ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/5908/25Головуючий у 1-й інстанції Гуменний П.П.
Провадження № 33/817/243/25 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ст.122-4, ст.124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2025 р. м.Тернопіль

Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю:

- особи, яку притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

- захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Череватого П.М.

розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Череватого П.М. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 квітня 2025 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, ст. 124 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Як визнав суд, 18.03.2025 о 19:05 в м. Тернополі по вул. Білецькій, 33, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , в порушення вимог п.п. 2.3 (б), 10.1, 10.9 ПДР України, не був достатньо уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та її зміною, перед початком маневру не переконався, що це буде безпечно, під час руху заднім ходом не звернувся за допомогою до сторонніх осіб та допустив наїзд на припаркований транспортний засіб Chevrolet Lacetti, державний номерний знак НОМЕР_2 , який припаркував ОСОБА_2 .. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Окрім того, 18.03.2025 о 19:05 в м. Тернополі по вул. Білецькій, 33, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , в порушення вимог, п. 2.10 (а) ПДР України, будучи учасником дорожньо - транспортної пригоди, місце події залишив.

В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвокат Череватий П.М. вважає, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою та незаконною.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, оскільки останній не був обізнаний про наїзд автомобіля під його керуванням на припаркований автомобіль потерпілого.

Вказує, що ОСОБА_1 не відчув зіткнення із іншим транспортним засобом та відповідно не бачив будь-яких пошкоджень на ньому, а тому у нього був відсутній умисел на залишення місця ДТП.

Апелянт стверджує, що в матеріалах справи відсутні докази, які б спростували вищевказані пояснення ОСОБА_1 , оскільки працівниками поліції не встановлено свідків події, потерпілий не був очевидцем ДТП, наявні потертості на задньому бампері транспортного засобу потерпілого, на думку захисту, не є тими механічними ушкодженнями автомобіля, що не могли б залишитись непоміченими ОСОБА_1 .

Крім цього, сторона захисту вважає, що судом першої інстанції призначено ОСОБА_1 занадто суворе покарання щодо нього.

Звертає увагу суду, що суд першої інстанції належним чином не мотивував підстави у зв`язку з якими позбавив ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, хоча санкції статтей 124, 122-4 КУпАП містять альтернативний більш м`який вид стягнення у вигляді штрафу.

Вказує на те, що ОСОБА_1 раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, є особою молодого віку та інвалідом з дитинства, у 2006 році переніс складну травму лівої ноги та має помірні порушення функції ходьби.

Окрім цього, зазначає, що у потерпілого відсутні матеріальні претензії, так як питання відшкодування матеріальної шкоди перебуває на розгляді страхової компанії.

Просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 квітня 2025 року відносно ОСОБА_1 і закрити провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно нього за ст.122-4 КУпАП на підставі п.1 ст.247 КУпАП, та визнати його винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Потерпілий ОСОБА_2 , який належним чином повідомлявся апеляційним судом про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, проте направив до суду письмову заяву, за змістом якої просить розглядати справу без його участі і врахувати, що він не має претензій до ОСОБА_1 з приводу ДТП і вважає застосоване до останнього стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами занадто суворим.

Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Череватого П.М., які повністю підтримали подану апеляційну скаргу та, з наведених у ній мотивів, просять скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 квітня 2025 р., закрити провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.122-4 КУпАП на підставі п.1 ст.247 КУпАП та визнати його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці вимоги закону судом першої інстанції, при вирішенні питання щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому правопорушень, дотримано.

Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Що стосується доводів сторони захисту про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, апеляційний суд зазначає наступне.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до пункту 1.4 Правил дорожнього руху України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Стаття 122-4 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Пункт 2.10 (а) ПДР визначає, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Висновки суду про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.

Незважаючи на позицію сторони захисту про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема:

даними, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №276569 від 20.03.2025;

даними, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №276573 від 20.03.2025;

даними, що містяться у схемі місця ДТП, яка сталась 18.03.2025 о 19:05 в м. Тернополі по вул. Білецькій, 33;

письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 18.03.2025;

рапортом поліцейського взводу роти №1 батальйону УПП в Тернопільській області М.Візнюка від 18.03.2025;

даними протоколу огляду транспортного засобу від 20.03.2025, згідно якого у транспортному засобі Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 наявні потертості на задньому бампері;

письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 20.03.2025.

