Справа № 365/34/25
Номер провадження: 3/365/45/25
ПОСТАНОВА

іменем України

"08" травня 2025 р. селище Згурівка

Суддя Згурівського районного суду Київської області Солдатова Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 3, за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , захисника Штакала Володимира Степановича, справу про адміністративне правопорушення за адміністративним матеріалом, який надійшов від Сектору поліцейської діяльності № 2 Відділу поліції № 1 Броварського РУП ГУНП в Київській області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Турівка Згурівського району Київської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працездатного, місце роботи не повідомив, РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И Л А:

15 січня 2025 року до Згурівського районного суду Київської області за вхідним №279/25 надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 .

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 182467 від 07.01.2025, складеного поліцейським РПП СПД № 2 ВП № 1 Броварського РУП ГУНП в Київській області, старшим сержантом поліції Старосійським Олегом Валерійовичем, 07.01.2025 о 15 год. 48 хв. в смт Згурівка по вул. Героїв Майдану поблизу буд. 34 водій ОСОБА_1 керував автомобілем OPEL MERIVA, д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я у встановленому законом порядку відмовився під відеозапис портативного відео реєстратора № 855878, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Прокурор, повідомлений про розгляд справи з огляду на рішення Європейського суду з прав людини від 20.09.2016 року у справі «Карелін проти Росії» щодо визнання порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині неупередженості суду через відсутність сторони звинувачення у справі про адміністративне правопорушення, а також з огляду на повноваження прокурора, визначені статтею 250 КУпАП, на розгляд справи не з`явився, що не перешкоджає розгляду.

31 січня 2025 року ОСОБА_1 подав заяву в якій просив відкласти розгляд справи для залучення адвоката.

Судові засідання, призначені на 03.03.2025 та 14.03.2025, були відкладені за клопотанням, відповідно, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Штакала В.С. у зв`язку з хворобою захисника.

У судовому засіданні 21.04.2025 ОСОБА_1 свою вину не визнав.

У судовому засіданні 21.04.2025 були досліджені всі наявні в матеріалах справи докази, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 182467 від 07.01.2025 (а.с. 1, 2); акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів, в якому зазначено «Огляд проведено у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці» та зафіксовано, що ОСОБА_1 від огляду відмовився (а.с. 3); направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, до КНП Згурівська лікарня, де зазначено «…виявлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці» та, що ОСОБА_1 від огляду відмовився (а.с. 4); диск з відео, на якому міститься три файли у форматі .MP4, а саме: NO4800-001995F.MP4; 0000000__0002.MP4; 0000000__0003.MP4 (а.с. 5); диск з відео, на якому міститься два файли у форматі .mp4 з портативного відеореєстратора № 855878, а саме: export-1r19e.mp4 та export-q7lmn.mp4 (а.с. 6); довідка про притягнення до адміністративної відповідальності, згідно з якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався (а.с. 7); довідка про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримував посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 04.09.2023 року, видане центром ДАІ 3211 (а.с. 8).

Під час дослідження судом відеозаписів, захисник ОСОБА_1 адвокат Штакал В.С., звернув увагу на те, що працівниками поліції не було подано сигналу, що вимагав зупинки транспортного засобу. В протоколі зазначено лише відеозапис з портативного відеореєстратора № 855878, а до матеріалів справи поліцейські долучили ще відеозапис з інших технічних засобів, номера яких не зазначено, та на які немає посилання в протоколі, а тому вони не можуть бути визнані належними доказами. Крім того, час у протоколі зазначено 15:48, а початок відеозапису в 15:58. На відеозаписі з портативного відеореєстратора № 855878 не зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Крім того, захисником буде заявлене клопотання щодо виключення даного відеозапису з числа доказів.

У судовому засіданні було оголошено перерву.

Того ж дня, 21.04.2025 захисник ОСОБА_1 адвокат Штакал Володимир Степанович, подав клопотання про виключення доказу по справі як недопустимого, в якому просить визнати відеозапис з портативного відеореєстратора № 855878 недопустимим в адміністративному матеріалі, де відображено порушення його прав і свобод, а саме оприлюднено конфіденційне спілкування з адвокатом, розкриває адвокатську таємницю. В обґрунтування клопотання зазначає, що до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 182467 в якості доказу додано відеозапис з портативного відеореєстратора № 855878. ОСОБА_1 , з дозволу поліцейського, зателефонував адвокату (йому - ОСОБА_2 ), щоб отримати консультацію. Як видно з відеозапису, поліцейський, який робив відеозапис, не надав можливості ОСОБА_1 спілкуватися з адвокатом без свідків, а ще підійшов ближче, щоб краще записати розмову. Про те, що розмова ОСОБА_1 відбувалася з адвокатом свідчать записи дзвінків з телефонів. Зміст розмови добре чути на відеозаписі. Звертає увагу, що дії поліцейського мають ознаки здійснення ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 397 КК України. При цьому, посилається на принцип презумпції невинуватості, закріплений у ст. 62 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод та принцип доведеності вини «поза розумним сумнівом».

