Житомирський апеляційний суд
Справа №273/916/24 Головуючий у 1-й інст. Бєлкіна Д. С.
Номер провадження №33/4805/552/25
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Баранівського районного суду Житомирської області від 25 березня 2025 року, про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Баранівського районного суду Житомирської області від 25 березня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно постанови судді місцевого суду, ОСОБА_1 07 квітня 2024 року о 03-11 год в м. Баранівка по вул. Костельна, керував транспортним засобом «HYUNDAI SONATA» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей. Від проходження медичного огляду в Баранівській КНП та на місці зупинки транспортного засобу, відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи. Зокрема зазначив, що у матеріалах справи відсутні докази керування ним транспортним засобом, а відеозапис, є неналежним доказом, оскільки не містить посилання на пристрій та дату, на ньому не зафіксовано рух автомобіля «HYUNDAI SONATA» д.н.з. НОМЕР_1 , автомобіль знаходився в нерухомому стані, проти перебування за кермом ОСОБА_1 заперечував, знаходився на пасажирському сидінні.

На думку скаржника, у його діях відсутній склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, а вина у вчиненні даного адміністративного правопорушення недоведена.

Беручи до уваги, що ОСОБА_1 та його захисник адвокат Кирилюк В.Л. (строк дії договору до 31.12.2024) знають про наявність відповідного провадження в суді апеляційної інстанції, повідомлені про розгляд апеляційної скарги в установленому законом порядку. В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, заяв та клопотань щодо відкладення розгляду справи не подавав, враховуючи що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не є обов`язковою під час розгляду справи в апеляційній інстанції, апеляційний суд приходить до висновку про розгляд даної справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, доходжу наступного висновку.

Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно пункту 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України) передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 169428 від 07 квітня 2024 року (а.с. 2); копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №319239 від 07 квітня 2024 року про накладення на ОСОБА_1 стягнення за порушення ним п.п. 19.1, 2.1.г ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП (а.с. 7); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду за допомогою Drager 6820 (а.с. 5); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 07 квітня 2024 року, від проходження медичного огляду на виявлення ознак алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я КНП Баранівська лікарня ОСОБА_1 відмовився (а.с. 6); розпискою про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП від 07 квітня 2024 року (а.с. 3); розпискою про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу від 07 квітня 2024 року (а.с. 4); відеозаписами з портативного реєстратора працівників поліції (а.с. 8).

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, з відеозапису обставин події вбачається, що працівники поліції під`їхали до автомобіля HYUNDAI SONATA д.н.з. НОМЕР_1 . З переднього пасажирського місця вийшов ОСОБА_1 . Працівник поліції представився, вказавши на ОСОБА_1 як на водія транспортного засобу. Після заперечень ОСОБА_1 щодо керування ним транспортним засобом, працівники поліції на запит останнього надали відповідні відеодокази. Разом з тим, працівник поліції виказав підозру про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння. На пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу Драгер або в медичному закладі, ОСОБА_1 категорично відмовився. Далі водію роз`яснені наслідки такої відмови, права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Складені адміністративні матеріали ОСОБА_1 підписав, ти самим погодивши їх зміст. Від керування транспортним засобом водія відсторонили.

Також на відеозаписах чітко видно рух автомобіля у темну пору доби із вимкненими фарами, а також момент пересідання ОСОБА_1 з водійського місця на пасажирське. Спочатку ОСОБА_1 наполегливо заперечував факт перебування його за кермом автомобіля, проте у подальшому вину визнав, вказав, що вжив алкоголь, пересів з водійського місця, вибачався, просив відпустити без складення протоколу.

Крім того, факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 підтверджується постановою про накладення адміністративного стягнення на нього за порушення ним ПДР за ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП. Відомостей щодо оскарження або скасування останньої скаржник не надав.

Тому, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції щодо доведеності факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, який у повному обсязі узгоджується з наданим відеозаписом, а доводи скаржника у цій частині суд вважає необґрунтованими та розцінює як намагання останнього уникнути притягнення до адміністративної відповідальності.

Наданий відеозапис апеляційний суд визнає відповідним п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 р. №1026, оскільки хоча він і фрагментований, проте за допомогою останнього можна відтворити обставини, за яких патрульні, зупинили ОСОБА_1 за кермом автомобіля HYUNDAI SONATA д.н.з. НОМЕР_1 та після виявлених у нього ознак алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, почервоніння очей), у відповідності до встановленого законом порядку, пропонували йому пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 відмовився від огляду на місці зупинки автомобіля та в медичному закладі. Сам факт відмови його від проходження огляду був причиною складання протоколу про адміністративне правопорушення за п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Тому його дії кваліфіковані вірно за ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення п. 2.5 ПДР.

Відсутність посилання у протоколі на номер технічного засобу, за допомогою якого здійснювалась відеозйомка, не спростовує обставин об`єктивно зафіксованих на наявному в матеріалах відеозаписі та не виключає належність та і допустимість даного доказу.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не надано.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, відсутні підстави для скасування чи зміни постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Баранівського районного суду Житомирської області від 25 березня 2025 року - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й. Григорусь