КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2025 року

м. Київ

апеляційне провадження № 33/824/1813/2025

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Євграфової Є .П.,

при секретарі : Мудрак Р. Р.

за участі : захисника Грушка О. О., в інтересах ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Грушка Олексія Олександровича, в інтересах ОСОБА_1 ,

на постанову Солом`янського районного суду м. Києва

у складі судді Криворот О. О.

від 10 лютого 2025 року

у справі № 760/28429/24 Солом`янського районного суду м. Києва

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП

громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 10 лютого 2025 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На дану постанову 20 лютого 2025 року захисник Грушко О. О., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову про адміністративне правопорушення змінити в частині накладення стягнення на ОСОБА_1 та накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у відповідному розмірі без позбавлення права керування транспортним засобом.

Вказував, що ОСОБА_1 повністю визнає свою провину та щиро розкаюється у скоєному. Також він, ОСОБА_1 , вчинив все можливе для відвернення шкідливих наслідків правопорушення та добровільно і у повному обсязі відшкодував збитки, завдані таким правопорушенням. Вважав, що ОСОБА_1 не спричинив своїми діями істотної шкоди громадським або державним інтересам.

Зазначає, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем (особливість посадових професійних обов`язків якого вимагає постійного користування транспортними засобами, що обумовлює необхідність наявності право керування транспортними засобами відповідних категорій), а позбавлення прав керування транспортними засобами, хоча і передбачено ст. 130 КУпАП, однак є надмірним та не відповідає принципу пропорційності та розумності.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисник Грушко О. О., в інтересах ОСОБА_1 , підтримав апеляційну скаргу із викладених у ній підстав та доводів.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення захисника, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП районний суд виходив з доведеності вини останнього у порушенні ним вимог пункту 2.9а ПДР України, що підтверджується матеріалами даної справи про адміністративне правопорушення.

Застосовуючи адміністративне стягнення у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, суд виходим із того, що санкція ст. 130 КУпАП є безальтернативною.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду щодо призначеного стягнення , з огляду на наступне.

Так, судом на підставі протоколу ААД №964472 від 17.10.2024, ОСОБА_1 17.10.2024 о 21 год. 35 хв. в м. Києві по пр. Повітряних Сил, 6, керував автомобілем марки «Тойота Кемрі» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, зі згоди водія, проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер» №7510, із результатами тесту 2,62 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частина 1 статті 130 КУпАП встановлює чітку та однозначну санкцію за вчинення адміністративного правопорушення, накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У формулюванні санкції використовується сполучник «з», який вказує на одночасне застосування обох видів стягнення до водіїв.

Санкція, передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП, не є безальтернативною в сенсі наявності у суду вибору між різними видами стягнень. Натомість, вона є кумулятивною, оскільки передбачає обов`язкове одночасне застосування двох видів стягнень: штрафу у встановленому розмірі та позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік.

Суд не має права застосувати лише один із цих видів стягнення до водія, визнаного винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи про надмірність та непропорційність застосування стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами до військовослужбовця ОСОБА_1 є безпідставними з огляду на пряму вказівку закону, високий рівень алкогольного сп`яніння, пріоритетність безпеки дорожнього руху, відсутність винятків для військовослужбовців та адекватність стягнення вчиненому правопорушенню.

Аргумент про необхідність користування транспортними засобами для виконання службових обов`язків не може слугувати підставою для уникнення відповідальності, оскільки особа, яка сідає за кермо у стані сп`яніння, свідомо наражає на небезпеку себе та оточуючих. У таких випадках держава має право обмежити її право керування для забезпечення загальної безпеки.

Закон не містить жодних винятків щодо застосування санкцій, передбачених ст. 130 КУпАП, до окремих категорій осіб, включаючи військовослужбовців, навіть якщо керування транспортними засобами є необхідним для виконання їхніх службових обов`язків.

Всі громадяни України є рівними перед законом, і порушення правил дорожнього руху тягне за собою однакову відповідальність незалежно від їхнього соціального статусу чи професії.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції, застосовуючи санкцію, діяв у межах закону та з метою захисту суспільних інтересів. Особисті обставини правопорушника, хоч і є важливими, не можуть нівелювати суспільну небезпеку керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції відповідно до ст. 280 КУпАП належним чином встановлено обставини, що мають значення для правильного вирішення цієї справи, та досліджено докази, наявні в матеріалах справи, на підставі яких зроблено обґрунтований висновок про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано визначене законом стягнення.

Підстав для зміни постанови суду першої інстанції в частині накладення стягнення не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Грушка Олексія Олександровича, в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 10 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. П. Євграфова