Зокрема, з пояснень ОСОБА_1 , наданих ним при оформленні адмінматеріалів вбачається, що він не заперечував стосовно того, що допустив зіткнення з автомобілем потерпілого рухаючись заднім ходом.

Також, під час розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_1 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому правопорушень, в тому числі і за ст.122-4 КУпАП та повідомив, що місце ДТП залишив, оскільки поспішав і планував питання врегулювати наступного дня.

З пояснень наданих працівникам поліції потерпілим ОСОБА_2 , вбачається, що він залишив транспортний засіб Шевроле Авео, д.н.з. НОМЕР_3 , на парковці о 07 год. 30 хв. біля заводу Опілля по вул.Білецькій. Близько 19 год. 10 хв. йому зателефонував небайдужий чоловік і повідомив, що у його автомобіль в`їхав інший транспортний засіб з номерним знаком НОМЕР_1 . Авто виїжджаючи з паркомісця, вдарило його автомобіль, зупинилось, з нього вийшли 2 мужчини, подивились, сіли знову в авто і поїхали.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги на предмет того, що ОСОБА_1 не покидав місце ДТП, оскільки останній не був обізнаний про наїзд автомобіля під його керуванням на припаркований автомобіль потерпілого, апеляційний суд вважає їх непереконливими, оскільки наведені в сукупності обставини вказують про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що про ДТП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не повідомив ні власника транспортного засобу, якому було завдано шкоду, ні, в установленому законом порядку, працівників поліції, а натомість залишив місце пригоди.

Тому, твердження сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі, що стосуються відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП у зв`язку з відсутністю умислу на залишення місця дорожньо-транспортної пригоди через те, що він не був обізнаний про наїзд автомобіля під його керуванням на припаркований автомобіль потерпілого, апеляційний суд вважає безпідставними.

Апеляційний суд вважає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі доказів, наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст.251,252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду, яка відповідає вимогам ст.283 КУпАП.

Разом з тим, надавши належну правову оцінку обставинам справи та правильно кваліфікувавши дії особи, що притягується до адмінвідповідальності, місцевий суд не дотримався положень КУпАП, обираючи правопорушнику адміністративне стягнення.

Відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Санкція ст.122-4 КУпАП передбачає відповідальність у виді накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Відповідно до ст.33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених Кодексом України про адміністративні правопорушення, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, та іншими законами України.

Як слідує зі змісту постанови суду першої інстанції, накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік, суд врахував характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, майновий стан.

При цьому, з урахуванням наведених вище обставин, за наявності в санкціях статей 124, 122-4 КУпАП альтернативного більш м`якого виду стягнення у виді штрафу, суд в постанові належним чином не мотивував підстави для обрання стягнення саме у виді позбавлення права керувати транспортним засобами, передбаченого санкціями статей, за якими ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності.

Такий висновок суду першої інстанції щодо обраного до правопорушника адміністративного стягнення вважаю необґрунтованим і належним чином не мотивованим.

Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Позбавивши ОСОБА_1 права керувати транспортними засобами за вчинення правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП, суд першої інстанції, обрав адміністративне стягнення, яке за своїм видом є явно несправедливим через суворість.

Зокрема, місцевим судом, в порушення вимог ст.33 КУпАП, належним чином не враховано характеру вчиненого правопорушення; особу порушника, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася; є інвалідом ІІІ групи з дитинства; його майновий стан; обставини, що пом`якшують відповідальність, до яких суд відносить щире каяття; відсутність обставин, що обтяжують відповідальність.

Також, апеляційний суд враховує відсутність претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_1 , щодо заподіяних збитків внаслідок ДТП, зі сторони потерпілого ОСОБА_2 , про що він повідомив у заяві адресованій апеляційному суду.

З огляду на вищенаведене, приходжу до висновку, що постанову суду першої інстанції, в частині накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, необхідно змінити та обрати йому стягнення у виді штрафу, в межах санкції за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, відповідно до ст.36 КУпАП, оскільки стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами є таким, що не відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, внаслідок суворості.

Керуючись ст.23, 36, 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Череватого П.М. - задовольнити частково.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 квітня 2025 р. щодо ОСОБА_1 за статтями ст.124, ст.122-4 КУпАП, в частині застосованого адміністративного стягнення, змінити і застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень.

В решті постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 квітня 2025 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя