КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №759/597/23 Головуючий у 1 інстанції: П`ятничук І.В.
Провадження №33/824/1494/2025 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Гаращенка Д.Р., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Дмитрієва Артура Ігоровича захисника ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 4 грудня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 за ст. 124 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 4 грудня 2024 року провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП стосовно ОСОБА_2 закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, 27 січня 2025 року адвокат Дмитрієв А.І. захисник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову Святошинського районного суду міста Києва від 4 грудня 2024 року та ухвалити нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження обґрунтовує тим, що 17 січня 2025 року отримав копію повного тексту оскаржуваної постанови, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно частини 2 ст. 294 КУпАП постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Перевіривши доводи апелянта щодо поважності пропуску строку на апеляційне оскарження суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, адже твердження апелянта підтверджуються матеріалами справи.

Апеляційні вимоги обґрунтуванні тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються доводами апеляційної скарги.

Вказує, що в оскаржуваній постанові, суд першої інстанції не дослідив належним чином висновок експерта та не зазначив чому даний висновок на думку суду узгоджується з поясненнями учасників ДТП, схемою ДТП.

У судовому засіданні ОСОБА_3 , підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити.

ОСОБА_2 заперечував щодо вимог апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ст. 294 неявка у судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Доповівши обставини справи, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд прийшов до висновку, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. ст. 245, 280, 283 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно й об`єктивно в їх сукупності. Доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган /посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Розглянувши справу, посадова особа виносить постанову, яка повинна містити найменування органу /посадової особи/, який ухвалив постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення; порядок та строк його оскарження.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 242650 від 22.12.2022, ОСОБА_2 22.12.2022 о 19 год. 40 хв. в м. Києві на пр-т. Ак. Палладіна, 33, керуючи автомобілем «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_1 не дав дорогу на перехресті автомобілю марки «Ауді» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого сталося зіткнення між вказаними транспортними засобами. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Як зазначено у висновку експерта № 8945/23-52 від 13.11.2024: у випадку нерухомого стану транспортного засобу «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_1 на момент ДТП дії водія автомобіля «Ауді» д.н.з. НОМЕР_2 були причиною виникнення даної ДТП; у випадку рухомого стану транспортного засобу «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_1 неможливо встановити чиї саме дії (водія автомобіля «Ауді» д.н.з. НОМЕР_2 та/або водія транспортного засобу «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_1 ) були причиною даної ДТП у категоричній формі.

Даний висновок експерта узгоджується з поясненнями учасників ДТП, схемою місця ДТП, які суд першої інстанції також взяв до уваги.

Висновок експерта є допустимим, достатнім та переконливим доказом відсутності в діях водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченогост. 124 КУпАП, оскільки з матеріалів справи вбачається, що на момент ДТП транспортний засіб «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_1 перебував у нерухомому стані.

Будь-яких інших достатніх та переконливих доказів того, що водій автомобіля «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_1 , порушив вимоги п.п. 16.1 ПДР України, які зазначені в протоколі, суду не надано.

Факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме порушення водієм п.п. 16.1 ПДРУкраїни, що призвело ДТП, суд вважає недоведеним.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції.

Враховуючи, що стаття 124 КУпАП є бланкетною, то при розгляді такої категорії справ, необхідно ретельно з`ясовувати і зазначати, у чому саме полягали порушення, норми яких правил, інструкцій інших нормативних актів не додержано, чи є причинний зв`язок між цими порушеннями та наслідками, які настали, на що зокрема було звернуто увагу і в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті".

Відповідно до п. 16.1 ПДР перехрестя, де черговість проїзду визначається сигналами світлофора чи регулювальника, вважається регульованим. На такому перехресті знаки пріоритету не діють.

У разі вимкнення світлофора або його роботи в режимі миготіння сигналу жовтого кольору та відсутності регулювальника перехрестя вважається нерегульованим і водії повинні керуватись правилами проїзду нерегульованих перехресть та установленими на перехресті знаками пріоритету відповідними дорожніми знаками (нові зміни від 15.11.2017). Пунктом 16.11 на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Згідно з висновком експерта за результатами проведення судової автотехнічної експертизи № 8945/23-52 від 13.11.2024, з метою надання відповіді на дану групу питань визначених у постанові Святошинського районного суду м. Києва від 2 березня 2023 року було проаналізовано слідову та речову інформацію, зафіксовану на місці пригоди, дані схеми ДТП та наявні у матеріалах справи фотознімки з місця пригоди.

Аналізом наявної у матеріалах схеми місця пригоди від 22.12.2022 вбачається , що ширина проїзної частини в місці виїзду T3 Audi на перехрестя не вказана. В місці зіткнення транспортних засобів - на схемі зазначено ширину смуг руху по пр- ту Ак . Палладіна (в бік м . Академмістечко), яка складає 13 м.

Ширина проїзної частини вул. Ак. Булаховського складає 12 .

Прив?язка об?єктів, зафіксованих на схемі, здійснена відносно «електроопори» (позначка №4 на схемі ДТП ), розташування якої відносно меж проїзної частини не вказано. Тому, побудувати масштабну схему з нанесенням зафіксованих на ній об?єктів , з обсягу наданих на дослідження матеріалів, з технічної точки зору, неможливо.

Відтак, детально дослідити розташування ТЗ- учасників на момент зупинки та їх фіксації на схемі ДТП, з обсягу кількісних даних наявних на схемі пригоди, не вбачається за можливе.

Разом з цим , на фотознімках з місця пригоди відображено таке положення автомобіля Audi після зіткнення (в місці зупинки) при якому ліва частина кузову даного ТЗ розташована лівіше ( відносно напрямку Т3 Audi) нанесених пунктирних штрихів дорожньої розмітки 1.7, що позначає смуги руху на перехресті, див. фото 2, 3 (позначено червоними стрілками).

Схематично, автомобіль Audi на схемі місця пригоди зафіксовано також частково поза межами нанесеної на дорожньому полотні розмітки 1.7 (тобто, ліва габаритна частина на зустрічній стороні руху ).

На схемі ДТП, вбачається наявність дорожнього знаку 2.1 («Дати дорогу»: Водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а з а наявності таблички 7.8 «Напрямок головної дороги» транспортним засобам , що рухаються головною дорогою»), по напрямку руху автомобіля Hyundai.

Тобто, виходячи з викладеного у матеріалах напрямку зближення Т3- учасників, автомобіль Hyundai не мав переваги на рух, відносно автомобіля Audi (виконуючи поворот ліворуч), при вимкненому світлофорному об?єкті на даному перехресті.

Аналізуючи надані водіями-учасниками пояснення, стосовно механізму настання пригоди, зі слів водія T3 Hyundai слідує, що останній «зупинився та надавав проїзд автомобілям дорогу, які рухалися на поворот», «мною була здійснена зупинка транспорту».

Водночас, зі слів водія автомобіля Audі слідує, що автомобіль Hyundai «на зустріч автомобілю моєму виїхав».

Слід вказати, що наведене водієм Т3 Audi формулювання «виїхав» не виключає, що автомобіль Hyundai міг як рухатись, так і стояти на момент настання зіткнення. Тобто, дане формулювання не є конкретизованим, що унеможливлює подальший розгляд даної версії у категоричній формі.

Крім того, кінцеве положення ТЗ- учасників та позначене на схемі місце-зіткнення знаходиться в місці їх кінцевої зупинки, тобто, останні перебувають орієнтовно у місці (координатах) де відбулося їх безпосереднє контактування.

Кінцеве положення на незначній відстані один до одного та пошкодження відображені на фотознімках пригоди, які є поверхневими (без значних занурень у площину взаємоконтактуючих деталей) дає підстави для висновку, що на момент зіткнення ТЗ учасники мали незначну кількість руху.

ТЗ Audi зупинився орієнтовно в місці контакту, що вказує на те , що водій даного Т3 реагував на зміну дорожньої обстановки, зменшуючи швидкість свого руху (аж до повної зупинки ТЗ, як це відображено на фото з місця та схемі пригоди), як цього вимагає п. 12.3 ПДР.

За детально описаного вище розташування Т3 Audi слідує, що останній перебуває частково поза межами нанесеної дорожньої розмітки 1.7 (лівою боковою частиною). Відтак, у діях останнього вбачаються невідповідності вимогам п. 11.10 ПДР , з технічної точки зору, за викладеного в матеріалах напрямку руху останнього.

Дії водія автомобіля Hyundai регламентуються у відповідності до вимог п. п. 16.1, 16.11 ПДР. Вимогами п. 16.11 ПДР встановлено наступне: «На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається другорядною дорогою, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.»

Згідно вимог п. 1.10 ПДР, термін « дати дорогу » має наступне значення: «дати дорогу - вимога до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь- яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість».

Разом з цим, у випадку зупинки не доїжджаючи до нанесеної дорожньому покритті розмітки 1.7, що позначає межі смуг руху на перехресті, водій автомобіля Hyundai виконав вимогу п. 16.11 ПДР, в частині «не продовжувати або не відновлювати рух».

Перехрестя, де черговість проїзду визначається сигналами світлофора чи регулювальника, вважається регульованим. На такому перехресті знаки пріоритету не діють. У разі вимкнення світлофора або його роботи в режимі миготіння жовтого кольору та відсутності регулювальника перехрестя вважається нерегульованим і водії повинні керуватись правилами проїду нерегульованих перехресть та установленими на перехресті відповідними дорожніми знаками.

Даний пункт Правил є інформативним, в частині застосування Правила проїзду перехресть, у випадку вимкнення світлофорного об?єкту (у випадку даної дорожньо- транспортної ситуації - нерегульованих).

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо закриття справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Доводів, які б спростовували висновки, викладені в оскаржуваній постанові, або свідчили б про порушення норм КУпАП при прийнятті оскаржуваної постанови судом першої інстанції, а також відповідних додаткових доказів в апеляційній скарзі не наведено і до апеляційного суду не надано. Досліджені судом першої інстанції докази є належними, допустимими, достовірними та достатніми для висновку про відсутність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, за обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною, вмотивованою, підстав для її скасування апеляційним судом не встановлено, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Дмитрієва Артура Ігоровича задовольнити.

Поновити представнику ОСОБА_1 - адвокату Дмитрієву Артуру Ігоровичу строк на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду міста Києва від 4 грудня 2024 року.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Дмитрієва Артура Ігоровича залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 4 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Гаращенко Д.Р.