У судовому засіданні 08.05.2025 захисник ОСОБА_1 адвокат Штакал В.С., зазначив, що ним подано письмове клопотання про виключення відеозапису з портативного відеореєстратора № 855878 з числа доказів, оскільки він не є належним доказом, інших належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 немає.

Подав клопотання про закриття провадження у справі за відсутності складу правопорушення. У клопотанні зазначає, що з адміністративного матеріалу за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 випливає, що до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 182467 додано єдиний доказ відеозапис з портативного відеореєстратора № 855878. Вважає, що даний доказ є недопустимим і отриманий внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника адвоката Штакала В.С., дослідивши матеріали справи, розглянувши клопотання суддя дійшла таких висновків.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України визначається Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України) визначено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність особи за вказаною статтею настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року зазначено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують, зокрема, транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до п. 3 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режим і, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, (далі також Інструкція № 1395) направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами).

Згідно з п. 4 Інструкції № 1395 огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Результати огляду зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів складається у двох примірниках, один з яких вручається особі, щодо якої проводився цей огляд. У разі виявлення стану алкогольного сп`яніння в результаті проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів складається протокол про адміністративне правопорушення, до якого долучаються акт огляду на стан сп`яніння та роздруківка із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу (у разі наявності).

Згідно з п. 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103, (далі Порядок № 1103) водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п. 5 розділу Х Інструкції № 1395 у разі проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я висновок про його результати долучається до протоколу про адміністративне правопорушення (у разі підтвердження стану сп`яніння).

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (п. 6 розділу Х Інструкції).

Аналогічного змісту норма міститься у п. 8 Порядку № 1103.

Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, (далі також Інструкція № 1452/735) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з п. 3 розділу І Інструкції № 1452/735 ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п. 7 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735 установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Згідно з п. 9 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735 з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Тобто, як вбачається з вищевказаних норм чинного законодавства, огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів під відеозапис або в присутності двох свідків. Якщо ж водій відмовляється від проходження огляду на місці зупинки або не згоден з його результатом, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Законодавець передбачив відповідальність як за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння так і за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у порядку, визначеному чинним законодавством. У разі відмови від проходження огляду на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я, відносно водія складається протокол про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення (крім випадків, визначених у ст. 258 КУпАП) складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до ст. 256 КупАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до ст. 257 КУпАП протокол надсилається органу (посадовій особі), уповноваженому розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Згідно з п. 1 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі протокол про адміністративне правопорушення (додаток 1) складається в письмовій формі відповідно до статті 254 КУпАП. До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються: 1) письмові пояснення свідків правопорушення в разі їх наявності; 2) акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу в разі здійснення його затримання; 3) акт огляду на стан сп`яніння в разі проведення огляду на стан сп`яніння; 4) інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

У протоколі проколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 182467 від 07.01.2025 зазначено, що до нього додаються: акт огляду, направлення на огляд, відеозапис подій зафіксовано на портативний відеореєстратор № 855878. Окрім вказаних документів та відеозапису, при направлення до суду адміністративного матеріалу за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , до протоколу долучено також диск, на якому містяться три відеофайли, про які відсутня згадка в протоколі.

Захисник стверджує, що відеозаписи, про які відсутня згадка у проколі про адміністративне правопорушення, є неналежними та недопустимими доказами та не підлягають врахуванню судом.

Суд не погоджується з таким твердженням захисника з наступних підстав.

Протокол про адміністративне правопорушення, за своєю правовою природою, є документом в якому фіксується факт вчинення правопорушення за встановленою формою, а також є одним із доказів на підтвердження факту вчинення правопорушення до якого органом, уповноваженим на складання протоколу про адміністративне правопорушення, долучаються інші документи та матеріали, що в своїй сукупності доводять (чи не доводять) факт вчинення правопорушення. Сам факт долучення до протоколу при передачі до суду доказів, які відсутні у переліку, вказаному у протоколі, не є підставою для автоматичного визнання таких доказів неналежними та недопустимими.

