Справа № 585/4996/24
Номер провадження 3/585/37/25
П О С ТА Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 року м.Ромни

Суддя Роменського міськрайонного суду Сумської Євтюшенкова В. І.,

з участю секретаря судових засідань Зубко К.В.,

особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

його захисника адвоката Сенчі О.О.,

розглянувши матеріали, які надійшли від Роменського районного відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , мешканця

АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 , відомості про притягнення до адміністративної відповідальності відсутні ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ч. 1 ст. 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

02.12.2024 о 00 год. 36 хв. в с. Бобрик Роменського району, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Renault Laguna CN533JW з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук, млява мова) і від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

02.12.2024 о 00 год. 36 хв. в с. Бобрик Роменського району, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Renault Laguna CN533JW і не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маячка синього і червоного кольорів, чим порушив п.2.4 та 8.9.б. ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 122-2 КУпАП.

27.03.2025 до суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Сенчі О.О. про закриття адміністративного провадження за ч.1 ст. 130 КУпАП, в якому останній вказує на те, що відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає не за будь-яку відмову водія від огляду на стан сп`яніння, а тільки за відмову від проходження огляду відповідно до встановленого порядку. Для того, щоб визнати водія винним в скоєнні даного правопорушення необхідно встановити беззаперечно як факт самої відмови від проходження огляду, так і проаналізувати те, чи був дотриманий порядок проведення огляду. Як слідує з матеріалів справи, а саме документів, наданих КНП СОР «ОКСЛ», 02.12.2024 о 01 год. 27 хв. ОСОБА_1 був направлений до КНП СОР «ОКСЛ», що в м. Ромни, по бул. Європейському, 29, де черговим лікарем було проведено його огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Процедура направлення поліцейським водія для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння визначена Порядком №1103, посилаючись на пукти якого зазначає, що всі графи Акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №233 від 02.12.2024 відносно ОСОБА_1 заповнені, в тому числі п.25 «Заключний діагноз». Так само заповнені всі 12 граф Висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у ОСОБА_1 . В порушення вимог тп.18 Розділу ІІІ Інструкції №1452/735 записи в акті медичного огляду та висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння нерозбірливі. Однак графа 10 Висновку, яка починається зі слів «Висновок огляду (повідомляється в присутності поліцейського) (зайве викреслити):» має два пункти, а саме: 1) який заповнюється шляхом внесення до відведеного місця П.І.Б. і виду сп`яніння у разі, якщо особа перебуває у стані сп`яніння; 2) який заповнюється у разі, якщо ознак сп`яніння не виявлено. В даному випадку заповнено саме 2-й пункт графи 10 Висновку.

Відповідно до Порядку №1103 та Інструкції №1452/735, медичний огляд особи в закладах охорони здоров`я на стан сп`яніння завершується складанням Акту огляду та Висновку. Наявність Акту огляду та Висновку за результатами огляду в свою чергу означає, що лікарем фактично проводився огляд доставленого водія. Логічним є те, що результатом огляду, який фіксується у Висновку є підтвердження перебування водія у стані сп`яніння, або не перебування у стані сп`яніння. Записи зроблені лікарем у Акті та у Висновку, зокрема щодо результатів є нерозбіриливими, однак, якщо лікар склав Акт та Висновок, то огляд фактично відбувся і відмова водія від огляду виключається. З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 було запропоновано здати зразки біологічного середовища у вигляді сечі, яке надати він не міг через відсутність такої можливості на час медичного огляду. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу. Медичний огляд передбачає використання різних біологічних середовищ, вказаних у п. 12 Інструкції №1452/735: слина, сеча, змиви з губ, обличчя, рук. Відсутність можливості здати сечу не є відмовою від огляду. Утакому випадку лікар мав запропонувати альтернативний метод дослідження (зокрема забір крові). На відеозаписі чітко видно, що водій постійно наголошував, що не відмовляється від огляду. Тому, виявивши, що водій не може здати зразки у вигляді біологічного середовища - сечі, у відповідності до п.13 Інструкції 1452/735 водію мали б запропонувати здати кров. Отже в даному випадку ОСОБА_1 не може вважатись таким, що відмовився від проходження огляду в медичному закладі у встановленому законом порядку, адже він не уникав перевірки, а лише не міг виконати її у запропонованій формі. Враховуючи усі наявні в справі докази на переконання захисту належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б доастньо для визнання ОСОБА_1 винним у порушенні вимог п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП, немає. Просить провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

