Справа 635/2350/25
Провадження 3/635/1428/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2025 року Суддя Харківського районного суду Харківської області Якішина О.М., розглянувши матеріали, що надійшли з Відділення поліції №2 Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 2, ст. 126 ч. 3 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

21.03.2025 року за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Манченки, по вул. Залізнична ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 , відносно якого встановлене тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами постановою Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та м.Люботин №55711482 від 19.03.2019. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги ч.10 ст.15 ЗУ «Про дорожній рух», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Крім того, 21.03.2025 року за адресою: Харківська область, Харківський район, смт.Манченки, вул. Залізнична, буд.8, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: мав ярко виражений запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів тіла. Освідування на стан алкогольного сп`яніння проходив на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору Драгер 6820, відповідно до якого рівень алкоголю в організмі склав 1.50 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 повторно не з`явився, про причини свого неприбуття не повідомив. ОСОБА_1 було повідомлено про день та час розгляду справи, шляхом направлення смс-повідомлень на номер телефону, зазначений у протоколі, та шляхом надсиланням судових повісток за адресою проживання, які повернулись 14.04.2025 та 29.04.2025 до суду без вручення через відсутність адресата за вказаною адресою. Враховуючи те, що ОСОБА_1 без поважних причин повторно не з`явився до суду, будь-яких заяв від нього не надходило, доказів поважності причини неявки в судове засідання суду не надав, суд вважає причини його неявки не поважними.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі - Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі ст. 6 ЄСПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Отже, обставини неявки у судове засідання ОСОБА_1 , якому було відомо про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та направлення складених матеріалів до суду, дають підстави стверджувати про неналежне здійснення ним своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків, що призводить до затягування судового розгляду даної справи, яка тривалий час не може бути вирішена по суті.

Приймаючи до уваги, що судом вжито всіх необхідних заходів для забезпечення участі ОСОБА_1 в судовому засіданні, клопотань про відкладення розгляду справи від останнього не надходило, причини його неявки до суду визнано неповажними та, відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, а також беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, суд вважає за можливе провести розгляд справи у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає повністю доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130, ч.3 ст.126 КУпАП, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.9 Постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року «Про Правила дорожнього руху», водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. ч.10 ст.15 ЗУ «Про дорожній рух», забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Ч. 3 ст. 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Факт скоєння ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується наступними доказами, дослідженими судом:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 013554 від 21.03.2025 року, в якому викладені обставини порушення ОСОБА_1 п. 2.9 Правил дорожнього руху України;

- актом огляду на стан алкогольного, наркотичного та іншого сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу Alkotest Drager 6820 (0157), відповідно до якого результат огляду ОСОБА_1 склав 1.50 проміле, з результатами ОСОБА_1 погодився;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під випливом лікарських препаратів що знижують увагу та швидкість реакції до Харківського наркологічного центру м.Харків від 21.03.2025, в якому зазначено про те, що огляд ОСОБА_1 не проводився;

- копією військового квитка серії НОМЕР_2 , відповідно до якого ОСОБА_1 є військовослужбовцем;

- зберігальною розпискою ОСОБА_2 від 21.03.2025 про отримання від правцівників поліції автомобіля ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 , чим підтверджується факт відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом;

- роздруківкою результатів огляду до протоколу серії ААД №013554 на стан алкогольного сп`яніння з використанням газоаналізатора Drager, тест № 177, відповідно до якого результат огляду ОСОБА_1 склав 1.50 проміле, яка містить особистий підпис останнього;

- копією електронного рапорту серії ЄО № 4227 від 21.03.2025;

- копією паспорта ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 ;

- копією технічного паспорту на автомобіль ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 від 20.02.2019;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 , в яких він зазначає про те, що 21.03.2025 року в вечірній час був на рибалці зі своїм знайомими, куди він приїхав на своєму авто ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 . В процесі відпочину вживав алкогольні напої. Близько 21 год. він вирішив поїхати додому за кермом свого авто. Рухаючись по вул.Залізнична, поблизу буд. №8, він побачив патрульний автомобіль поліції, який почав його зупиняти. При спілкуванні з ним, працівниками поліції було виявлено у нього ознаки алкогольного сп`яніння. Освідування ОСОБА_1 пройшов на місці з результатом вмісту алкоголю у крові 1,50 проміле. Також він повідомляє про те, що він обізнаний, що на нього у 2019 році виконавчою службою було накладено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами. Свою вину визнає повністю;

