КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2025 року суддя Київського апеляційного суду Нежура В.А., при секретарі Ольшевській Ю.М., розглянув матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Каращуком Юрієм Ігоровичем на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого частиною другої статті 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 968525 від 02.07.2024 встановлено, що ОСОБА_1 ,о 15 год. 35 хв., керував автомобілем «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Києві, по вул. Саперно-Слобідська, 8, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук, неприродні блідість. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 22.10.2024, ОСОБА_1 визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу, у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що складає 17 000 (сімнадцять тисяч), 00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Не погоджуючись із постановою, ОСОБА_1 , через свого захисника подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення суддею першої інстанції норм процесуального та матеріального права просить скасувати постанову та закрити провадження за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що протокол про адміністративне правопорушення складено з істотними порушеннями чинного законодавства, недотримання вимог КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої Наказом Міністерства внутрішніхсправ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103.

Скаржник вказує, що вимога поліцейського щодо проходження огляду на стан сп`яніння без фактичного встановлення цих ознак або взагалі за їх відсутності вважається безпідставною та необґрунтованою, а тому не породжує у водія обов`язку проходити огляд.

Зазначає, що з наданих відеозаписів не можливо пересвідчитись, яким чином співробітники патрульної поліції встановили наявність вказаних ознак наркотичного сп`яніння, адже поведінка водія була адекватною для подій зафіксованих у протоколі, останній відповідає на всі запитання, вимова чітка та зрозуміла, порушень координації рухів не зафіксовано, так як і тремтіння пальців рук та неприродної блідості.

Посилається на те що відмова водія повинна бути зрозуміла та не передбачати її неоднозначного тлумачення, однак, у даному випадку, не дочекавшись чіткої відповіді від ОСОБА_1 , поліцейська самостійно та передчасно дійшла висновку, що він відмовився від проходження огляду і почала складати протокол.

Крім того, апеляційна скарга містить посилання на те, що сам факт зупинки транспортного засобу на відео не зафіксований, письмове направлення для проходження огляду водієві не вручалось, права передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статті 268 КУпАП не було роз`яснено.

Скаржник зазначає, що наприкінці, останній не був проти пройти огляд на стан сп`яніння, однак поліцейський повідомив, що це не можливо, адже вже складається протокол за відмову від проходження такого огляду.

Також апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Каращук Ю.І. підтримали подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просили її задовольнити.

Відповідно до вимог статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.10.2024 була винесена оскаржувана постанова. Згідно розписки ОСОБА_1 , скаржник ознайомився з матеріалами справи 25.02.2025 (а.с. 26). Апеляційну скаргу направлено до суду першої інстанції засобами поштового зв`язку 04.03.2025.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови.

Перевіривши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з таких підстав.

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною першою статті 130 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно із статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до пункту 2.5 ПДР України затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2021, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС і МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 (далі - Інструкція) ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , було запропоновано пройти медичний огляд на що він відмовився, в протоколі зафіксовано ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук, неприродні блідість.

Визнаючи винним ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що вина останнього, підтверджується зібраними по справі матеріалами в сукупності.

Апеляційний суд вважає, що висновок викладений у постанові Голосіївського районного суду міста Києва від 22.10.2024 про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені правопорушення передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Як вбачається з відеозапису, долученого до матеріалів справи, працівники патрульної поліції здійснили зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , повідомили йому причину зупинки та роз`яснили необхідність пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння у зв`язку з виявленими зовнішніми ознаками, водночас, водій поводив себе агресивно, вступав у суперечку з поліцейськими, не реагував на зауваження та відверто ухилявся від виконання законної вимоги про проходження огляду і з урахуванням характеру його дій, висловлювань та поведінки, така реакція об`єктивно свідчить про фактичну відмову від проходження огляду, що у сукупності з іншими доказами є достатньою підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення було складено з істотними порушеннями вимог КУпАП, Інструкції № 1452/735 та Порядку, затвердженого постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008, є необґрунтованими та не підтверджені матеріалами справи, адже як вбачається із відеозапису та зібраними доказами поліцейські діяли відповідно до вимог чинного законодавства.

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи скаржника про те, що у ОСОБА_1 відсутні ознаки наркотичного сп`яніння, а працівники поліції безпідставно запропонували такий огляд, адже це питання суб`єктивної оцінки стану зробленого поліцейським, тому саме останній, який не є лікарем, вирішує лише про наявність або відсутність ознак наркотичного сп`яніння. Відтак, виявивши у водія ознаки наркотичного сп`яніння, працівник поліції має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан такого сп`яніння.

Підстави та процедура проведення огляду на стан сп`яніння чітко регламентована статтею 266 КУпАП та Інструкцією. Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи. Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Отже, за наявності передбачених законом підстав, проходження медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є не правом, а саме обов`язком водія.

Доводи скаржника про те, що ОСОБА_1 начебто висловив готовність пройти медичний огляд уже після відмови та після складання протоколу, не спростовують факту вчинення правопорушення, адже відповідно до частини першої статті 130 КУпАП, правопорушення вважається вчиненим із моменту, коли водій відмовився пройти огляд на стан сп`яніння на законну вимогу поліцейського.

Твердження скаржника про те, що поліцейська передчасно дійшла висновку про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду, є безпідставним, адже як вбачається з матеріалів справи, зокрема з відеозапису та протоколу про адміністративне правопорушення, поведінка водія була агресивною, він неодноразово ухилявся від прямої відповіді, не виконав законну вимогу поліцейського пройти огляд, уникав діалогу, що у своїй сукупності свідчить про свідому та фактичну відмову.

Посилання скаржника на відсутність відеофіксації моменту зупинки транспортного засобу не береться до уваги судом, оскільки той факт, що ОСОБА_1 керував автомобілем, не заперечувався самим водієм, і в ході спілкування з працівниками поліції обставини перебування за кермом підтверджувалися ним особисто та випливають із загального контексту відеозапису.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбачено частиною першою статті 130 КУпАП, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Таким чином, при розгляді даної справи суд першої інстанції дотримався вимог статей 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, за обставин, встановлених судом.

Згідно частини восьмої статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, постанови суду першої інстанції без змін.

Враховуючи викладене, керуючись статтею 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 , яке подано адвокатом Каращуком Юрієм Ігоровичем про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити строк на апеляційне оскарження Голосіївського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Каращуком Юрієм Ігоровичем залишити без задоволення.

Постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2024 рокузалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду