ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 33/818/754/25 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Мокроусова Ю.С., а також представника потерплого адвоката Мух К.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Мокроусова Ю.С. на постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 14 січня 2025 року стосовно ОСОБА_1 за ст.ст.122-4, 124 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець АДРЕСА_1 ,

- визнаний винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 КУпАП та на нього, відповідно до вимог ст. 36 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Постановою встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР1 № 178156 від 20 листопада 2024 року, 15 листопада 2024 року о 14:40 год. в м. Харкові, пр-т Героїв Харкова, 31, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Мітсубіші», д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним. Не стежив за дорожньою обстановкою, при зміні руху не впевнився в безпечності маневру та скоїв зіткнення з автомобілем «Опел», д.н.з. НОМЕР_2 . В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки.

Поряд з цим, постановою встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 178164 від 20 листопада 2024 року, 15 листопада 2024 року о 14:40 год. в м. Харкові, пр-т Героїв Харкова, 31. Водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Мітсубіші», д.н.з. НОМЕР_1 , став учасником ДТП та з невідомих причин залишив місце події.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.3 «б», 2.10 «а», 10.1 ПДР України. Відносно нього складено протоколи про адміністративні правопорушення за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі захисник Мокроусов Ю.С. просив судову постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції. Вказував на те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем з номером, який зазначений в протоколі та в оскаржуваній постанові, що свідчить, на його думку, про порушення вимог ст. 283 КУпАП. Посилався на суперечливі відомості щодо часу, зазначеного в протоколі про адміністративні правопорушення, в поясненнях учасників та свідків ДТП, на що суд першої інстанції не звернув увагу. Зазначав, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості щодо роз`яснення працівниками поліції прав ОСОБА_1 . Також захисник вважав, що працівниками поліції було порушено вимоги ст. 254 КУпАП.

Поряд з цим, захисник просив поновити йому пропущений процесуальний строк для апеляційного оскарження судової постанови, посилаючись на те, що в судовому засіданні в суді першої інстанції ОСОБА_1 участі не приймав, про час та місце розгляду справ не повідомлявся, а договір правової допомоги ОСОБА_1 з захисником уклали лише 13.03.2025 року. З матеріалами справи захисник ознайомився лише 24.03.2025 року.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

За таких обставин, з метою належного дотримання конституційних засад забезпечення доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення, - відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника Мокроусова Ю.С. в інтересах ОСОБА_1 .

В судове засідання в суд апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_2 не з`явився, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник потерпілого адвокат Мух К.Б. повідомила, що потерпілий ОСОБА_2 узгодив свою позицію з нею та просила розглянути апеляційну скаргу без участі потерпілого.

ОСОБА_1 та його захисник не заперечували щодо розгляду апеляційної скарги без участі потерпілого ОСОБА_2 .

Враховуючи наведене, а також вимоги ст. 269 КУпАП, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги без участі потерпілого за обов`язковою участю його представника.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, а також пояснення представника потерпілого, яка заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги та вважала оскаржувану постанову законною та обґрунтованою, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п.п. 2.3 «б», 2.10 «а», 10.1.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.

Зокрема, визнаючи ОСОБА_1 винною, суд першої інстанції послався на докази, а саме відомості: протоколів про адміністративні правопорушення; схемі місця ДТП; письмових поясненнях учасників та свідків ДТП; рапорту працівника поліції; відеозапису; фототаблиці.

Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 178156 від 20.11.2024 (арк. 1), ОСОБА_1 керуючи автомобілем не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності маневру та скоїв зіткнення з автомобілем.

Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 178164 від 20.11.2024 (арк. 2), ОСОБА_1 керуючи автомобілем став учасником ДТП та з невідомих причин залишив місце події.

ОСОБА_1 був обізнаний про те, що стосовно нього були складені протоколи про адміністративні правопорушення, про що свідчать його особисті підписи та особисті письмові пояснення у цих протоколах.

Такі відомості вочевидь свідчать про те, що ОСОБА_1 був обізнаний про те, що стосовно нього працівниками поліції 20.11.2024 року було складено протоколи про адміністративні правопорушення за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.

Належить взяти до уваги те, що протоколи про адміністративні правопорушення складені уповноваженою державою особою і дії посадової особи що їх складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ані ОСОБА_1 , ані його захисником не оскаржувалися, тобто останні не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва для ініціювання проведення службової перевірки, не зверталися з позовом до суду в порядку КАСУ на дії працівників поліції, а також не зверталися із відповідними заявами у порядку, передбаченому чинним КПК України до правоохоронних органів, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції.

Тобто ОСОБА_1 не скористався своїм процесуальним правом на оскарження дій працівників поліції під час складення ними протоколів про адміністративні правопорушення стосовно нього.

Отже, враховуючи відсутність будь яких скарг ОСОБА_1 та його захисника, а також відсутність відповідних висновків інших компетентних органів щодо незаконності дій працівників поліції під час складення ними протоколів про адміністративні правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в цих протоколах відповідають дійсності, тому можуть слугувати доказами у справі.

Поряд з цим, відповідно до відомостей цих протоколів вбачається, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки передбачені ст. 63 Конституцією України, а також ст. 268 КУпАП, про що свідчить особистий підпис ОСОБА_1 у цих протоколах у відповідних графах, що, поза розумним сумнівом, спростовує такі твердження апелянта.

Крім того, відповідно до відомостей рапорту працівника поліції (арк. 5) вбачається, що 15.11.2024 року на службовий планшет надійшло виклик «ДТП без потерпілих» за адресою: м. Харків, проспект Героїв Харкова, 31. Прибувши на місце виклику було виявлено заявника ОСОБА_2 , який керував автомобілем «Опел», який повідомив, що в нього сталося зіткнення з автомобілем «Мітсубіші», другий учасник зник з місця події. Просив направити матеріали у відділ розшуку та дізнання УПП в Харківській області ДПП.

Такі відомості рапорту свідчать про те, що ОСОБА_1 не був на місці пригоди під час коли працівники поліції прибули на місце події, а тому працівники поліції не мали фактичної можливості складати протокол стосовно нього саме в цей день.

Поряд з цим, до протоколів про адміністративні правопорушення працівники поліції долучили диск з відеозаписом події ДТП.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник потерпілого пояснила, що цей відеозапис зафіксовано на відеореєстратор автомобіля, який рухався за потерпілим. І саме з відомостей цього відеозапису було встановлено працівниками поліції який саме автомобіль здійснив ДТП з автомобілем потерпілого та здійснювали розшук водія цього автомобіля.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ані ОСОБА_1 ані його захисник не заперечували того, що ОСОБА_1 після дорожньо-транспортної пригоди залишив місце ДТП, оскільки поспішали на вокзал та не дочекались працівників поліції.

Такі відомості свідчать про те, що працівники поліції здійснювали певні розшукові дії для встановлення іншого учасника ДТП, а тому суд апеляційної інстанції не вбачає порушення вимог ст. 254 КУпАП в діях працівників поліції, оскільки встановивши особу ОСОБА_1 останній був запрошений до УПП в Харківській області для надання пояснень щодо обставин події ДТП та стосовно нього в цей же день були складені протоколи про адміністративні правопорушення.

Крім того, відповідно до відомостей відеозапису, який міститься в матеріалах справи (арк. 6) вбачається, що автомобіль під керуванням потерпілого ОСОБА_2 рухається прямо по трамвайних путях, а автомобіль під керуванням ОСОБА_1 здійснив маневр виїзду зі своєї смуги руху ліворуч у попутну смугу руху та допустив зіткнення з автомобілем під керування ОСОБА_2 .

Поряд з цим належить врахувати, що автомобіль потерпілого отримав пошкодження правої сторони, а саме відповідно до відомостей схеми ДТП: розбита накладка пластикова правої сторони, пошкодження ЛФП правої частини тз.

Такі пошкодження, а також відомості відеозапису свідчать про те, що саме автомобіль під керуванням ОСОБА_1 виїхав ліворуч саме в той момент коли у попутному напрямку ліворуч від нього проїжджав автомобіль під керуванням ОСОБА_2 , що вочевидь свідчить про те. що ОСОБА_1 не впевнився в безпеці свого маневру, внаслідок чого відбулась ДТП.

Крім того, в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 не заперечував факту, що він після того як відбулася дорожньо-транспортна пригода між автомобілем під його керуванням та автомобілем під керуванням ОСОБА_2 , не дочекавшись працівників поліції, покинув місце ДТП.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Поряд з цим, належить врахувати те, що відповідно до відомостей, які містяться в матеріалах цієї справи вбачається, що у ОСОБА_1 є посвідчення водія, тобто останній отримав посвідчення водія внаслідок складання ним відповідного іспиту на знання вимог ПДР України, що об`єктивно вказує на те, що ОСОБА_1 знає ПДР України.

Відповідно до вимог п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до положень п.2.3Б ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до вимог п. 10.1 ПДР України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Поряд з цим, відповідно до вимог п. 1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Отже, апеляційний суд вбачає, що ОСОБА_1 свідомо ігнорував ПДР України, оскільки не пересвідчився у безпечності маневру, який він виконував, а також оскільки покинув місце ДТП, що вочевидь свідчить про умисний характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.п.10.1, 2.3Б, 2.10 Правил дорожнього руху України та притягнуто за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП до відповідальності, а тому посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання захисника Мокроусова Ю.С. про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови судді Московського районного суду м. Харкова від 14.01.2025 року задовольнити, поновивши йому цей строк.

Апеляційну скаргу захисника Мокроусова Ю.С. задовольнити частково.

Постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 14 січня 2025 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП змінити, виключивши з мотивувальної та резолютивної частини цієї постанови висновки та рішення щодо стягнення з ОСОБА_1 судового збору.

В решті постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 14.01.2025 року залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков