ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 568/585/25

Провадження № 3/568/345/25

07 травня 2025 р. м. Радивилів

Суддя Радивилівського районного суду Рівненської області Троцюк В.О., розглянувши адміністративну справу, матеріали якої надійшли від відділу організації несення служби в Дубенському районі Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліціїпро притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, пенсіонерки згідно посвідчення № НОМЕР_1 , паспорт серії № НОМЕР_2 вид. 5627 від 23.11.2018 р., РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

(права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України ОСОБА_1 роз`яснені),

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАВ №601296 від 24.03.2025 року гр. ОСОБА_1 24 березня 2025 року о 16 год. 27 хв. перебуваючи в домогосподарстві за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство, умисно вчинила дії психологічного характеру, а саме застосувала психологічне насильство до свого зятя ОСОБА_2 , що не спричинило тілесних ушкоджень (погрожувала, ображала, принижувала), внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілому ОСОБА_2 , чим вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 у відкритому судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала, вказала що не вчиняла жодних дій, які можуть свідчити про вчинення домашнього насильства до свого зятяОСОБА_2 . А навпаки це зять ОСОБА_2 вилив її на голову відро з водою, де була риба, і вона викликала працівників поліції, які на нього склали протокол про вчинення домашнього насильства відносно неї. Додатково повідомила, що з ОСОБА_2 вони тривалий час перебувають у неприязних відносинах, неодноразово ОСОБА_2 вчиняв сварки та скандали, погрошував застосувати фізичне насильство.

Заслухавши ОСОБА_1 та надаючи правову оцінку наявним матеріалам справи про адміністративне правопорушення, суддя виходить з наступного.

Статтею 7 КУпАП установлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, зазначаються, зокрема суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а також інші відомості, необхідні для вирішення справи.

При цьому суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Приписами частини 1 статті 173-2 КУпАП як адміністративне правопорушення визначено вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статті, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, але такі, що не спричинили тілесних ушкоджень.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Згідно зі ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення серед інших питань вирішує, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

З урахуванням того, що протокол про адміністративне правопорушення є документом, який офіційно засвідчує факт вчинення особою неправомірних дій і є основним джерелом доказів та підставою подальшого провадження у справі, суддя вважає, що складений стосовно ОСОБА_1 протокол не може бути визнаний належним та допустимим доказом наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В протоколі серія ВАВ №601296 від 24.03.2025 року вказано що ОСОБА_1 24 березня 2025 року о 16 год. 27 хв. АДРЕСА_1 вчинила домашнє насильство, умисно вчинила дії психологічного характеру, а саме застосувала психологічне насильство до свого зятя ОСОБА_2 , що не спричинило тілесних ушкоджень (погрожувала, ображала, принижувала), внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілому ОСОБА_2 . Проте не зазначено свідків, не відібрані пояснення у вказаних осіб, відсутні також інші докази які б підтверджували вину ОСОБА_1 .

Також в судовому засіданні встановлено що 24.03.2025 року на ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення Серії ВАВ №216841 про вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_1 07.05.2025 року Радивилівським районним судом Рівненської області винесено постанову про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності згідно ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 340 грн. (а.с.14)

У зв`язку із винесенням стосовно ОСОБА_2 постанови суду про притягнення його до адміністративної відповідальності згідно ч.1 ст.173-2 КУпАП, суд зазначає, що відповідно до принципу юридичної відповідальності "non bis in idem" особа не може бути притягнута до юридичної відповідальності за одне й те саме правопорушення.

Цей принцип закріплено в ст.61 Конституції України, згідно з якою ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Стаття 4 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує, що нікого не може бути вдруге притягнуто до суду або покарано в порядку кримінального провадження під юрисдикцією однієї і тієї самої держави за правопорушення, за яке його вже було остаточно виправдано або засуджено відповідно до закону та кримінальної процедури цієї держави.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Ігор Тарасов проти України" зазначив, що ст. 4 Протоколу 7 слід розуміти як заборону кримінального переслідування або судового розгляду у справі щодо другого "правопорушення", якщо вони витікають з ідентичних, або по суті одних і тих самих фактів (одне й те саме місце, однин і той самий час, та сама поведінка особи). Високий суд констатував порушення ст. 4 Протоколу 7 у зв`язку з притягненням особи до кримінальної відповідальності після накладення на неї адміністративного стягнення фактично за те саме діяння

Оскільки судом встановлено, що за вчинені дії які мали місце 24.03.2025 року складено два протоколи про адміністративне правопорушення, то притягнення останньої ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ці ж дії, є порушенням принципу "non bis in idem". А відтак на думку суду, ОСОБА_1 не підлягає повторному притягненню за вчинення домашнього насильства 24.03.2025 року.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутністі події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а тому дана справа підлягає закриттю на підставі п. 1ст. 247 КУпАП - за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Статтею 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір у провадженні у справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Враховуючи, що на ОСОБА_1 адміністративне стягнення не може бути накладене за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, судовий збір у провадженні за даною справою також не підлягає стягненню з останньої.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст.221, п.1 ст. 247, ст. ст. 283, 284 КУпАП та відповідно до ч.1 ст.173-2 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Радивилівський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Суддя В.О. Троцюк