П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.05.2025 Справа №607/8440/25 Провадження №3/607/3670/2025

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Кунцьо С.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Державної екологічної інспекції у Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернопіль, українця, громадянина України, директора ТзОВ «Флагман 2020», жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 88-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Як встановлено у судовому засіданні, 02 квітня 2025 року о 11.00 год. громадянин ОСОБА_1 порушив правила охорони та використання території ландшафтного заказника місцевого значення «Наші гаї», а саме на території самовільно розмітив тимчасову споруду (будівельний вагончик) частина якого розміром 2,4 м х 0,3 м, що призвело до самовільного захоплення земельної ділянки. Таким чином ОСОБА_1 порушив ст.ст.7, 26 ЗУ «Про природно заповідний фонд України».

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.91 КУпАП знайшла своє підтвердження, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.278 Кодексу України про адміністративні правопорушення, під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен перевірити чи правильно складений протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінка доказів відповідно до ст.252 КУпАП відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності ст. 245 КУпАП.

За змістом статті 91 КУпАП, адміністративна відповідальність настає, за здійснення в межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду, їх охоронних зон, а також територій, зарезервованих для наступного заповідання, забороненої господарської та іншої діяльності, порушення інших вимог режиму цих територій та об`єктів, самовільна зміна їх меж, невжиття заходів для попередження і ліквідації негативних наслідків аварій або іншого шкідливого впливу на території та об`єкти природно-заповідного фонду.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони природно-заповідного фонду. Предмет посягання - території та об`єкти природно-заповідного фонду. До складу природно-заповідного фонду України належать державні заповідники, природні національні парки, заказники, пам`ятки природи, ботанічні сади, дендрологічні та зоологічні парки, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва, заповідні урочища.

Законодавством України природно-заповідний фонд охороняється як національне надбання, щодо якого встановлюється особливий режим охорони, відтворення і використання. Україна розглядає цей фонд як складову світової системи природних територій та об`єктів, що перебувають під особливою охороною.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у вчинені дій, що порушують правила охорони та використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду. Відносини, що виникають під час використання природно-заповідного фонду регулюються законами України «Про природно-заповідний фонд України» від 16.06.1992 р., «Про охорону навколишнього природного середовища», Земельним кодексом, Водним кодексом та іншими нормативно-правовими актами.

До природно-заповідного фонду України належать, зокрема, заказники, пам`ятки природи, ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки та парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва залежно від їх екологічної і наукової, історико-культурної цінності можуть бути загальнодержавного або місцевого значення.

Залежно від походження, інших особливостей природних комплексів та об`єктів, що оголошуються заказниками чи пам`ятками природи, мети і необхідного режиму охорони: заказники поділяються на ландшафтні, лісові, ботанічні, мікологічні, загальнозоологічні, орнітологічні, ентомологічні, іхтіологічні, гідрологічні, загальногеологічні, палеонтологічні та карстово-спелеологічні.

Збереження територій та об`єктів природно-заповідного фонду забезпечується шляхом: встановлення заповідного режиму; організації систематичних спостережень за станом заповідних природних комплексів та об`єктів; проведення комплексних досліджень з метою розробки наукових основ їх збереження та ефективного використання; додержання вимог щодо охорони територій та об`єктів природно-заповідного фонду під час здійснення господарської, управлінської та іншої діяльності, розробки проектної і проектно-планувальної документації, землевпорядкування, лісовпорядкування, проведення екологічних експертиз та здійсненням інших відповідних дій.

Крім визнання вини самим ОСОБА_1 , його вина у вчиненні адміністративного правопорушення повністю доведена матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, а саме даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення №007953 від 17.04.2025; письмових поясненнях ОСОБА_1 від 17.04.2025; копії охоронного зобов`язання №15-50 від 14.09.2010; акті перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства №13 від 15.04.2025.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», на землях природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно вплинути на стан природних комплексів та об`єктів.

Згідно ст.ст. 25, 26 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" заказниками оголошуються природні території (акваторії) з метою збереження і відтворення природних комплексів чи їх окремих компонентів.

На територіях заказників забороняються рубки головного користування, суцільні, прохідні, лісовідновні та поступові рубки, видалення захаращеності, а також полювання та інша діяльність, що суперечить цілям і завданням, передбаченим положенням про заказник.

Власники або користувачі земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів, оголошених заказником, беруть на себе зобов`язання щодо забезпечення режиму їх охорони та збереження.

Стаття 64 зазначеного Закону вказує, що відповідальність за порушення законодавства про природно-заповідний фонд несуть особи, винні у здійсненні в межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду, їх охоронних зон забороненої господарської діяльності, та порушенні вимог щодо використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Також, відповідно до ч.1 ст. 33 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать повноваження, зокрема, щодо здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворення лісів.

Відповідно до охоронного зобов`язання №15-50 від 14.09.2010, відповідно до статті 53 Закону України Про природно-заповідний фонд України Державне управління охорони навколишнього природного середовища в Тернопільській області передає Великогаївській сільській раді Тернопільського району під охорону ландшафтний заказник місцевого значення «Наші Гаї» площею 39,9 га., оголошений рішенням Тернопільської обласної ради від 17 червня 2010 №990 „Про оголошення об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення з метою охорони та збереження мало порушених лісових, лучних та болотних масивів, які створюють цілісні екосистеми з багаторічними (100-300 років) деревами та рослинністю, характерною для ОСОБА_2 , що мають науковому, пізнавальному та естетичному цінність.

Заповідний об`єкт розташований в АДРЕСА_2 , входить до складу природно-заповідного фонду України, який охороняється як національне надбання, і є складовою частиною світової системи природних територій та об`єктів, що перебувають під особливою охороною.

На території заказника забороняється: проведення такої господарської діяльності, яка може призвести до порушення природних зв`язків та ходу природних процесів, втрати наукової, господарської та естетичної цінності природного комплексу, що охороняється; - види діяльності, визначені Положенням про заказник; без дозволів Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Тернопільській області спеціальне використання природних ресурсів у рекреаційних, освітньо-виховних та науково-дослідних цілях, шляхом здійснення сінокосіння, інші види спеціального використання природних ресурсів.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За таких обставин, оглянувши матеріали справи вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.91 КУпАП, тобто здійснення в межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду, їх охоронних зон, забороненої діяльності, порушення інших вимог режиму цих територій та об`єктів, а тому ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції статті за якою він притягується до відповідальності.

Так, санкція ст.91 КУпАП передбачає стягнення у виді штрафу від дев`яти до двадцяти чотирьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією знарядь і засобів вчинення правопорушення та незаконно добутих природних ресурсів чи без такої

З урахуванням того, що під час складення протоколу у ОСОБА_1 не вилучалося знаряддя та засоби вчинення правопорушення, суд приходить до висновку, не застосовувати додаткову міру стягнення у вигляді конфіскації.

При накладенні адміністративного стягнення суд приймає до уваги суспільну небезпеку та характер вчиненого правопорушення, особу винного, визнання ним своєї вини, його майновий стан і вважає, що ОСОБА_1 слід призначити адміністративне стягнення у виді штрафу без конфіскації знаряддя та засобу вчинення правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 91, 280, 283, 284 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 91 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят три) гривні.

Штраф має бути сплачений ОСОБА_1 не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У випадку несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 стягується подвійний штраф в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок гривень 00 копійок) в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок) в дохід держави.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Головуючий суддяС. В. Кунцьо