ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №317/2798/24 Головуючий в 1 інст.Каряка Д.О.
Провадження №33/807/149/25 Доповідач в 2 інст.Дадашева С.В.
Категорія ч.2 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2025 року місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , його захисника-адвоката Куща Є.Є., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою останнього на постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 09 липня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 34 000 грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки, без оплатного вилучення транспортного засобу,

стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою суду, 14 травня 2024 року о 17 годині 00 хвилин, водій ОСОБА_1 , будучи особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за ч.1 ст.130 КУпАП, керував транспортним засобом «BMW 3161» номерний знак НОМЕР_1 в Запорізькому районі Запорізької області по трасі Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя, 475 км., перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку у медичному закладі у лікаря-нарколога та підтверджується висновком КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР №4821 від 14 травня 2024 року, чим порушив п.2.9(а) Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.2 ст.130 КУпАП. Від керування відсторонений шляхом паркування транспортного засобу без порушень ПДР України. Про повторність попереджено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що він, свою вину заперечує,оскільки був повністю тверезий та наркотиків не вживав.

Зауважує на тому, що рапорт працівника поліції не може бути доказом у справі, оскільки інспектор поліції Смолій Л. участі у події не приймала, на відео не фігурує, а відомості з рапорту свідчать про те, що він був написаний вже після самої подій.

Вказує на безпідставність зупинки транспортного засобу під його керуванням.

Посилається на незаконність дій працівників поліції, оскільки поліцейські при проведенні поверхневої перевірки провели не огляд, а обшук.

Наголошує, що з відеозапису події убачається, що в нього були відсутні жодні ознаки сп`яніння.

Апелянт звертає увагу на те, що жодних лабораторних досліджень не проводилося, йому було запропоновано здати сечу, що він і зробив.

Разом з тим, зазначає, що відповідно до п.9 Інструкції, зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів.

Відеоматеріали свідчать, що цього зроблено не було. Вказаним відеозаписом зафіксовано те, що він в туалеті побачив невідому рідину жовтого кольору у аналогічному пластиковому стаканчику та повідомив про це. Вказана рідина, яка візуально повністю аналогічна зданому ним в подальшому аналізу, була відразу злита в унітаз. Цей епізод опосередковано лише підтверджує те, що вказані дії не відповідали Інструкції.

Вказує, що сам висновок про стан наркотичного сп`яніння зроблений на підставі того, що якась невідома жінка занурила щось не зрозуміле у його сечу. Лікар-нарколог взагалі не брав участі у його огляді.

Апелянт зазначає, що працівниками поліції не було надано доказів того, що огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою дозволеної до використання техніки.

Вважає, що, оскільки, лабораторні дослідження не проводилися, наданий суду висновок не може вважатись дійсним.

Заслухавши аргументи особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , його захисника-адвоката Куща Є.Є., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При апеляційному розгляді встановлено таке.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП (порушення вимог п.2.9 «а» ПДР України), засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

Винуватість ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.9 «а» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена відомостями, що містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №904771 від 14 травня 2024 року, згідно з яким, 14 травня 2024 року о 17 годині 00 хвилин водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «BMW 3161» номерний знак НОМЕР_1 в Запорізькому районі Запорізької області по трасі Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя, 475 км, перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку у медичному закладі у лікаря-нарколога та підтверджується висновком КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР №4821 від 14 травня 2024 року, чим порушив п.2.9(а) Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.130 КУпАП. Від керування відсторонений шляхом паркування транспортного засобу без порушень ПДР України. Про повторність попереджено;

- у направленні на огляд водія транспортного засобу до закладу охорони здоров`я з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14 травня 2024 року;

- у висновку №4821 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху від 14 травня 2024 року, відповідно до якого ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного (маріхуана) сп`яніння. З результатами огляду ОСОБА_1 погодився, що підтверджується підписом останнього;

- відеозаписом події, який узгоджується із обставинами, вказаними в протоколі та долучених до нього матеріалах.

Вказані докази узгоджуються з відомостями, викладеними в рапорті інспектора взводу №1 роти №1 батальйону №3 УПП в Запорізькій області ДПП старшого лейтенанта поліції Смолій Л., згідно з яким, остання доповідає, що 14 травня 2024 року під час несення служби за адресою м.Запоріжжя траса Бориспіль-Дніпро, 475 км., о 17 год. 00 хв. було зупинено транспортний засіб «BMW 3161» номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Під час перевірки документів у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, що не реагують на світло, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога в медичному закладі, на що останній погодився. Згідно з висновком лікаря-нарколога, ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного сп`яніння (маріхуана). Також, було встановлено, що ОСОБА_1 позбавлений права керування транспортними засобами. Стосовно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.130 КУпАП та винесено постанову за ч.4 ст.126 КУпАП. Вилучено посвідчення водія. Тимчасовий дозвіл не видавався. Подія зафіксована на бодікамеру.