- рапортом Інспектора СРПП ВП №2 ХРУП№1 ГУНП в Харківській області капітана поліції О. Каракаптана, в якому останній зазначає про те, що 21.03.2025 року за адресою: Манченки, вул.Залізнична, буд.8 на зустріч його службовому автомобілю їхав транспортний засіб від узбіччя до узбіччя. Під`їхавши ближче, він побачив автівку ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 , у авто сидів чоловік, який раніше цього дня вже зупинявся його екіпажем та у якого було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. При спілкуванні з водієм при повторній зупинці, останній не мав при собі документів, суттєво нервував та не виконував вимоги поліцейських. Потім чоловік раптово почав втікати від працівників поліції. Після того як його спіймали, в ході поверхневої перевірки на вимогу поліцейських водій особисто надав свої документи, а саме паспорт та військовий квиток на ім`я ОСОБА_1 . У останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: виражений запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів тіла. ОСОБА_1 пройшов освідування на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору Drager 6820, з результатом 1.50 проміле. Відносно ОСОБА_1 було складено протоколи за ч.2 ст.126 КупАП, ч.3 ст.126 КУпАП та ч.1 ст.130 КУпАП. Додатково було встановлено, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем в/ НОМЕР_4 . За базами ВСП є особою, що самовільно залишила частину. Останнього було передано працівникам ВСП.;

- довідкою ВП №2 ХРУП №1 ГУНП, з якої вбачається, що згідно системи ІПНП НПУ громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримав посвідчення водія серії НОМЕР_5 від 30.10.2013 року ;

- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксований факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та факт проходження ним огляду за допомогою Alkotest Drager 6820 з результатом 1.50 проміле.

Таким чином, дослідженням наданих суду доказів встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 Правил дорожнього руху України, за що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 126 КУпАП, підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 838461 від 21.03.2025 року, в якому викладені обставини порушення ОСОБА_1 ч.10 ст.15 ЗУ «Про дорожній рух»;

- електронним рапортом від 21.03.2025 серії ЄО № 4227 про факт складання відносно ОСОБА_1 адміністративного протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП, адміністративного протоколу за ч.3 ст.126 КУпАП та адміністративної постанови за ч.2 ст.126 КУпАП;

- копією паспорта ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 ;

- копією технічного паспорту на автомобіль ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 від 20.02.2019;

- копією військового квитка серії НОМЕР_2 , відповідно до якого ОСОБА_1 є військовослужбовцем;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 , в яких він зазначає що обізнаний про те, що у 2019 році виконавчою службою на нього було накладено тимчасове обмеження у праві керування транспортирними засобами, свою вину визнає;

- копією постанови серії ЕНА 1 № 4324078 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, з накладанням адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 3400 грн.;

- рапортом Інспектора СРПП ВП №2 ХРУП№1 ГУНП в Харківській області капітана поліції О. Каракаптана, в якому останній підтверджує факт того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, будучи особою, яка є обмеженою у праві керування транспортними засобами;

- постановою державного виконавця Кравчуна Д.В. від 19.03.2019, якою відносно ОСОБА_1 встановлене тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами до погашення ним заборгованості зі сплати аліментів;

- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксований факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, будучи тимчасово обмеженим у праві керування транспортними засобами.

Таким чином, дослідженням наданих суду доказів встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 будучи особою, яка обмежена у праві керування транспортними засобами, чим порушив ч.10 ст.15 ЗУ «Про дорожній рух», за що ч. 3 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 33 КпАП України, при накладенні стягнення за правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно ст. 36 КпАП України при вчиненні особою двох або більше адміністративних правопорушень стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Вирішуючи питання щодо міри адміністративного стягнення, яке необхідно призначити ОСОБА_1 , враховуючи особу правопорушника, а саме те, що дані, які б з негативного боку характеризували ОСОБА_1 суду не надані, враховуючи ступінь його вини у скоєному ним адміністративному правопорушенні, яка доведена матеріалами справи, а також враховуючи відсутність обставини, що обтяжують відповідальність та відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність, суд дійшов висновку про необхідність піддати ОСОБА_1 адміністративному стягненню у мінімальних межах санкції ч.1 ст. 130, ч.3 ст.126 КУпАП та призначає стягнення у межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, вважаючи, що саме ця міра покарання буде достатньою для виправлення порушника та запобігання вчинення ним нових адміністративних правопорушень.

Крім того, згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення.

Отже, відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 33, 36, 221, 283, 130 ч.1, 126 ч.3 КпАП України, Законом України «Про дорожній рух», Законом України «Про судовий збір», суд

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч.3 ст.126 КУпАП, та призначити адміністративне стягнення:

- за ч.1 ст.130 КУпАП - у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік;

- за ч. 3 ст. 126 КУпАП - у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк три місяці.

На підставі ст.36 КпАП України остаточно призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави (Протокол серії ААД № 838461, Протокол серії ААД №013554; Отримувач коштів ГУК Харківськ обл/Харкiвобл/21081300; Код класифікації доходів бюджету 21081300; Код за ; Банк отримувача Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача UA0020001) в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн.00 коп. з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави на розрахунковий рахунок - UA 0026001, код класифікації доходів бюджету - 22030106, МФО-899998, код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783, отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код суду (ЄДРПОУ) - 02894007, судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.М. Якішина