Номер провадження: 33/813/989/25
Номер справи місцевого суду: 521/3369/25
Головуючий у першій інстанції Бобуйок І. А.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Пересипка Д.В., захисниці особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Куценко Людмили Василівни

розглянувши апеляційну скаргу захисниці Шляпіної Людмили Миколаївни в інтересах ОСОБА_1

на постанову судді Малиновського районного суду Одеської області від 17 березня 2025 року

встановив:

Постановою судді Малиновського районного суду Одеської області від 17 березня 2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік. Вирішено питання щодо судового збору.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 17 лютого 2025 року о 12 годині 18 хвилин, у м. Одесі, по вул. Академіка Філатова, напроти буд. 26, керував транспортним засобом «Nissan Leaf» д.н. НОМЕР_1 , у стані наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, порушення координації рухів, зіниці очей не реагують на світло, почервоніння очей. ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

В апеляційній скарзі захисниця Шляпіна Л.М., яка діяла в інтересах ОСОБА_1 , просила скасувати постанову судді Малиновського районного суду Одеської області від 17 березня 2025 рокута закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

За доводами апеляційної скарги у постанові суду не вірно зазначено час вчинення правопорушення та ознаки наркотичного сп`яніння, які вказані правоохоронцями у протоколі про адміністративне правопорушення складеного відносно ОСОБА_1 . Матеріали справи не містять жодних доказів, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 автомобілем. За версією сторони захисту того дня події відбувалися наступним чином: 17 лютого 2025 року близько 13:00 год ОСОБА_1 , який працює у Одеській обласній організації Червоного Христа України мав закупити медичні препарати і продукти, пересувався по вулиці Філатова у м. Одесі, та побачив, що у його напрямку йшли патрульні, тому він побіг у двори, оскільки не бажав потрапити до ТЦК. Його транспортний засіб був припаркований вздовж вулиці Ак. Філатова, тому він біг у бік розташування своєї машини, та згодом правоохоронці його наздогнали, тобто поліцейські не зупиняли автомобіль під керуванням ОСОБА_1 . Під час висловлення вимоги щодо проходження медичного огляду, поліцейський не пояснив, які можуть бути наслідки у тому разі, якщо водій відмовиться від проходження огляду, а навпаки казав, що якщо він погодиться та пройде огляд, а результат його буде негативним, то це буде доказом, а тому у разі, якщо ОСОБА_1 відмовиться їхати до закладу охорони здоров`я, то цю обставину можливо буде оспорити в суді. Не заперечуючи наявність у ОСОБА_1 тремтіння пальців рук, захисниця стверджує, що у нього був стрес, він не бажав бути доставленим до ТЦК та у нього були відсутні всі документи, щоб надати патрульним для огляду. Після складання протоколу, ОСОБА_1 звернувся до лабораторії «Смартлаб», де здав багатопрофільний тест на 10 наркотиків у сечі, результати якого виявилися негативними. Як на окрему (самостійну) підставу для задоволення вимог посилається на те, що усупереч ст. 268 КУпАП, справу розглянуто без участі ОСОБА_1 , чим порушено його право на захист.

В апеляційній скарзі порушується також питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, з посиланнями на те, що справу розглянуто за відсутності

ОСОБА_1 , останній копію оскаржуваної постанови у порядку, передбаченому ст. 285 КУпАП, не отримував.

В судовому засіданні захисниця Куценко Л.В. підтримала вимоги апеляційної скарги, надала суду пояснення за доводами апеляційної скарги.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Зважаючи на положення статті 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, апеляційний суд, врахувавши фактичні обставини справи, вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

Вислухавши захисницю Куценко Л.В. за доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду та таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження, пропущений із поважних причин, може бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи.

При вирішенні питання про можливість поновлення пропущеного процесуального строку, суд має зважати на причини, які слугували перешкодами у реалізації особою права на апеляційне оскарження.

Поважними причинами слід вважати лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, яка подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд повинен у сукупності оцінити всі обставини справи, навести мотиви щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку на апеляційне оскарження та зазначити, з яких підстав подане скаржником клопотання може бути задоволене.

Лише наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Так, 17 березня 2025 року судом прийнято оскаржуване судове рішення, тому у відповідності до ст. 294 КУпАП перебіг строку на апеляційне оскарження цієї постанови суду розпочався з 18 березня 2025 року і закінчився 27 березня 2025 року.

З матеріалів справи убачається, що справу розглянуто без участі ОСОБА_1 , останній копію оскаржуваної постанови отримав 01 квітня 2025 року, апеляційну скаргу захисниця Шляпіна Л.М. подала 02 квітня 2025 року.

З огляду на вказане, апеляційний суд вважає наведені апелянтом доводи в якості причин пропуску строку на апеляційне оскарження поважними, у зв`язку з чим клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.

Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення в межах доводів викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд враховує таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд зважає на усталену практику ЄСПЛ, який зазначив, що: "будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобіля мита їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі" (Рішення Європейського суду з правлю дини по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" ("O'Halloran and Francis v. the United Kingdom") від 29 червня 2007 року).

Згідно зп. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України N 1306 від 10.10.2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я (ч. 4ст. 266 КУпАП).

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 266 КУпАП).

Проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів, регламентовано Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року N 1452/735 (далі - Інструкція).

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість (п. 4 розділу I Інструкції).

Ознаками алкогольного сп`яніння є запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (п. 3 розділу I Інструкції).

У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я (п. 12 Розділу II Інструкції).

Наведені вище вимоги національного законодавства правоохоронцями дотримані.

Поняття доказів та джерела їх отримання, визначені ст. 251 КУпАП, зокрема, до таких джерел законодавець відносить протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відеозапис, інші документи.

Приймаючи постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд в основу свого рішення поклав відомості, зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення та відеозаписах, долучених правоохоронцями до матеріалів справи.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №249346 правоохоронцями зафіксовано, що: «17 лютого 2025 року о 12:18 год в м. Одеса, вул. Академіка Філатова, 26, водій ОСОБА_1 транспортним засобом «Nissan Leaf» державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме тремтіння пальців рук, неприродня блідість обличчя. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у закладі охорони здоров`я КНП ООМЦПЗ ООР відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР».

Вказаний вище протокол ОСОБА_1 , як особа, яка притягається до адміністративної відповідальності підписав без зауважень, письмово зазначив, що пояснення надасть у суді.

З відеозаписів, долучених правоохоронцями до матеріалів справи, належність та допустимість яких, як джерела доказів, захисниця не оспорює убачається, що ОСОБА_1 у супроводі правоохоронців підходить до автомобілю «Nissan Leaf» державний номерний знак НОМЕР_1 після чого пред`являє правоохоронцям посвідчення водія у електронному вигляді за допомогою мобільного додатку «Дія». У цей час поліцейський запитує

ОСОБА_1 про те чому він намагався втекти, та чи не боїться він ТЦК, на що

ОСОБА_1 відповів, що він не має проблем з ТЦК. Під час встановлення особи

ОСОБА_1 та перевірки документів, у останнього правоохоронцями виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме тремтіння пальців рук та неприродна блідість обличчя у зв`язку з чим запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у спеціалізованому закладі охорони здоров`я, на запитання ОСОБА_1 , поліцейський відповів, що у разі відмови від проходження огляду, стосовно водія буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим ОСОБА_1 відповів, що погоджується пройти огляд. Після чого, ОСОБА_1 перепаркував транспортний засіб, зважаючи на те, що він був залишений на проїжджій частині таким чином, що перешкоджав виїзду іншим транспортним засобам, які виїздили з двору у напрямку вул. Ак. Філатова (12:27:14-12:27:20 час вказаний на відеозаписі). Після чого правоохоронцями проведено поверхневий огляд ОСОБА_1 у результаті якого у нього виявлено паперовий згорток із речовиною, яка ймовірна могла бути наркотичною, через що на місце події було викликано слідчо-оперативну групу з метою документування цих обставин. Під час спілкування з патрульними поліцейськими, ОСОБА_1 завуальовано підтвердив, що вживав 2 дні назад, вказавши, що їв петрушку, та просив не викликати на місце події СОГ, а також пропонував вирішити питання у позапроцесуальний спосіб. Поліцейським відхилено таку пропозицію ОСОБА_1 , та повідомлено останньому, що є лише 2 законних способи вирішення цієї ситуації, або ОСОБА_1 проходить огляд на стан наркотичного сп`яніння, та ймовірно буде встановлено, що він вживав наркотичні речовини, або ж відмовляється від проходження огляду, тоді буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП у зв`язку з керуванням транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння. Поліцейським неодноразово роз`яснено водієві, що саме йому належить право прийняти рішення щодо проходження або відмови від проходження огляду. ОСОБА_1 відповів, що у разі проходження ним огляду у закладі охорони здоров`я, обов`язково щось буде виявлено, тому він відмовляється від проходження огляду (12:56:55 час вказаний на відеозаписі).

Установивши та зафіксувавши, що водій транспортного засобу з ознаками наркотичного сп`яніння відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у спеціалізованому закладі охорони здоров`я, поліцейськими підставно складено відносно ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що під час висловлення вимоги щодо проходження медичного огляду, поліцейський не пояснив ОСОБА_1 правові наслідки відмови від проходження огляду, апеляційний суд оцінює критично та відхиляє, як такі, що спростовуються матеріалами справи, зокрема відеозаписами, з яких убачається, що правоохоронцями було неодноразово роз`яснено ОСОБА_1 , як власне процедуру проходження відповідного огляду, так і настання негативних правових наслідків у разі відмови від виконання обов`язку, передбаченого п.2.5 ПДР у формі складання протоколу про адміністративне правопорушення з подальшим його направлення для розгляду до суду.

З відеозаписів убачається, що рішення відмовитися від проходження огляду було волевиявленням саме ОСОБА_1 , який на власний розсуд, на вимогу поліцейського відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я. При цьому, поліцейськими забезпечено та надано достатньо часу ОСОБА_1 з метою прийняття відповідного рішення, без будь-якого тиску на нього зі сторони правоохоронців.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що відмову від проходження огляду,

ОСОБА_1 мотивував тим, що за результатами проведення такого огляду існує висока ймовірність того, що буде встановлено факт вживання ним заборонених речовин.