У судовому засіданні 27.03.2025 ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 122-2 ч.1 КУпАП визнав повністю, пояснив, що не побачив, що йому подають сигнали про зупинку. Щодо ст. 130 ч.1 КУпАП, то суду пояснив, що огляд пройшов, з висновком ознайомився, але не повністю, бо не знав своїх прав і не попросив прочитати його. В лікарні йому сказали здати сечу, він не зміг фізично, нервував, заважала відеозйомка, більше йому ніяких альтернатив досліджень не пропонували. Не відмовлявся від проходження огляду, ніяких дій з припинення проведення огляду не вчиняв, залишити медичну установу не намагався. Подихати в алкотестер йому пропонували, але він не став цього робити, бо «по службі» стикався з цим приладом, знає, що він показує неправильні дані, тобто відмовився пройти огляд за допомогою алкотестеру.

27.03.2025 інспектор СРПП Роменського РВП ГУНП в Сумській області Тітаренко Р.М. суду пояснив, що під час вищевказаної події, яка відбулась у 2024 році, точної дати не пам`ятає, була викликана допомога для зупинки транспортного засобу, повідомлено що водій не виконав вимогу про зупинку. Після зупинки т/з, працівник поліції ОСОБА_2 вказав, що водій, якого зупинили має ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з ротової порожнини. Водію було запропоновано огляд на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгер 6820, та надано було документи, які відповідають за повірку приладу. Водій відмовився, сказав, що нашому приладу не довіряє. Як альтернатива йому було запропоновано поїхати до медичної установи для проходження огляду на стан сп`яніння. Прибувши до КНП СОР «ОКСЛ» водію запропоновано було пройти огляд за допомогою приладу Драгер 6820, маючому всі необхідні на підтвердження повірки документи. Громадянин в категоричній формі від огляду приладом Драгер відмовився. На що йому було запропоновано здати біологічне середовище, сечу. На протязі двох годин він так цього ні не зробив, по якій точно причині, не скаже, можливо не зміг, можливо не захотів. На протязі всього цього часу йому пропонували пройти огляд за допомогою приладу «Драгер» , але він від проходження огляду приладом відмовлявся.

У судовому засіданні 14.04.2025 інспектор ОСОБА_2 суду пояснив, що під час патрулювання 02.12.2024 близько 00 год.36 хв. поблизу с. Бобрик виявлено транспортний засіб Renault Laguna CN533JW . Водій транспортного засобу порушив комендантську годину, не виконав вимогу про зупинку, яка подавалась за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольорів , продовжив рух близько 2-3 км, був зупинений по вул. Київській в с. Бобрик. Під час перевірки документів у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, порушена хода і було запропоновано пройти огляд за допомогою приладу Драгер, так як у нього даного приладу не було, за телефоновано до працівника РПП ОСОБА_3 , який в подальшому приїхав. ОСОБА_3 запропонував водію пройти огляд за допомогою газоаналізатору Драгер, водій відмовився і повідомив, що хоче пройти огляд в лікарні. У лікарні водію було запропоновано пройти освідування за допомогою їхнього приладу , водій відмовився, сказав що хоче пройти експертизу. Йому було запропоновано пройти огляд здавши сечу, разів 2-4 водій проходив в туалет, але не міг здати біологічне середовище, казав, що не може. Своїми діями він просто затягував час, говорив, що сам неодноразово, будучі військовим, «задував» людей і знає, як зробити так, щоб все це потім «розвалилось» в суді. Він все затягував час і в подальшому відносно нього було складено протокол за ст. 130 КУпАП працівником поліції Тітаренком, здається за порушення вимог п.2.5 ПДР. Особисто він ( ОСОБА_4 ) складав протокол за порушення вимог ст. 122-2 ч.1 КУпАП за невиконання вимог про зупинку. В лікарні з ОСОБА_1 перебував інспектор ОСОБА_3 , тому він ( ОСОБА_4 ) не може відповісти на запитання щодо того, чи пропонувалось водію здати інше біологічне середовище, окрім сечі. В його (Голіка) практиці ще такого не було, щоб водій не зміг здати сечу на аналіз. Якщо водій не може це зробити, йому пропонується пройти огляд за допомогою приладу Драгер.