Чинний Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить поняття належності та допустимості доказів. Проте, відповідно до норм процесуального законодавства України, зокрема, найбільш близької галузі законодавства норм Кримінального процесуального кодексу України (ст. 85 КПК України), належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Належність доказів зумовлюється їх доказовою цінністю, зокрема для чого вони можуть бути використані: для встановлення того, хто вчинив правопорушення, чи з`ясування інших обставин складу правопорушення (форма вини, місце, спосіб вчинення правопорушення); для встановлення окремих фактів, які загалом розкривають обставини складу правопорушення чи їх відсутність; для встановлення характеру і розміру шкоди, заподіяної правопорушенням, обставин, які впливають на ступінь і характер відповідальності правопорушника; для перевірки та встановлення достовірності окремих доказів; для спростування фальшивих алібі чи хибних версій; для виявлення джерел та місця знаходження інших доказів. Належними є всі докази, які можуть бути використані для встановлення, обґрунтування чи спростування будь-яких із названих обставин.

Допустимим, згідно зі ст. 86 КПК України, визнається доказ, якщо він отриманий у порядку встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Допустимість доказів означає, що фактичні дані як докази одержані уповноваженим на те суб`єктом законним шляхом, у встановленому законом порядку, без істотного порушення прав і свобод людини, фактичні дані та сам процес їх одержання належним чином закріплені та засвідчені.

З відеозапису NO4800-001995F.MP4 (без звуку) (всі відеофайли досліджені в судовому засіданні з допомогою медіапрогравача VLC) вбачається, що пристрій, яким здійснено відеофіксацію, розміщений в салоні патрульного автомобіля (видно капот з розпізнавальними знаками), запис розпочато о 15:48:00, закінчено о 15:50:59. Попереду патрульного автомобіля рухається легковий автомобіль OPEL MERIVA, д.н.з. НОМЕР_2 . У задніх фарах OPEL MERIVA відображається миготіння проблискових маячків патрульного автомобіля. Після зупинки транспортного засобу, двоє працівників поліції підійшли до дверей водія та почали розмову з водієм. Через деякий час з місця водія вийшов ОСОБА_1 та продовжив розмову з поліцейськими. Потім усі вони направились до патрульного автомобіля.

На відеозаписі 0000000__0002.MP4 (початок відеозапису о 15:58:16, кінець о 16:03:12) із нагрудної відеокамери працівника поліції ОСОБА_3 (цей та наступний файл) зафіксовано звуковий сигнал патрульного автомобіля. Якийсь час автомобіль рухався, а після зупинки працівник поліції вийшов з переднього пасажирського сидіння автомобіля та попрямував до автомобіля OPEL MERIVA, д.н.з. НОМЕР_2 , який стояв попереду, за ним підійшов ще один працівник поліції. Працівник поліції відрекомендувався та попросив водія надати посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію та страховий поліс. Водій ОСОБА_1 документи не надав та через 1-2 хв. водій вийшов з автомобіля. Працівник поліції повторив вимогу надати документи та повідомив, що ведеться відеофіксація за допомогою портативного відеореєстратора. Після чергової вимоги надати документи, запропонував пройти до службового автомобіля для встановлення особи водія. На 16:00:50 год. відеозапису видно, як працівник поліції передає іншому працівнику поліції портативний відео реєстратор і той відходить, проте відеозапис продовжується. Поведінка водія ОСОБА_1 не відповідала обстановці, уникав відповіді на поставлені запитання. Працівник поліції запитав, чи «вживав щось» ОСОБА_1 та повідомив, що відчутний запах алкоголю з порожнини рота та запропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера Драгер на місці зупинки. ОСОБА_1 відмовився. На пропозицію пройти огляд в закладі охорони здоров`я також відповів відмовою. Працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про те, що, у зв`язку з відмовою пройти огляд на стан сп`яніння, його буде притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та роз`яснив права та обов`язки та запитав, чи все йому зрозуміло. Під час роз`яснення прав та обов`язків, ОСОБА_1 щось незв`язно сказав та почав кричати «Да-да-да-да…».

