Справа № 347/42/25
Провадження № 33/4808/332/25
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції КНИЩУК Р. М.
Суддя-доповідач Шигірт
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі судді Шигірта Ф.С., з участю захисника Репала О.О. в режимі відеоконференції, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Репала О.О. на постанову Косівського районного суду Івано-Франківської області від 28 березня 2025 року відносно неповнолітньої ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватою за ч.1 ст.130 КУпАП та на підставі ст.24-1 КУпАП до неї застосовано попередження.

Згідно постанови, ОСОБА_1 05.01.2025 р. о 21.40 год. в м. Косів по вул. Грушевського, Косівського району, Івано-Франківської області, керувала мотоциклом марки «Мустанг» 250 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився в медичному закладі у встановленому законодавством порядку із застосуванням приладу Алкофор 307. Результат огляду позитивний 1.74 проміле, чим порушила 2.9а ПДР України.

В апеляційній скарзі захисник Репало О.О. вказує на те, що постанова суду незаконна та необґрунтована, винесена без всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин події. Зазначає, що фактичні дані відображені в протоколі не підтверджені доказами та записані зі слів ОСОБА_1 , яка є неповнолітньою. Вона звернулася за допомогою до закладу охорони здоров`я, де пояснила, що отримала травму внаслідок ДТП впала з мотоцикла яким керувала. Скориставшись цим, працівники поліції ініціювали огляд на стан сп`яніння та склали протоколи щодо неї. Вважає лише пояснення неповнолітньої особи не можуть вважатися належним, допустимим та достатнім доказом для встановлення обставин події правопорушення.

Просить постанову суду скасувати та закрити відносно ОСОБА_1 провадження у справі у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Перевіряючи апеляційні доводи, суд апеляційної інстанції виходить з доведеності обставин адміністративного правопорушення поза розумним сумнівом шляхом об`єктивної оцінки досліджених судом доказів.

Щодо правильності висновків суду першої інстанції, апеляційний суд враховує наступне.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Верховний Суд України неодноразово звертав увагу місцевих судів на обов`язок проведення якісного розгляду справ про адміністративні правопорушення передбачені ст.130 КУпАП, та ретельної перевірки обставин викладених в протоколі.

Проте, суд першої інстанції не врахував наведених норм права та дійшов необґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення за обставин, наведених в оскаржуваній постанові.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, суд першої інстанції визнав доведеними обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема, що неповнолітня ОСОБА_1 керувала мотоциклом марки «Мустанг» 250.

Свої висновки суд ґрунтував на доказах зібраних працівниками поліції, проте не надав їм належної правової оцінки. В постанові суд послався на протокол про адміністративне правопорушення, рапорт поліцейського, пояснення ОСОБА_1 .

Апеляційний суд не може погодитись, що зазначених доказів достатньо для встановлення факту адміністративного правопорушення.

Як вбачається з пояснень неповнолітньої ОСОБА_1 відібраних працівником поліції, воно надано у присутності її опікуна ОСОБА_2 . Сама неповнолітня ОСОБА_1 поставила свій підпис під показаннями та у графі про ознайомлення зі змістом ст.63 Конституції України (а.с.5).

Разом з тим, як вбачається з відеозапису створеного із застосуванням нагрудної камери поліцейського, зміст ст.63 Конституції України зазначеним особам роз`яснено не було. Зазначені особи поставили свої підписи там, де показав працівник поліції.

Відібрані у такий спосіб пояснення не можуть братись судом до уваги як допустимий доказ, оскільки отримані з істотним порушенням гарантованого Конституцією права особи не давати показання щодо себе.

Як неодноразово зазначав ЄСПЛ у своїх рішеннях, право не свідчити проти себе збігаються з міжнародними стандартами в галузі прав людини, які лежать в основі принципу справедливого судового розгляду, і основна мета яких полягає у захисті обвинуваченого від образ і тиску з боку влади. Вони також спрямовані на попередження судових помилок і виконання завдань ст.6 Конвенції, особливо рівності сторін слідства чи обвинувачення й обвинуваченого. Право не свідчити проти себе, зокрема, передбачає, що обвинувачення має довести свою правоту щодо обвинуваченого у кримінальній справі, не вдаючись до доказів, отриманим за допомогою примусу і тиску всупереч волі обвинуваченого.

При цьому, апеляційний суд враховує, що зазначені пояснення неповнолітня ОСОБА_1 не підтвердила під час судового розгляду.

Що стосується протоколу про адміністративне правопорушення, він у даному випадку не є джерелом доказів, оскільки лише відображає сукупність фактичних даних отриманих з пояснень неповнолітньої та медичних висновків за результатами огляду на стан сп`яніння.

На відеозаписах наданих працівниками поліції, обставини правопорушення також не зафіксовані. З них вбачається, що працівники поліції приїхали в лікарню за повідомленням лікарів, оскільки неповнолітня ОСОБА_1 звернулася зі скаргами на травму отриману в результаті ДТП.

Рапорт поліцейського не є джерелом доказів в розумінні ст.251 КУпАП.

Таким чином, обставини, які полягли в основу обвинувачення, не підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами.

Суд першої інстанції цих обставин не врахував, а тому безпідставно визнав ОСОБА_1 винуватою у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за обставин наведених у протоколі про адміністративне правопорушення.

За таких обставин оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю за п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Репала О.О. задовольнити.

Постанову Косівського районного суду Івано-Франківської області від 28 березня 2025 року скасувати.

Провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ф.С. Шигірт