Справа № 357/4319/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.05.2025 року суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Дорошенко С.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Київській області ППП у м. Біла Церква та Білоцерківському районі, батальйон № 1відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП -

У С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 21.03.2025 року о 20 годині 59 хвилин, ОСОБА_1 в Київській області в м. Біла Церква по проспекту Князя Володимира, 30, керував транспортним засобом «Lanos», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора алкотестера Драгер, ARLM-0401, результат 1.05% проміле, з результатом згоден, від проходження огляду у встановленому законом порядку у найближчому медичному закладі у лікаря нарколога категорично відмовився, чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, пояснив, що 21.03.2025 року його зупинили працівники поліції, які повідомили, що підозрюють його в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, нащо він повідомив, що в стані алкогольного сп`яніння не перебуває, що спиртні напої не вживав. Працівники поліції запропонували йому пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, нащо він погодився, пройшов огляд, результат 1,05% проміле, з яким він не погодився, про що повідомив працівників поліції. Крім того він просив працівників поліції доставити його до медичного закладу, але йому відмовили. Потім працівники поліції відвели його в сторону та повідомили, що до медичного закладу далеко їхати, якщо він наполягає на медичному закладі то вони автомобіль заберуть на штраф майданчик, тому він і підписав акт, що з результатами згоден. Категорично ствердив, що не перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Представник ОСОБА_1 , адвокат Сова В.А. заявив клопотання про закриття провадження по справі відносно ОСОБА_2 в зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. В обґрунтування клопотання зазначив, що працівники поліції безпідставно зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , що підтверджується записом з відеореєстратора, будь-яких правопорушень він не вчиняв, а тому пропозиція поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння була незаконною та необґрунтованою. Всупереч вимогам ч. 1 ст. 266 КУпАП, після зупинки транспортного засобу, під керуванням ОСОБА_1 та встановлення, що останній, ніби то, перебуває в стані сп`яніння, водій не був відсторонений від керування транспортним засобом, таким чином, вважає, що під час проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським не дотримано вимоги ч. 1 ст. 266 КУпАП. Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення. Як вбачається з переглянутих відеозаписів з нагрудних камер поліцейських, які долучені до протоколу, що під час спілкування з водієм ОСОБА_1 працівник поліції, з метою уникнення фіксування розмови неодноразово знімав відеореєстратор та залишив його в службовому автомобілі. У зв`язку з тим, що відеозапис, долучений до протоколу про адміністративне правопорушення, не є безперервним, вважає, що відеозапис не може бути допустимим доказом на доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім того, на відеозапису зафіксовано, що ОСОБА_1 не погоджувався з результатом огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та виявив бажання «їхати в лікарню», однак працівники поліції не доставили його найближчого закладу охорони здоров`я.

Таким чином, вважає, що під час проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським не дотримано вимоги ч. 3 ст. 266 КУпАП та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Зазначив, що з відеозапису, долученого до протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що працівник поліції схилив водія до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Зокрема на відеозаписі зафіксовано, що після проходження огляду на місці зупинки, ОСОБА_1 виявив бажання пройти огляд в лікарні. В подальшому, поліцейський з метою схилити водія до відмови від проходження огляду, зняв відеореєстратор та почав переконувати водія до відмови від огляду, після чого знову вдягнув відеореєстратор. Після цього поліцейський знову запитав у ОСОБА_1 чи бажає він пройти огляд в медичному закладі, на що водій відповів, що хоче їхати в лікарню. В подальшому, поліцейський знову, з метою схилити водія до відмови від проходження огляду, зняв відеореєстратор та почав переконувати в недоцільності їхати в лікарню, після чого знову вдягнув відеореєстратор. Вважає, що такі дії поліцейських слід розцінювати як схиляння особи водія до відмови від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, оскільки право відмовитися від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння правилами дорожнього руху не передбачено.