На відеозаписі 0000000__0003.MP4 (початок відеозапису о 16:03:12, кінець о 16:03:25) зафіксовано, що працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що відносно нього буде складено протокол, на що той відповів «Все?.. Ну, складай!».

Відеозапис export-1r19e.mp4 з портативного відеореєстратора № 855878 (початок відеозапису о 15:56:53, кінець о 16:00:39) починається з того, як працівник поліції, перебуваючи з водієм біля автомобіля OPEL MERIVA, д.н.з. НОМЕР_2 , просить надати посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію. Частина відеозапису export-1r19e.mp4, а саме на відрізку часу з 15:16:53 год. до 15:57:56 год. повністю збігається з відеозаписом 0000000__0002.MP4 на відрізку часу з 15:59:53 до 16:00:50, з чого можна зробити висновок, що відеозапис здійснювався на два технічні пристрої відеозапису одночасно. Далі на відеозаписі export-1r19e.mp4 видно лише будинки та городи довкола та подекуди патрульний автомобіль та OPEL MERIVA, д.н.з. НОМЕР_2 . На відрізку часу з 15:59:59 до 16:00:02 чути викрик «Да-да-да-да…», що повністю збігається з викриком ОСОБА_1 під час роз`яснення йому прав та обов`язків, зафіксований на відеозаписі 0000000__0002.MP4 на відрізку часу з 16:02:55 до 16:02:58, а також на відрізку часу з 16:00:20 до 16:00:23 чути тихе «Все?.. Ну, складай!», що збігається з відеозаписом 0000000__0003.MP4 на відрізку часу з 16:02:55 до 16:02:58.

На відеозаписі з export-q7lmn.mp4 (початок відеозапису о 16:03:12, кінець о 16:53:23) зафіксовано, як водій ОСОБА_1 щось шукає у багажному відділенні та в салоні свого автомобіля. Працівник поліції запитав «Не знайшли? Чи знайшли?». Горошко відповів «А, найшли». Працівник поліції попросив пред`явити посвідчення водія. ОСОБА_1 пішов до водійського місця автомобіля, відкрив двері та щось шукав, потім закрив та пішов до службового автомобіля поліції. Працівник поліції запитав «Що ви знайшли?... Свідоцтво про реєстрацію бачу у Вас в руках. А посвідчення водія?». ОСОБА_1 відповів, що посвідчення водія немає. На запитання про його прізвище, ім`я та по батькові уникав відповіді, називав ім`я та по батькові, відмовлявся сказати прізвище. Його поведінка не відповідала обстановці, нецензурно висловлювався. Працівники поліції встановили особу по базі даних. Працівник поліції знову запитав у ОСОБА_1 , де його посвідчення водія, на що той роздратовано відповів «Що вам треба?». Працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що відносно нього буде винесено постанову за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено штраф, роз`яснив права та обов`язки. Запитав у ОСОБА_1 чи той вживав спиртні напої, повідомив, що відчутний запах алкоголю. ОСОБА_1 знизав плечима та сказав «Буває». На питання поліцейського «Що буває?» відповів «В тебе, чи в мене?». Працівник поліції повідомив, що у ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови - мова нерозбірлива, затяжна, та запропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки. ОСОБА_1 відмовився. Так само відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Працівник поліції ще раз запитав, чи буде він проходити огляд. ОСОБА_1 дістав мобільний телефон та сказав «Я без свого адвоката…(щось нерозбірливе)» і похитав головою. Працівник поліції роз`яснив права та обов`язки, у тому числі наголосив на праві ОСОБА_1 зателефонувати адвокату, повідомив, що ОСОБА_1 відсторонено від керування транспортним засобом. Ще раз запитав, чи буде проходити огляд. ОСОБА_1 сказав «Ви не чули відповідь мого адвоката». Працівник поліції надав можливість зателефонувати адвокату. ОСОБА_1 відійшов від поліцейського та пішов до свого автомобіля, потім підійшов, спілкувався з працівником поліції. Працівник поліції трохи відійшов, ОСОБА_1 , лишаючись на місці зателефонував адвокату та почав розмову. Працівник поліції на кілька кроків наблизився, ОСОБА_1 лишився на місці, заперечень щодо відстані на якій стояв від нього працівник поліції не висловив, відійти не просив, подивився на поліцейського та, лишаючись на місці, спокійно продовжив розмову. Потім, продовжуючи розмову, підійшов до службового автомобіля поліції. Із розмови по телефону, чути лише слова самого ОСОБА_1 . Поліцейський запитав «Ну що, поспілкувалися?... Будете проходити огляд», на що ОСОБА_1 категорично відмовився. Йому було повідомлено, що відносно нього буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП. ОСОБА_1 та працівник поліції сіли в службовий автомобіль для оформлення документів. Потім ОСОБА_1 дзвонив, щоб знайти тверезого водія, повідомив, що «зараз прийде». Працівники поліції сказали йому чекати чи в його автомобілі чи з ними. ОСОБА_1 сів за кермо свого автомобіля та поїхав (час відеозапису 16:31:35). Поліцейські його наздогнали. ОСОБА_1 пішов у магазин. Працівники поліції його чекали та під відеозапис оформляли документи. Через деякий час ОСОБА_1 підійшов (час 16:46:32), та працівник поліції йому повідомив, що відносно нього складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП серії ДПР18 № 182467 та зачитав протокол. ОСОБА_1 відмовився підписувати протокол та інші документи, отримувати копію протоколу та давати пояснення.