08.05.2025 від захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвоката Сенчі О.О. надійшло доповнення до клопотання про закриття провадження у справ з посиланням на позицію Івано-Франківського апеляційного суду від 24.01.2025 (справа №351/1403/24), в якому він вказує на те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, відносно якого існує інший порядок огляду на стан сп`яніння, який визначений ст. 266-1 КУпАП. Правопорушення ОСОБА_1 вчинене 02.12.2024 під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби, то він має нести відповідальність за військове правопорушення за ст. 172-20 КУпАП і складати щодо нього протокол та проводити огляд на стан сп`яніння мають право спеціально уповноважені особи. Огляд військовослужбовця ЗСУ, щодо якого є підстави вважати, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння на вулиці, має проводитися уповноваженою особою-начальником органу управління ВСП у ЗСУ. Поліцейський не є тією особою, яка має право проводити огляд військовослужбовця на стан алкогольного сп`яніння, а також не є особою, яка уповноважена складати відповідний протокол за відмову військовослужбовця від проходження огляду на стан сп`яніння.

У поданому доповненні до клопотання адвокат Сенча О.О. просить про розгляд справи 08/05/2025 без його участі та у відсутності його підзахисного .

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, оглянувши додані до матеріалів справи відеозаписи, суддя дійшов наступного висновку.

У відповідності до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

ОСОБА_1 та його захисник не заперечують, що у вказаний у протоколі день та час ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується сукупністю доказів, досліджених під час розгляду справи, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№186695 від 02.12.2024, в якому викладена суть адміністративного правопорушення та який відповідає вимогам КУпАП (а.с.2),

-відеозаписом, долученим до матеріалів справи, з якого вбачається, що ОСОБА_1 у вказаний у протоколі день та час керував транспортним засобом, на вимогу працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки погодився на його проходження за допомогою спеціального приладу «Драгер», на роз`яснення працівників поліції як проводиться вимірювання приладом, вчиняв дії, які не дозволяють приладу провести аналіз, а саме здійснював не видих, а вдих. Після чого висловив бажання на проведення огляду в медичному закладі. Працівниками поліції ОСОБА_1 було доставлено до КНП СОР «ОКСЛ», де він відмовився від проходження огляду із застосуванням приладу «Драгер», погодившись здати біологічне середовище (сечу) для його дослідження. Проте таке не здав. Протягом двох годин як працівниками поліції, так і лікарем медичної установи роз`яснювалось особі, доставленій на огляд, що медичне освідування на стан сп`яніння може бути проведене двома способами, або за допомогою спеціального приладу, або шляхом дослідження біологічного середовища підоглядного, але останній категорично відмовився від проходження огляду за допомогою спеціального приладу навіть після того, як фізично не зміг здати біологічне середовище(сечу), мотивуючи тим, що не хоче і йому заважає відеозйомка. На відеозаписі зафіксовано, що поведінка особи, відносно якої розглядається наразі справа, не відповідає обстановці, останній нецензурно висловлюється, пропонує працівникам поліції самим пройти освідування Драгером. Перебуваючи в медичній установі, ОСОБА_1 відмовився писати заяву згоду на добровільне обстеження.