Зазначені докази у їх сукупності підтверджують те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП (порушення вимог п.2.9 «а» ПДРУкраїни), при викладених в постанові суду обставинах.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на досліджених доказах, які є належними і допустимими.

Згідно з оскаржуваною постановою, в суді першої інстанції ОСОБА_1 зазначив, що не визнає результати медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки в стані наркотичного сп`яніння він не перебував. Пояснив, що 14 травня 2024 року приблизно о 17:00 годині був зупинений працівниками поліції на блок-посту. Працівники поліції перевірили документи, провели огляд транспортного засобу та провели особистий поверховий огляд. Потім запропонували проїхати до медичного закладу, на що він погодився. В медичному закладі йому провели огляд та встановили стан наркотичного сп`яніння. Після чого стосовно нього склали адміністративні матеріали за ч.2 ст.130 КУпАП. Потім поїхав до медичного закладу, де він о 23:10 годині пройшов медичний огляд та було встановлено факт вживання наркотичного засобу «маріхуана». Не вживав протягом 1,5 місяця. Через чотири дні 18 травня 2024 року він ще раз проходив медичний огляд, яким встановлено, що він тверезий.

Його захисником-адвокатом Кущем Є.Є. в суді першої інстанції (до початку судового засідання) було подано до суду клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, яке підтримане ним в судовому засіданні. В обгрунтування свого клопотання зазначив, що матеріали справи не містять беззаперечних доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння. Під час зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 була отримана інформація про те, що ОСОБА_1 нещодавно притягався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, що також підтверджено ОСОБА_1 на відеозаписі події. Після цього у поліцейських виникли підозри про перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння. При цьому, ОСОБА_1 пояснював, що він нічого не вживав, але його повезли на огляд до медичного закладу, де було встановлено, що він перебуває в стані наркотичного сп`яніння. Не довіряючи висновку лікаря-нарколога, ОСОБА_1 повторно 14 травня 2024 року звернувся до медичного закладу, де 14 травня 2024 року о 23:20 годині було проведено його огляд на стан сп`яніння, та складено висновок №4833 про те, що встановлений факт вживання марихуани. Розуміючи, що обидва висновки зроблені одним і тим же лікарем, ОСОБА_1 через чотири дні пройшов огляд у іншого лікаря, яким складено висновок №4940 від 18 травня 2024 року. Адвокатом зазначено, що три висновки не свідчать про те, що під час події ОСОБА_1 дійсно перебував саме у стані наркотичного сп`яніння. Взагалі висновок від 18 травня 2024 року №4940 свідчить про те, що вживання марихуани ОСОБА_1 не могло відбутися 14 травня 2024 року. Рапорт, долучений до матеріалів справи, не можна розглядати як належний та об`єктивний доказ, оскільки інспектор участі у подіях не приймала, подробиці рапорту свідчать про те, що він був вже написаний після подій.

При апеляційному розгляді ОСОБА_1 підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та додатково зазначив, що на час події зазначеної у протоколі, він був повністю тверезий, їхав у той день з м.Сум, після зупинки транспортного засобу працівниками поліції, він виконував всі вказівки працівників поліції, просив суворо не карати.

Його захисник-адвокат Кущ Є.Є. в ході апеляційного розгляді справи підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та додатково зазначив, що жодні лабораторні дослідення біологічного матеріалу ОСОБА_1 не проводились. Огляд ОСОБА_1 було проведено лише за допомогою експресс-тесту, який здійснювався фельдшером-лаборантом. Лікар-нарколог взагалі не оглядав ОСОБА_1 . Акт огляду в матеріалах справи відсутній. Щодо обставин справи зазначив, що у день, зазначений у протоколі, ОСОБА_1 зранку переганяв автомобіль з м.Сум, цілий день був за кермом, під час зупинки транспортного засобу працівники поліції встановили, що ОСОБА_1 раніше притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. Виявили у нього ознаки наркотичного сп`яніння та запропонували йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі у лікаря-нарколога. При цьому, ОСОБА_1 був тверезий, не вживав жодних наркотичні речовини на час зазначених подій, останнє вживання ОСОБА_1 наркотичних речовин мало місце десь за пару тижнів або за тиждень, однак це не було пов`язано з керуванням транспортним засобом.

На думку апеляційного суду, доводи, викладені в апеляційній скарзі, та заявлені стороною захисту в т.ч. самим ОСОБА_1 при апеляційному розгляді справи, правильності висновків суду першої інстанції в частині доведеності вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, не спростовують.

Стосовно доводів апелянта щодо безпідставності зупинки транспортного засобу під його керуванням, то суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Відповідно до положень п.п.1,3 ч.1 ст.23 Закону України «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Підстави для зупинки транспортного засобу визначені у статті 35 Закону України «Про національну поліцію».