Усі відеозаписи здійснені працівниками поліції під час виявлення та фіксації ними правопорушення. Застосування технічних засобів відеофіксації працівниками поліції передбачене чинним законодавством України. Водій ОСОБА_1 був повідомлений про те, що здійснюється відеозапис усієї розмови.

Відповідно до п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказ Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, у процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

В той же час, порушення поліцейським вимоги щодо перевірки точності встановлених на пристрої дати та часу, що призвело до розбіжність у часі відеофіксації з різних технічних засобів відеофіксації, застосованих працівниками поліції при фіксації правопорушення, на думку суду не є грубим порушенням та, відповідно, підставою для визнання відеозаписів неналежними та недопустимими доказами зважаючи на таке. На усіх відеофайлах зафіксовано одне і те ж місце події, автомобіль ОСОБА_1 та службовий автомобіль знаходяться на тому ж місці, відео та звук на різних відеозаписах накладаються один на одного, хоч і є розбіжність на годинниках у кілька хвилин. З перших чотирьох досліджених судом відеофайлів можна зробити висновок, що відеозапис здійснювався у один і той же час в одному і тому ж місці за участю тих самих осіб. На цих відеозаписах чітко зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом OPEL MERIVA, д.н.з. НОМЕР_2 , виявлені працівниками поліції ознаки перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота, що технічно неможливо), а саме: порушення координації рухів, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, неодноразова пропозиція працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або в закладі охорони здоров`я, чітка відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я. Будь-яких порушень з боку працівників поліції, які б могли стати причиною для визнання цих доказів недопустимими, на вказаних відеозаписах не зафіксовано.

Відеофайл export-q7lmn.mp4 з іншими файлами у жодному часовому проміжку не збігається та є фіксацією продовження спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 , зокрема щодо встановлення особи водія. Проміжок часу між закінченням попереднього відеозапису з цього ж технічного засобу та початком відеозапису export-q7lmn.mp4 складає менше трьох хвилин. З цього відеозапису вбачається, що працівник поліції черговий раз повідомив ОСОБА_1 про виявлені в нього ознаки алкогольного сп`яніння, запропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, на що отримали чітку відмову. Ще двічі працівник поліції роз`яснював ОСОБА_1 його права і обов`язки згідно зі ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України та повідомляв ОСОБА_1 про наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. ОСОБА_1 (до спілкування з адвокатом) черговий раз категорично відмовився від проходження огляду. Після спілкування з адвокатом підтвердив, що відмовляється.

Захисник клопотав про визнання відеозапису з портативного відеореєстратора №855878 як такого, що є недопустимим, оскільки, як вважає захисник, отриманий внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, а саме внаслідок порушення конфіденційності розмови клієнта з адвокатом.

Відповідно до ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманої внаслідок істотного порушення прав людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: 1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; 2) отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження; 3) порушення права особи на захист; 4) отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права; 5) порушення права на перехресний допит.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатською таємницею є, зокрема, будь-яка інформація, про клієнта, а також питання, з яких клієнт (особа, якій відмовлено в укладенні договору про надання правничої допомоги з передбачених цим Законом підстав) звертався до адвоката, адвокатського бюро, адвокатського об`єднання, зміст порад, консультацій, роз`яснень адвоката, складені ним документи, інформація, що зберігається на електронних носіях, та інші документи і відомості, одержані адвокатом під час здійснення адвокатської діяльності.