В судовому засіданні переглянуто диск з відеозаписами з нагрудної камери поліцейського, який додано до протоколу, та з якого убачається, що працівниками поліції було зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 . Під час спілкування та перевірки документів працівники поліції повідомляють ОСОБА_1 , що підозрюють його в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, нащо останній повідомив, що спиртні напої не вживав. Другий працівник поліції повідомляє ОСОБА_1 , що у одного працівника поліції є підозри на стан алкогольного сп`яніння, а у нього підозра на стан наркотичного сп`яніння. Працівник поліції перевірив зіниці очей ОСОБА_1 , останній повідомив, що у нього поганий зір, що наркотичні речовини не вживає, запропонував працівникам поліції поїхати до медичного закладу в ПНД. Працівники поліції запропонували ОСОБА_3 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора, нащо останній погодився. Не провівши огляд на визначення стану сп`яніння працівники поліції повідомили ОСОБА_1 , що він відсторонений від керування транспортним засобом, щоб шукав тверезого водія. На місце події інший екіпаж привіз газоаналізатор Драгер, ОСОБА_1 пройшов огляд, результат 1.05% проміле. Працівники поліції запитали у ОСОБА_1 чи погоджується він з результатами огляду, нащо останній повідомив, запропонував працівникам поліції повторно пройти огляд в зв`язку з тим, що можливо газоаналізатор несправний. Працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану сп`яніння у медичному закладі, нащо останній погодився та наполягав на проходженні огляду у медичному закладі. Після чого відеозаписом зафіксовано, що поліцейський залишає нагрудну бодікамеру в службовому автомобілі та пішов спілкувати з ОСОБА_1 після чого повернувся взяв нагрудну бодікамеру підійшов до водія, роз`яснив йому його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомили, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. з яким останнього було ознайомлено.

Оголосивши протокол про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , позицію адвоката Сови В.А., дослідивши направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 21.03.2025 року, висновок газоаналізатора «Алкотест 7510», відповідно до якого ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, результат 1,05% проміле, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, розписку ОСОБА_1 , рапорт працівника поліції, переглянувши відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

У диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП закріплено, що відповідальність за вказане правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Як вбачається з переглянутого в судовому засіданні відеозапису з нагрудних камер поліцейських, ОСОБА_1 пройшов огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора, з результатом огляду був не згоден, про що неодноразово повідомляв працівникам поліції та наполягав на проведенні огляду в медичному закладі, однак працівники поліції не доставили останнього до медичного закладу для проходження огляду на визначення стану сп`яніння. Відеозаписом не зафіксовано, щоб ОСОБА_1 відмовлявся від проходження огляду на визначення стану сп`яніння у медичному закладі.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, відповідно до якої огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Як вбачається з переглянутого в судовому засіданні відеозапису з нагрудних камер поліцейських, працівник поліції залишає нагрудну бодікамеру в службовому автомобілі, підходить до ОСОБА_1 , розмовляє з останнім не фіксуючи дану розмову на нагрудну камеру.

Надаючи оцінку наявним у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, доказам судом встановлено, що відповідно з вимогами ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Статтею ст. 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Варто зазначити, що кримінальним обвинуваченням у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, санкція якої передбачає стягнення у виді штрафу з позбавленням особи спеціального права на певний строк. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Козинець проти України» (заява № 75520/01) від 06 грудня 2007 року суд зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Надаючи оцінку наявним у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, доказам судом встановлено, що у матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що і створює в даному випадку об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161. Series А заява № 25).

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, ЄСПЛ у справі «Аллене де Рідермон про Франції» вказав, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Виходячи з положень ст. ст. 8, 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на його користь.

Враховуючи викладені обставини, а також те, що належних та допустимих доказів факту вчинення інкримінованого діяння не надано, суд дійшов висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 слід закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі закривається, якщо відсутній склад адміністративного правопорушення, тому провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, підлягає закриттю.

Керуючись ч. 1 ст. 130, ст. 221, ст. 284 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

СуддяСвітлана ДОРОШЕНКО