Згідно направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02.12.2020 ОСОБА_1 поліцейським СРПП Роменського РВП ОСОБА_5 був направлений на огляд у зв`язку із наявністю у нього ознак алкогольного сп`яніння. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідає вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони

здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (Додаток 1 до цієї Інструкції) (а.с.30).

В Акті медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №223, дата заповнення 02.12.2024, 1 год. 30 хв. лікар КНП СОР «ОКСЛ» ОСОБА_6 вказав про те, що поведінка особи, відносно якої проводиться огляд ( ОСОБА_1 ), напружена, ейфорична, балакуча, метушлива, мовна здатність- змазаність мови, ністагм - горизонтальний, наявний запах алкоголю з ротової порожнини, від проходження огляду за допомогою алкотестеру о 01 год. 40 хв. відмовився, о 2 год. 00 хв. відмовився. Висновок та діагноз за результатами огляду винести рішення не можливо у зв`язку з відмовою від обстеження. Лабораторні тести не проводились. Здати біосередовище відмовився, лабораторні тести не проводились. Заключний діагноз - винести рішення не можливо у зв`язку з відмовою від обстеження (а.с.31).

Згідно Висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02.12.2024 - винести рішення не можливо у зв`язку з відмовою від обстеження (а.с.32).

Запис у Журналі реєстрації медичних оглядів щодо ОСОБА_1 «відмова від обстеження» (а.с.34).

Аналізуючи указані матеріали справи, з врахуванням пояснень працівників поліції, наданих ними у судовому засіданні, та з урахуванням відеозапису, долученого до матеріалів справи, суддя дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 ознак порушення ним вимог п.2.5 ПДР, а саме вчинення останнім адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки він у вказаний у протоколі день та час керував транспортним засобом і відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння.

ОСОБА_1 та його захисник посилаються на те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду, проте суддя розцінює його поведінку в медичній установі, до якої він був направлений для проходження у встановленому законом порядку огляду, як таку, що фактично свідчить про його відмову від проходження такого огляду.

Так, ОСОБА_1 , перебуваючи у медичному закладі, відмовився написати Заяву (згоду) на проведення огляду, тобто фактично всі подальші дії (відібрання біосоредовища, проведення лабораторних досліджень) у разі б підтвердження наявності стану сп`яніння, під час розгляду справи могли бути визнані недоспутимими доказами вчинення правопорушення.

Інспектор Голік В.В. суду пояснював про те, що ОСОБА_1 говорив йому про те, що знає, як потрібно себе поводити для того, щоб не бути притягнутим до відповідальності за таке правопорушення, так як будучі військовослужбовцем неодноразово стикався з такими випадками.

Тому всі подальші дії ОСОБА_1 в лікарні, а саме: відмова від проходження огляду за допомогою вимірювальної техніки, дозволеної МОЗ, яка, відповідно, має сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, яку він обгрунтував тим, що не довіряє подібним приладам, та неможливість понад дві години здати біосередовище (сечу) для дослідження, пояснену тим, що не може це зробити фізично, суддею розцінюється, як спроба уникнути відповідальності.

Логічним є те, що у разі, коли особа має намір пройти огляд у встановленому порядку, вона, перш за все, надає письмову згоду на це, а не відмовляється від написання відповідної заяви не мотивуючи підстав такої відмови.

Відповідно, у зв`язку з цим не заслуговують на увагу доводи сторони захисту про порушення вимог Інструкції №1452/735 (щодо необхідності забору крові у разі неможливості здати сечу).

Крім цього, суддею враховане і те, як водій ОСОБА_1 поводиться з приладом «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу. Останній не видихає повітря, як пояснює йому працівник поліції, а вдихає повітря, таким чином не дає прибору можливості провести аналіз. Тобто, ще на місці зупинки транспортного засобу, ОСОБА_1 почав вчиняти дії, щоб не пройти у встановленому порядку огляд. При цьому його постійне наголошення на тому, що він від огляду не відмовляється, не свідчить про вчинення ним необхідних дій для проходження у встановленому порядку цього огляду.

Щодо посилань сторони захисту на необхідність закриття провадження у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 є військовслужбовцем, і у зв`язку з цим мав бути проведений огляд відносно нього у відповідності до вимог ст. 266-1 КУпАП і у разі наявності у нього ознак сп`яніння він мав би бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 172-20 КУпАП, то слід зазначити наступне.

Статтею 266-1 КУпАП визначений порядок огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за виконання обов`язків військової служби військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, передбачена ст. 172-20 КУпАП

Проте, ОСОБА_1 у вказаний у протоколі день та час керував транспортним засобом, тобто виконував функцію водія, та був зупинений працівниками поліції під час керування транспортним засобом в період дії комендантської години, на території с. Бобрик Роменського району, Сумської області, а не на території військової частини. Крім цього, останній, будучі військовослужбовцем, міг бути і у відпустці у вказаний період. Докази протилежному суду не надані.

Таким чином, суддя дійшов висновку про те, що указана позиція сторони захисту не заслуговує на увагу.

Крім цього, слід зазначити, що посилання адвоката Сенчі О.О. у клопотанні від 08.05.2025 про закриття провадження у справі на позицію суду апеляційної інстанції, не приймаються до уваги, оскільки відповідно до вимог усіх процесуальних кодексів при виборі і застосуванні норми права суд має враховувати висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Все інше, зазначене захисником у клопотанні про закриття провадження, на висновки судді не впливає і не є підставою для закриття провадження у справі, не спростовує необхідності визнання винним особи, яка грубо порушила вимоги ПДР.

Так, у рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Крім того, ухвалюючи дане судове рішення, суд керується також ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення "Серявін та інші проти України") та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України" (п.58) суд наголошує, що відповідно до принципу належного здійснення правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Щодо правопорушення за ч.1 ст. 122-2 КУпАП, то з матеріалів справи вбачається, що вчинення інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення відбулось 02.12.2024 .

Відповідно до ч.2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Таким чином станом на 08.05.2025 строк накладення адміністративного стягнення закінчився.

Пунктом 7 статті 247 КУпАП визначено, що провадження у справі про адміністративні правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

При цьому, пункт 7 статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчинені у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є встановлення вини.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається на підставі статті 38 КУпАП.

Указане узгоджується з постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11 липня 2018 року у справі № 308/8763/15-а (провадження № К/9901/12342/18) .

Аналогічна позиція узагальнена науково-консультативним висновком Вищого адміністративного суду України щодо встановлення вини особи під час закриття провадження про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, вказавши, що поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зважаючи на закінчення строку накладення адміністративного стягнення, провадження у даній справі в частині обвинувачення ОСОБА_1 за ст. 122-2 ч.1 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.7 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Приймаючи до уваги характер вчиненого правопорушення, дані про особу правопорушника, ступінь його вини, суддя вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ст. 130 ч.1 КУпАП.

На думку суду, саме такий вид стягнення буде достатньою і необхідною мірою відповідальності для запобігання вчиненню нових правопорушень.

Відповідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Таким чином, з ОСОБА_1 , як особи, що притягується до адміністративної відповідальності, підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Керуючись, ст. 38, ч.1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130, ст. ст. 221, 247 п.1, 283-284, 287-291, 298-299 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122-2 КУпАП - закрити на підставі п.7 ст. 247 КУпАП.

ОСОБА_1 визнати винуватим за ч. 1 ст. 130 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один рік).

Відповідно ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно ч.2 ст. 308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, до Сумського апеляційного суду через Роменський міськрайонний суд Сумської області шляхом подачі скарги протягом 10 днів з дня її винесення.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В.І.Євтюшенкова