Згідно з ч. 5 цієї статті Закону особи, винні в доступі сторонніх осіб до адвокатської таємниці або її розголошенні, несуть відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ст. 23 Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» професійні права, честь і гідність адвоката гарантуються та охороняються Конституцією України, цим Законом та іншими законами, зокрема: 1) забороняються будь-які втручання і перешкоди здійсненню адвокатської діяльності; 2) забороняється вимагати від адвоката, його помічника, стажиста, особи, яка перебуває у трудових відносинах з адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням, а також від особи, стосовно якої припинено або зупинено право на заняття адвокатською діяльністю, надання відомостей, що є адвокатською таємницею. З цих питань зазначені особи не можуть бути допитані, крім випадків, якщо особа, яка довірила відповідні відомості, звільнила цих осіб від обов`язку зберігати таємницю в порядку, передбаченому законом; 4) забороняється проведення огляду, розголошення, витребування чи вилучення документів, пов`язаних із здійсненням адвокатської діяльності; 9) забороняється втручання у приватне спілкування адвоката з клієнтом тощо.

Відповідно до п. 2 розділу 1 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказ Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, (далі - Інструкція № 1026) застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється, зокрема, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Згідно з п. 5 розділу ІІ Інструкції № 1026 Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

З відеофайлу export-q7lmn.mp4 вбачається, що працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 його право на захист, надав можливість зателефонувати адвокату. ОСОБА_1 відійшов від поліцейського та пішов до свого автомобіля, потім підійшов, спілкувався з працівником поліції. Працівник поліції трохи відійшов, ОСОБА_1 , лишаючись на місці зателефонував адвокату та почав розмову. Працівник поліції на кілька кроків наблизився, ОСОБА_1 лишився на місці, заперечень щодо відстані на якій стояв від нього працівник поліції не висловив, відійти не просив, подивився на поліцейського та, лишаючись на місці, спокійно продовжив розмову не турбуючись про конфіденційність. При цьому, ОСОБА_1 був від початку повідомлений та знав про те, що ведеться відеофіксація. На відеозаписі чути лише окремі слова та фрази ОСОБА_1 , змісту порад, консультацій, роз`яснень адвоката не чути.

Відеозапис export-q7lmn.mp4 як один із доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення отриманий уповноваженим на те суб`єктом законним шляхом у встановленому законом порядку. Частина розмови клієнта з адвокатом потрапила на відеозапис, який здійснювався відповідно до вимог закону та про здійснення якого ОСОБА_1 було достеменно відомо. ОСОБА_1 бачив на якій відстані від нього стоїть працівник поліції та не вчинив жодних дій для того, щоб його розмову з адвокатом не було чути (не попросив працівника поліції відійти, сам не відійшов, не стишив голос тощо). Факт потрапляння розмови з адвокатом на відео не свідчить про те, що сам доказ (відеозапис) одержаний внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, оскільки відеозапис здійснювався відповідно до вимог чинного законодавства. Крім того, зміст розмови ОСОБА_1 з адвокатом не був використаний як доказ винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. ОСОБА_1 (до розмови зі своїм адвокатом) неодноразово відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку та після розмови з адвокатом ще раз підтвердив свою відмову.

Дослідивши всі наявні в матеріалах справи докази суддя не виявила будь-яких підстав для визнання їх (будь-якого з них чи усіх їх у сукупності) неналежними та недопустимими.

У своїй сукупності зібрані та надані суду уповноваженим на складання протоколу суб`єктом докази підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом OPEL MERIVA, д.н.з. НОМЕР_2 , 07.01.2025 о 15:48, наявність у ОСОБА_1 виявлених працівниками поліції ознак алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота, що технічно неможливо), а саме: порушення координації рухів, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, те, що працівники поліції неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або в закладі охорони здоров`я, та категоричну відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я.

На відеозаписі зафіксовано в повному обсязі обставини, що підлягають з`ясуванню та дають можливість встановити в діях особи наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, було вчинене ОСОБА_1 , який винен в його вчиненні та підлягає адміністративній відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За таких обставин, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника ОСОБА_1 , ступінь його вини, майновий стан, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суддя вбачає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення стягнути із ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави.

Керуючись ст. 9, 24, 33, 40-1, 130, 245, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Згідно з ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Постанова судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Згурівський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова про накладення адміністративного стягнення може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Повний текст постанови складений 09 травня 2025 року.

Суддя Т.М. Солдатова