Справа № 466/3362/25
Провадження № 3/466/1265/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 року м. Львів

Суддя Шевченківського районного суду м. Львова Баєва О.І., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в:

03 квітня 2025 року о 03:31 год. у м. Львові по вул. Степового,6 ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю, порушення мови), від огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Drager, а також в медичному закладі відмовився, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 на розгляд адміністративних матеріалів не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про розгляд справи.

Під час розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат Фартушок Т.Б. надав письмові пояснення, які обґрунтовані тим, що транспортний засіб не здійснював рух, ОСОБА_1 за кермом не перебував, крім того не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки такий йому не було запропоновано дружим екіпажем поліції. Крім того, зазначив, що відеозаписи які долучені до адміністративних матеріалів не можуть бути доказами у справі пославшись на постанову ВС у справі №№ 337/3389/16-а.

Заслухавши представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Фартушка Т.Б. дослідивши всі докази, наявні в матеріалах справи, вважаю вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведеною, виходячи з наступного.

Суд зобов`язаний виконувати завдання Кодексу України про адміністративне правопорушення, передбачені ст.1 КУпАП, у якій зазначено, що завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст.130 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року (далі Порядок), та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно п.1 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, за наявності ознак, передбачених п.3 розділу 1 цієї Інструкції (ознаки алкогольного сп`яніння), поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Відповідно до п.7 розділу 1 Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Зазначена Інструкція покроково встановлює дії працівників поліції в разі підозри про перебування водія у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів.

Аналіз статей 130 та 266 КУпАП в їх взаємозв`язку свідчить про те, що відповідальність за відмову від проходження огляду настає у випадку відмови від будь-якого запропонованого (в разі підстав) огляду, а недійсним є безпосередньо огляд, проведений з порушенням його порядку проведення.

Як вбачається з долучених до адміністративних матеріалів відеозаписів працівники поліції неодноразово пропонують ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу Drager, однак останній від такого відмовився (clip-1 6:34 хв., 9:34-10:19 хв), так само як відмовився проїхати у медичний заклад (clip-1 10:22-10:55 хв.). Після чого поліцейський повторно пропонує проїхати у медичний заклад (clip-1 11:13 год).

Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, вважаю що вимоги інструкції жодним чином не порушені та дії працівників поліції жодним чином не суперечать вимогам вищевказаної Інструкції, яка передбачає порядок проведення огляду на стан сп`яніння.

Факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`янінням у встановленому законом порядку.

Щодо факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, то в суду є підстави вважати, що останній маючи намір уникнути адміністративної відповідальності пересів на заднє сидіння після зупинки автомобіля екіпажем поліції. Крім того, вказане стверджується матеріалами відеозапису, згідно з якими ОСОБА_1 неодноразово запитує «Чи можем ми їхати далі?», «Яка причина зупинки?». Також під час складання протоколу ОСОБА_1 зазначає «Я просто їхав» (clip-4 7:13 хв.). Отже факт перебування автомобіля в русі та керування таким саме ОСОБА_1 є встановленим та доведеним.

Поміж тим, суд вважає за необхідне зазначити, що ОСОБА_1 у випадку непричетності до інкримінованого йому адміністративного правопорушення не був позбавлений можливості повідомити працівникам поліції особу правопорушника аби уникнути безпідставного притягнення до адміністративної відповідальності. Однак доказів такого матеріали справи не містять. З доданих відеозаписів не вбачається, що ОСОБА_1 конкретно повідомляє працівників поліції, що за кермом був ОСОБА_2 . Натомість ОСОБА_1 на запитання працівників поліції про те, хто був за кермом неодноразово відповідає «хтось», «незнаю». Така позиція захисту є правом особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, проте дає об`єктивні підстави вважати, що його пояснення є неправдивими.

Інструкція з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затверджена наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015, на яку посилається захисник, встановлює порядок оформлення в органах Національної поліції України, у тому числі в їх структурних (відокремлених) підрозділах, матеріалів про адміністративні правопорушення, порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також визначає порядок контролю за дотриманням законодавства під час оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення (крім правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху). Тобто ця Інструкція не регламентує вимоги до протоколу про адміністративне правопорушення в цій справі.

Вказуючи, що відповідно до вимог законодавства документи, не зазначені в протоколі як додатки до нього, не можуть вважатися невід`ємними частинами протоколу та не можуть бути допустимими доказами, захисник не посилається на жодну норму закону. Що ж стосується постанови Верховного Суду від 30.05.2019 у справі № 337/3389/16-а, то вона не містить висновку про застосування норми права, а містить позицію суду касаційної інстанції за наслідками оцінки доказів у конкретному провадженні, яке не має жодного відношення до цієї справи про адміністративне правопорушення.

Щодо посилань адвоката Фартушка Т.Б. на неправомірність дій працівників поліції, то такі не є предметом розгляду у даній справі, оскільки у даному випадку встановлюється факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Щодо тверджень адвоката про відсутність ознак алкогольного сп`яніння, то такі спростовуються відеозаписами, які долучені до матеріалів справи, з яких чітко вбачається порушення мови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, агресивна поведінка та ненормативна лексика в сторону працівників поліції.

Отже, суд приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення у справі складений з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, а вина ОСОБА_1 є повністю доведеною.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення (протокол власноруч підписаний ОСОБА_1 ), направленням на огляд водія, відеозаписами щодо обставин викладених у протоколі, що були досліджені у судовому засіданні, які містять фіксацію відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку та іншими матеріалами адміністративної справи.

Досліджені докази, на переконання суду, є належними та допустимими, повністю узгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи встановленим у судовому засіданні.

Даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 , вбачається порушення Правил дорожнього руху, які були зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме - п. 2.5 ПДР України та наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП

Суд зазначає, що обґрунтовані та визначені законом підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, настали в момент його відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичній установі.

Таким чином, ОСОБА_1 слід визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП та накласти адміністративне стягнення передбачене санкцією зазначеної частини зазначеної статті КУпАП

При накладенні стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини та майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням особи, майнового стану та ступеню вини ОСОБА_1 , характеру та суспільної небезпеки вчиненого ним правопорушення, суд приходить до висновку про призначення ОСОБА_1 стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, що буде необхідним і достатнім, з метою виховання особи в дусі додержання законів України, поваги до Правил дорожнього руху, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

У відповідності до вимог п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи стягується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст. ст. 283, 284 КУпАП, Законом України «Про судовий збір», суд

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн (сімнадцять тисяч) в доход держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в доход держави судовий збір в розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

На постанову може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду.

Суддя О. І. Баєва