В матеріалах справи немає відомостей щодо причини зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Разом з цим, згідно з наявним в справі відеозаписом, ОСОБА_1 не оспорював на місці зупинки транспортного засобу законності такої зупинки, зауваження з цього приводу під час оформлення адміністративного матеріалу, в т.ч. протоколу про адміністративне правопорушення, він не подавав та жодних клопотань про перевірку вказаного питання, зокрема і про виклик працівників поліції, які оформлювали адміністративний матеріал, тощо, від сторони захисту до суду не надходило.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що відсутність в матеріалах справи вищевказаної інформації, сама по собі не свідчить про незаконність дій працівників поліції, тим більше не свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 порушення вимог п.2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст.130 КУпАП.

З приводу доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що рапорт працівника поліції не може вважатись доказом у справі, оскільки інспектор поліції Смолій Л. участі у події не приймала, на відео не фігурує, а відомості з рапорту свідчать про те, що він був написаний вже після самої подій, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Вина ОСОБА_1 підтверджується перш за все вищевказаними відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення, направлення на огляд ОСОБА_1 , висновком лікаря-нарколога №4821 від 14 травня 2024 року та відеозаписом події.

В свою чергу, відомості з вищевказаного рапорту повністю узгоджуються з іншими доказами.

Достовірність цих доказів стороною захисту та самим ОСОБА_1 у встановленому законом порядку не спростовано.

Доводи ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі, про незаконність дій працівників поліції, оскільки, як стверджує апелянт, поліцейські при проведенні поверхневої перевірки провели не огляд, а фактично обшук, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними та такими, що суперечать фактичним обставинам справи.

З матеріалів справи, в т.ч. з відеозапису, жодних порушень з боку поліцейських при оформленні адміністративного матеріалу щодо ОСОБА_1 не вбачається.

Згідно з відеозаписом події, ОСОБА_1 без жодного примусу давав пояснення з приводу обставин справи та відповідав на запитання працівників поліції.

Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 звертався з будь-якими скаргами на дії працівників поліції, суду не надано.

Перевіряючи доводи ОСОБА_1 щодо порушення процедури проведення його огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки, як стверджує апелянт, лабораторне дослідження не проводилось, сам висновок лікаря був зроблений на підставі того, що якась невідома жінка занурила щось не зрозуміле у надану ним біологічну речовину (сечу), при цьому, лікар-нарколог не брав участі у його огляд, у зв`язку з чим, наданий суду висновок не може вважатись дійсним, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735 (в подальшому Інструкція), за змістом яких, водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння. Відповідно до п.2 Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до Розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 встановлено порядок проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів.

Пунктом 12 Розділу 2 вказаної вище Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я, що і мало місце у цьому випадку.

З відеозапису події убачається, що у працівників поліції виникла підозра про перебування водія ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння. У зв`язку із цим, працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі у лікаря-нарколога, на що останній погодився.

Працівниками поліції у відповідності до вимог законодавства про адміністративні правопорушення та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння №1452/735, ОСОБА_1 було направлено на огляд до відповідного медичного закладу.

З матеріалів справи убачається, огляд ОСОБА_1 в медичному закладі проводився у строк та порядку, передбачених ст.266 КУпАП, у присутності поліцейського.

Згідно з висновком №4821 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14 травня 2024 року, наданим КНП «Обласним клінічним закладом з надання психіатричної допомоги» ЗОР, ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння у вказаній установі 14 травня 2024 року о 17:55 годині. За наслідками огляду встановлено, що ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння.

Зазначений висновок щодо результатів медичного огляду складений із дотриманням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735.

Право водія на оскарження висновку за результатами медичного огляду передбачене пунктом 14 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103.

У вищевказаному висновку лікаря міститься підпис самого ОСОБА_1 без будь-яких зауважень. Відомостей про те, що останній не погодився з результатами огляду та оспорював ці результати в установленому законом порядку, в матеріалах справи немає.

Якоїсь упередженості чи порушень з боку лікаря-нарколога при проведені вищевказаного огляду не убачається.

У зв`язку з цим, інспектором поліції у відповідності до вимог ст.256 КУпАП на підставі зазначеного висновку лікаря та інших матеріалів був складений протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Отже, у працівників поліції були обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом перебував у стані наркотичного сп`яніння, оскільки у нього були виявлені певні ознаки такого сп`яніння. В подальшому наявність у ОСОБА_1 стану наркотичного сп`яніння підтверджено при огляді в медичному закладі.

Те, що огляд проводився за допомогою експресс-тесту, який здійснювався фельдшером-лаборантом, само по собі жодним чином не спростовує результатів проведеного огляду та не тягне за собою визнання такого огляду недійсним.

