Номер провадження 33/816/241/25 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 483 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 березня 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., з участю секретаря судового засідання Баришевої А. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у залі суду в м. Суми справу про порушення митних правил № 592/12663/24 за апеляційною скаргою представника Сумської митниці ВОРУШИЛА М. на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 10.09.2024, якою провадження в справі про порушення митних правил відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає АДРЕСА_1

закрито у зв`язку з відсутністю в її діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України,

учасників провадження в справі про порушення митних правил:

представника Сумської митниці Нестерова Д. О.,

захисника адвоката Лесика С. І.,

установив:

В поданій апеляційній скарзі представник Сумської митниці ВОРУШИЛО М. просить скасувати постанову судді, визнати ОСОБА_2 винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК, наклавши на неї стягнення в межах санкції цієї статті, оскільки докази у справі доводять поза розумним сумнівом, що ОСОБА_2 при ввезенні на митну територію України т/з Opel Frontera як гуманітарну допомогу в умовах воєнного стану, вчинила дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, а саме подала митному органу як підставу для переміщення даного автомобіля підроблені документи: декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою та супровідний лист в/ч НОМЕР_1 , що свідчить про наявність в її діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК.

Згідно протоколу про порушення митних правил № 0092/80500/24 від 26.06.2024, ОСОБА_2 21.12.2022 на МП «Угринів» Львівської митниці вчинила дії, спрямовані на переміщення через митний кордон України т/з «OPEL FRONTERA», р/н НОМЕР_2 , (VIN): НОМЕР_3 вартістю 129909,20 грн як гуманітарну допомогу в умовах воєнного стану без оподаткування та застосовування заходів нетарифного регулювання, з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу як підстави для переміщення даного т/з підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо одержувача, а саме декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, та супровідний лист в/ч НОМЕР_1 від 21.12.2023 № 2112-1.

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 10.09.2024 провадження у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_2 закрите у зв`язку з відсутністю в її діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК.

Вислухавши доводи представника Сумської митниці Нестерова Д. М., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, доводи захисника Лесика С. І. про залишення постанови судді без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вказана вище апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Зокрема, відповідно ч. 1 ст. 486 МК, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, а згідно ч. 2 цієї статті провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у ст. 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням.

Провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до МК, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення (ст. 487 МК).

Розглянувши протокол про порушення митних правил № 0092/80500/24 від 26.06.2024 суддя суду першої інстанції дійшов висновку, що встановлені під час розгляду справи обставини не підтверджують поза розумним сумнівом надання ОСОБА_2 підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо одержувача при ввезенні на митну територію України т/з Opel Frontera в якості гуманітарної допомоги.

Вказаний висновок судді суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи і ґрунтується на досліджених та перевірених в суді доказах.

Так, диспозицією ст. 483 МК передбачена відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Безпосереднім об`єктом посягання при вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 483 МК, є встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України.

Об`єктивною стороною правопорушення є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України.

Переміщення предметів з приховуванням від митного контролю це їх переміщення через митний кордон різними шляхами, зокрема, шляхом подання до митного органу України як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості.

Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення характеризується прямим умислом, тобто усвідомленням особою, яка вчинила правопорушення характеру незаконного переміщення товарів через митну територію України.

Не можна розглядати як порушення митних правил дії особи, яка переміщуючи товари через митний кордон України, надала митним органам супровідні документи з відомостями, що не відповідають дійсності, без умислу порушити митні правила, передбачені чинним законодавством України (п. 6 постанови Пленуму ВСУ від 03.06.2005 № 8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил»). При цьому підставою для переміщення товарів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон. Це, зокрема, можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, ліцензія, квота, товаросупровідні документи, дозвіл відповідних державних органів. Тобто ті, що подаються митному органу на кордоні та є підставою для пропуску товару на митну територію України.

Таким чином, правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 483 МК може бути вчинено лише умисно, коли особа знає, що документи, які вона надає митному органу, як підставу для переміщення товару, містять неправдиві дані, але бажає таким чином незаконно перемістити такий товар.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 21.12.2022 через ПП «Угринів-Долгобичув» МП «Угринів» Львівської митниці на митну територію України ввезла т/з «OPEL FRONTERA», р/н НОМЕР_2 , (VIN): НОМЕР_3 як гуманітарну допомогу на адресу в/ч НОМЕР_1 .

З метою з`ясування обставин ввезення на митну територію України даного т/з Сумською митницею направлено запит до Львівської митниці від 16.01.2024 № 7.24-3/7.24-20/7.4/250 про надання документів, на підставі яких на митну територію України був ввезений даний т/з як гуманітарна допомога.

Згідно відповіді Львівської митниці від 06.02.2024 за № 7.4-1/7.4-20-03/7.24/3767 під час ввезення на митну територію України т/з «OPEL FRONTERA», р/н НОМЕР_2 , (VIN): НОМЕР_3 ОСОБА_2 було надано: 1) декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою; 2) супровідний лист в/ч НОМЕР_1 від 21.12.2023 № 2112-1.

З письмових пояснень ОСОБА_2 від 25.04.2024 убачається, що вона відразу після перетину кордону України, тобто 21.12.2023, передала даний т/з військовослужбовцю ОСОБА_3 на підставі акту приймання-передачі, автентичність якого, як і сам факт отримання в/ч НОМЕР_1 даного т/з, підтверджено не було (лист в/ч НОМЕР_1 від 13.05.2024 № 2396).

Водночас, як убачається із вказаного листа, командир відділення гранатометного взводу вогневої підтримки сержант ОСОБА_3 дійсно був військовослужбовцем даної в/ч НОМЕР_1 і лише 04.08.2023 вибув до нового місця служби, тобто на час підписання акту приймання-передачі та складення супровідного листа був військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 .

Окрім цього, у відповіді на запити митного органу в/ч НОМЕР_1 не спростувала автентичність супровідного листа від 21.12.2022 № 2112-1, на підставі якого, окрім декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, ОСОБА_2 ввезла на митну територію України даний т/з, що в свою чергу підтверджує той факт, що т/з «OPEL FRONTERA», р. н. НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 був ввезений на територію України як гуманітарна допомога.

Будь-яких підстав вважати, що за вказаних у протоколі про порушення митних правил обставин ОСОБА_2 , здійснюючи ввезення на мину територію України т/з подала підроблені документи чи документи, одержані незаконним шляхом, або такі, що містять неправдиві відомості щодо одержувача при ввезенні на митну територію України т/з Opel Frontera в якості гуманітарної допомоги матеріали справи не містять і під час розгляду справи в суді не доведено.

Відповідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Конституційний Суд України зауважує, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу (абз. 1-3 п. 4 рішення ВП КСУ у справі від 26.02.2019 № 1-р/2019).

Зазначене узгоджується і з правовою позицією ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey). Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Ретельно дослідивши та перевіривши в ході апеляційного розгляду усі наявні в справі докази, апеляційний суд приходить переконання про відсутність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого саме ч. 1 ст. 483 МК, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання її винною у вчиненні цього правопорушення в судовому засіданні встановлено не було. При цьому всі можливості для усунення сумнівів були вичерпані, а сукупність зібраних та проаналізованих у справі доказів не дозволяє їх спростувати у категоричній формі та зробити беззаперечний і однозначний висновок про вчинення ОСОБА_2 правопорушення.

Оскаржувана постанова судді суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, ст. 530 МК України,

постановив:

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 10.09.2024 відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу представника Сумської митниці ВОРУШИЛА М. на цю постанову без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов