП, що складена за місцем пригоди, та містить графічно зображені та зафіксовані об`єкти про обставини дорожньої пригоди (ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода, сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів, транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїзної частини, дані щодо напрямку руху транспортних засобів, місце зіткнення, розташування транспортних засобів після зіткнення та інше), таблицю дорожніх умов, в якій зазначені назви об`єктів, зображених на схемі, на зворотному боці схеми зазначено характеризуючі дані транспортних засобів та відомості про їх пошкодження.

Схема ДТП підписана чотирма учасниками даної ДТП без жодних зауважень та застережень щодо її оформлення та щодо змісту даних зазначених в даній схемі, що свідчить про згоду учасників із вказаною в ній інформацією.

Отже, схема дорожньо-транспортної пригоди щодо розташування транспортних засобів після зіткнення, характер та локалізація пошкоджень, які мали автомобілі після дорожньо-транспортної пригоди, та які зазначені в схемі дорожньо-транспортної пригоди, у сукупності з поясненнями водіїв свідчать про недотримання водієм ОСОБА_1 вимог п. 10.3 Правил дорожнього руху України, що призвело до створення аварійної ситуації.

Таким чином, відомості, описані у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №162214 від 30 жовтня 2024 року, співвідносяться з фактичними обставинами, установленими за наслідками дослідження схеми місця ДТП та поясненнями учасників дорожнього руху.

Доказів, які б спростували обставини, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №162214 від 30 жовтня 2024 року, не надано ні суду першої інстанції, ні в Київський апеляційний суд.

Доводи ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції постановою від 20 січня 2025 року про повернення матеріалів на доопрацювання до БПП в с. Чайки УПП Київської області, фактично вдався до збирання доказів та перебрав на себе функцію державного обвинувачення, що є порушенням діючого законодавства є безпідставними з огляду на таке.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить норми, яка передбачає можливість повернення протоколу та матеріалів у справі про адміністративне правопорушення на дооформлення або доопрацювання.

Разом з тим, згідно із роз`ясненнями, викладеними в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року, якщо протокол про адміністративне правопорушення складено без додержання вимог ст. 256 КУпАП, вказаний протокол вмотивованою постановою судді має бути повернений відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Суд виходить з того, що матеріали справи про адміністративне правопорушення можуть бути поверненими виключно, якщо вони складені без додержання вимог ст. 256КУпАП та з недоліками, які унеможливлюють розгляд протоколу як такого.

Таким чином, беручи до уваги, що наданий на розгляд суду протокол про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 162214 від 30 жовтня 2024 року стосовно ОСОБА_1 є неналежної якості, суд був позбавлений можливості встановити фактичні обставини у справі, а тому зробив висновок про необхідність повернення адміністративного матеріалу до БПП в с. Чайки УПП в Київській області для належного оформлення і виконання вимог законодавства.

За таких обставин, Київський апеляційний суд відхиляє вищевказані доводи апеляційної скарги.

Апеляційний суд критично ставиться до доводів апеляційної скарги, що суд першої інстанції дійшов висновку про наявність вини ОСОБА_1 на підставі неналежних та недопустимих доказів виходячи з наступного.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 162214 від 30 жовтня 2024 року, схемою місця ДТП, поясненнями потерпілих та матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, Київський апеляційний суд вважає вищевказані докази належними та допустимими і відхиляє доводи апеляційної скарги, оскільки вони не знайшли свого підтвердження.

Також, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначена об`єктивна сторона правопорушення виходячи з наступного.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, полягає в умисному або з необережності порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

З цього слідує, що диспозиція вказаної норми являється бланкетною, оскільки називає склад правопорушення, але для визначення його ознак відсилає до норм іншої галузі права або нормативних (підзаконних) актів правил, положень, інструкцій.

Згідно з диспозицією ч. 1 ст. 124 КУпАП учасник дорожнього руху притягується до адміністративної відповідальності серед іншого, за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань) регулюються та визначаються положеннями Закону України «Про дорожній рух» (ст. 1 Закону).

Одночасно, статтею 2 Закону України «Про дорожній рух» закріплено, що законодавство про дорожній рух складається з цього Закону та актів законодавства України, що видаються відповідно до нього, зокрема, ПДР України, які відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №162214 від 30 жовтня 2024 року, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Hyundai Tucson д.н.з НОМЕР_1 з причепом Палич д.н.з. НОМЕР_2 під час перестроювання не надав дорогу автомобілю Honda CR-V д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 , що рухався в попутному напрямку по тій смузі на яку мав намір перестроїтися в результаті чого здійснив з ним зіткнення, чим порушив п. 10.3 ПДР, за що передбачена відповідальність згідно ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За таких обставин, апеляційний суд відхиляє вказані доводи апеляційної скарги, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

В адміністративно-деліктному праві принцип змагальності породжує право особи на пред`явлення своїх доказів на противагу тим доказам, які надані органом, який складав матеріали про адміністративне правопорушення. Проте, ОСОБА_1 не надав суду об`єктивних доказів на спростування фактів, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до загальних положень ПДР, правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху.

Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Враховуючи викладене, Київський апеляційний суд доходить висновку, що наведена вище сукупність доказів, на переконання суду, є достатньою для встановлення дійсних і достовірних обставин події, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування усіх обставин, які підлягають доказуванню в справі про адміністративне правопорушення, та вирішення її в точній відповідності з законом.

Враховуючи викладене, за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення суддею першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, висновки суду доводами апеляційної скарги не спростовані.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 березня 2025 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 березня 2025 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Желепа