В свою чергу, кількісний показник виявленої за наслідками лабораторних досліджень наркотичної речовини на кваліфікацію дій особи за ст.130 КУпАП не впливає.

Окрім того, остаточний діагноз лікарем встановлюється як за наслідками лабораторних досліджень так і за клінічними ознаками, які були виявлені лікарем-наркологом у ОСОБА_1 під час огляду останнього, зокрема лікар вказав, що ОСОБА_1 мав розширені зіниці очей, в`ялу реакцію, тощо. Як зазначалось вище, за результати проведеного дослідження встановлено факт перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного спяніння (маріхуана).

Доводи ОСОБА_1 про те, що жодні лабораторні дослідження не проводились, у встановленому законодавством порядку нічим об`єктивно не підтверджуються.

Будь-яких клопотань щодо виклику працівників поліції, лікаря-нарколога або витребування будь-якої додаткової інформації на підтвердження доводів апеляційної скарги стороною захисту в т.ч. самим ОСОБА_1 не було заявлено.

В свою чергу, суд не вправі за власною ініціативою збирати докази.

Об`єктивних відомостей, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі у лікаря-нарколога був проведений з порушенням вимог законодавства, в матеріалах справи немає.

Навпаки, наявні в справі докази свідчать про протилежне.

Доказів на спростування вищевказаних висновків суду сторона захисту в т.ч. сам ОСОБА_1 не надали та з клопотаннями про витребування додаткових доказів до суду не звертались.

З будь-якими скаргами на дії лікаря-нарколога, що проводив огляд в медичному закладі у встановленому законом порядку ОСОБА_1 також не звертався.

Результати огляду в будь-який зручний для ОСОБА_1 спосіб ним та стороною захисту не спростовані.

Отже, порушення прав ОСОБА_1 під час його огляду у медичному закладі не убачається.

Разом з цим, згідно з положеннями п.2.9а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявними в справі доказами поза розумним сумнівом підтверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Що стосується доводів апелянта про те, що працівниками поліції не було надано доказів того, що огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою дозволеної до використання техніки, то суд апеляційної інстанції вважає ці доводи безпідставними, з огляду на те, що огляд ОСОБА_1 на стан спяніння проводився не на місці зупинки транспортного засобу, а в медичному закладі лікарем-наркологом, оскільки у останнього працівниками поліції були виявлені саме ознаки наркотичного сп`яніння, та за результатами проведення відповідного огляду в медичного закладі було встановлено, що ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння.

На думку апеляційного суду, працівниками поліції дотримано порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, передбачений ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року за № 1452/735, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07 листопада 2015 року №1395.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 в цілому складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не вбачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.

Об`єктивних даних, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення та інші адміністративні матеріали складені не уповноваженими особами, в матеріалах справи немає.

У зазначеному протоколі міститься підпис самого ОСОБА_1 .

Вина ОСОБА_1 підтверджується як відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення, так і доданими до протоколу доказами, які дослідив суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП, та є належним чином вмотивованою.

Разом з тим, переглядаючи постанову суду в частині правової кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП, то суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Статтею 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 2 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого із порушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП.

Отже, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, є вчинення особою діяння повторно протягом року. Відсутність вищезазначеної кваліфікуючої ознаки виключає відповідальність саме за частиною другою статті 130 КУпАП.

Разом з тим, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №904771 від 14 травня 2024 року, складеному щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП, при формулюванні суті правопорушення не відображено, що правопорушення ОСОБА_1 вчинено повторно протягом року.

При цьому, суд першої інстанції в оскаржуваній постанові при формулюванні суті вчиненого правопорушення вийшов за межі складеного протоколу та додатково зазначив відомості, які були відсутні у протоколі, а саме те, що ОСОБА_1 , є особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за ч.1 ст.130 КУпАП.

В матеріалах справи містяться відомості про те, що постановою Запорізького районного суду Запорізької області від 17 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривен, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1(один) рік.

При цьому, до протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП така постанова суду не долучалась.

В свою чергу, суд за власною ініціативою не має права збирати докази, оскільки це не узгоджується з основними засадами судочинства, закріпленими у статті 129 Корнституції України, зокрема такими засадами, як забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в надані суду своїх доказів і у доведені перед судом їх переконливості.

За таких обставин, дії ОСОБА_1 мають бути кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП, що відповідає фабулі, викладеній в самому протоколі про адміністративне правопорушення.

Отже, на підставі положень ст.294 КУпАП, оскаржувана постанова суду підлягає зміні в частині кваліфікації дій ОСОБА_1 , відповідно і накладеного стягнення.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

З урахуванням зазначеного, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Запорізького районного суду Запорізької області від 09 липня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 09 липня 2024 року стосовно ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_1 з ч.2 ст.130 КУпАП на ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобамина строк 1 (один) рік.

У решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева

Дата документу Справа № 317/2798/24