Ураховуючи наведене вище, а також зважаючи на встановлення поліцейськими конкретних ознак наркотичного сп`яніння (тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя) поліцейські правомірно висловили на адресу ОСОБА_1 вимогу виконати обов`язок, передбачений п.2.5 ПДР.

Посилання захисниці на результати лабораторних досліджень №187 від 17 лютого 2025 року, проведених ТОВ «Смартлаб», як на підставу для задоволення вимог апеляційної скарги, апеляційний суд відхиляє, оскільки ця установа не є спеціалізованим закладом охорони здоров`я, який затверджено відповідним актом суб`єкта владних повноважень та надано право проведення огляду на стан сп`яніння.

Крім того, у змісті цього документа прямо зазначено, що: «ТОВ «Смартлаб» підтверджує, що взяття біологічного матеріалу у пацієнта проводилось не працівника ТОВ «Смартлаб». Ідентифікація особи не проводилась». Вказане також ставить під сумнів особу, що у дійсності здавала біологічне середовище для проведення лабораторного дослідження.

Наведене вище, унеможливлює врахування та прийняття вказаного лабораторного дослідження, як джерела доказу.

Аргументи захисниці щодо відсутності доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 автомобілем є безпідставними, оскільки за допомогою відеозаписів правоохоронцями безпосередньо зафіксовано момент керування ОСОБА_1 автомобілем (12:27:14-12:27:20 час вказаний на відеозаписі). Крім цього, факт керування автомобілем, до того моменту, як його наздогнали поліцейські, ОСОБА_1 не заперечував, на вимогу поліцейського, як особа, яка керувала транспортним засобом, пред`явив посвідчення водія.

Відмінності у ознаках наркотичного сп`яніння, вказані у постанові суду, на відміну від того, як вони зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, є опискою, яка носить технічний характер та ця обставина, може бути усунутою, як за клопотанням сторони захисту, так і за власною ініціативою суду першої інстанції, однак сама по собі ця обставина не спростовує правильність висновків суду першої інстанції щодо наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Щодо аргументів захисниці про розгляд справи суддею першої інстанції без участі ОСОБА_1 , апеляційний суд зазначає про таке.

Згідно з ч. 1 ст. 6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

За висновком ЄСПЛ з огляду на принцип, згідно з яким Конвенція покликана гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними, право на справедливий суд не може вважатися ефективним, якщо клопотання та зауваження сторін не будуть справді "заслухані", тобто належним чином розглянуті судом. У рішеннях судів і трибуналів мають бути належним чином наведені підстави, на яких вони ґрунтуються. Цей обов`язок обґрунтовувати рішення не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, висунутий скаржником, а передбачає, що сторони судового провадження можуть розраховувати на отримання конкретної та чіткої відповіді на аргументи, які є вирішальними для результату цього провадження. Ступінь застосування цього обов`язку обґрунтовувати рішення може змінюватися залежно від характеру рішення та має визначатися з огляду на обставини справи (див. рішення у справі "Мазахір Джафаров проти Азербайджану" (Mazahir Jafarov v. Azerbaijan), заява N 39331/09, пункти 34 і 35, від 02 квітня 2020 року з подальшими посиланнями).

Переглядаючи цю справу апеляційний суд враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема рішення у справі справі "Серявін та інші проти України", де ЄСПЛ зазначав: "ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті".

Апеляційний суд враховує, що цю справу про адміністративне правопорушення суддею першої інстанції розглянуто за відсутності ОСОБА_1 водночас, це не вплинуло на правильність висновку судді про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 не був позбавлений можливості захищати свої інтереси у суді, шляхом подання апеляційної скарги з наведенням мотивів і доводів в обґрунтування власної правової позиції захисту, і це право йому було забезпечено апеляційним судом, шляхом поновлення строку на апеляційне провадження, проведення судового засідання за участі його захисниці.

Окрім того, апеляційним судом створено ОСОБА_1 умови з метою забезпечення реалізації права особисто надати пояснення у судовому засіданні під час апеляційного перегляду справи, однак особа, яка притягається до адміністративної відповідальності в судове засідання не з`явився, тим самим нівелював можливість надати пояснення особисто.

Отже, апеляційним судом забезпечено ОСОБА_1 реалізацію права бути "почутим", тим самим дотримано гарантії справедливого розгляду справи.

Іншими доводами апеляційну скаргу захисниця не обґрунтовує.

Отже апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Порушень судом першої інстанції норм КУпАП під час з`ясування обставин по справі апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин, відсутні підстави для закриття провадження у справі, і висновок судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП є вірним.

Підсумовуючи наведене вище апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі за п. 1 ст.247 КУпАП, з мотивів наведених у скарзі.

Керуючись ст. 294 КУпАП

постановив:

Клопотання захисниці Шляпіної Людмили Миколаївни задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Малиновського районного суду Одеської області від 17 березня 2025 року.

Апеляційну скаргу захисниці Шляпіної Людмили Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Малиновського районного суду Одеської області від 17 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.П. Лозко