Віньковецький районний суд Хмельницької області
Справа № 670/112/25
Провадження № 3/670/78/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2025 року селище Віньківці

Суддя Віньковецького районного суду Хмельницької області Мусієнко М.Б., розглянувши матеріали, які надійшли із сектору поліцейської діяльності № 1 відділення поліції № 3 Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 4 ст. 121 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

згідно з протоколом серії ЕПР1 № 245685 від 13.02.2025 водій ОСОБА_1 13.02.2025 о 12 год. 50 хв. в с. Подолянське, дорога а/д 2305 Хмельницький-Віньківці-Дашківці, км. 48 800 керував автомобілем ЗИЛ ММЗ 554М з державним номерним знаком НОМЕР_1 на АД Т2305 км. 48 800 поблизу с. Подолянське, у якого був відсутній задній захисний пристрій, передбачений конструкцією т.з. Правопорушення вчинено повторно протягом року, оскільки відповідно до постанови ЕНА3485174 від 15.11.2024 притягався до відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП. ОСОБА_1 порушив підп. «е» п. 31.4.7 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, та вчинив правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 121 КУпАП.

У судових засіданнях ОСОБА_1 вину у вчиненому не визнав, вважав, що його автомобіль технічно справний, а його конструкція відповідає усім вимогам. 09.05.2025 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення був повідомлений належним чином.

Захисник адвокат Гаврилюк С.О. 09.05.2025 у судове засідання з`явився, подав письмові пояснення, підтримав позицію ОСОБА_1 та пояснив, що в транспортному засобі ЗИЛ ММЗ 554М 1981 року випуску заводською конструкцією не передбачено заднього захисного пристрою (відбійника), переобладнання в порядку та відповідно до вимог чинного законодавства ОСОБА_1 не здійснював і не повинен був здійснювати, а тому в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів , зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу наведеної норми слідує, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, зазначена норма має певний перелік доказів, які підтверджують відсутність або наявність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Такими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП є, зокрема, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також інші документи.

Диспозицією ч. 1 ст. 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Ч. 4 ст. 121 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою - третьою цієї статті.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 31.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху (п. 31.3. Правил дорожнього руху).

Відповідно до підп. «е» п. 31.4.7. Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності технічних несправностей і невідповідності вимогам, зокрема, що стосуються інших елементів конструкції, а саме за відсутності передбаченого конструкцією бампера або заднього захисного пристрою, грязезахисних фартухів і бризковиків.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 3485174 від 15.11.2024 до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення внаслідок вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП. Постанова оскаржена не була.

Як у же зазначено вище, складення протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 121 КУпАП, відбулося через порушення, на думку працівників поліції, ОСОБА_1 підп. «е» п. 31.4.7. Правил дорожнього руху, оскільки останній керував транспортним засобом, у якого був відсутній задній захисний пристрій.

Приписами п. 31.4. Правил дорожнього руху передбачено, що забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності визначених цим пунктом технічних несправностей і невідповідності визначених цим пунктом вимогам.

У наведеному пункті Правил дорожнього руху викладений перелік технічних несправностей транспортних засобів, за наявності яких забороняється експлуатація таких транспортних засобів, до яких, зокрема, підп. «е» п. 31.4.7. Правил дорожнього руху віднесена відсутність передбачених конструкцією бамперу або заднього захисного пристрою, грязезахисних фартухів і бризковиків.

Отже, відсутність заднього захисного пристрою віднесено до технічних несправностей транспортного засобу, за наявності яких експлуатація його забороняється, а у разі такої експлуатації особа несе відповідальність за ч. 1 ст. 121 КУпАП або, у даному випадку, ч. 4 ст. 121 КУпАП за повторність протягом року.

Відтак настання відповідальності за порушення наведеного підп. «е» п. 31.4.7. Правил дорожнього руху можливе за наявності двох обов`язкових обставин: по-перше, конструкцією транспортного засобу має бути передбачений бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи і бризковики; по-друге, зазначений елемент конструкції транспортного засобу має бути відсутній.

Що стосується відсутності заднього захисного пристрою, то ні ОСОБА_1 , ні його захисник адвокат Гаврилюк С.О. цього факту не заперечували. Це підтверджується також дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами та матеріалами фідеофіксації події.

Водночас обов`язок доказування того, що конструкція транспортного засобу (автомобіль ЗИЛ-ММЗ 554М 1981 року випуску) передбачає наявність заднього захисного пристрою, покладено на орган Національної поліції. Проте, ні протоколом, ні доданими до нього матеріалами не встановлено чим (якими нормативно-правовими актами) передбачена обов`язкова наявність такого захисного пристрою і як саме старший інспектор встановив, що конструкція цього транспортного засобу передбачає наявність захисного пристрою. Наведені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 20.02.2019 у справі № 524/9843/16-а.

Більше того, в судовому засіданні за клопотанням захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, були надані пояснення працівником поліції, який складав протокол серії ЕПР1 № 245685 від 13.02.2025, згідно з якими останній не зміг назвати положення відповідних нормативно-правових актів, пославшись лише на акт відповідності технічного стану транспортного засобу та його обладнання від 13.02.2025, складеного на місці зупинки, та норми ДСТУ 3649:2010. Також просив перерву в засіданні для з`ясування цього питання і надання письмових пояснень, однак, станом на 09.05.2025 судом не отримано жодних пояснень чи документів.

Натомість, захисник Рябцева В.П. вказав, що транспортний засіб пройшов черговий обов`язковий технічний контроль та долучив до матеріалів справи Протокол перевірки технічного стану транспортного засобу № 01422-00695-24 від 11.11.2024, відповідно до якого «Транспортний засіб після технічного контролю визнано технічно справним».

Також звернув увагу на те, що відповідно до Вимог

до перевірки конструкції та технічного стану колісного транспортного засобу, методи такої перевірки, затверджених Наказом Міністерства

інфраструктури України «Про затвердження Вимог

до перевірки конструкції та технічного стану колісного транспортного засобу, методи такої перевірки» від 26 листопада 2012 року № 710 на КТЗ (колісних транспортних засобах) категорій N2, N3, О3, О4 мають бути задній та бокові захисні пристрої, якщо їх передбачено конструкцією. На КТЗ, категорій N2, N3, О3, О4 випуску після 2002 року, обов`язково має бути задній захисний пристрій, або елементи конструкції, які виконують його функцію.

Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ЗИЛ-ММЗ 554М є самоскидом-с вантажним з реєстраційним номером НОМЕР_1 1981 року випуску. Тип (категорія) N2 - транспортні засоби, що застосовуються для перевезень вантажів, та максимальна маса яких більше, ніж 3,5 тонни, але не перевершує 12 тонн.

Відповідно до частин 1, 2 статті 23 Закону України «Про стандартизацію» національні стандарти та кодекси усталеної практики застосовуються безпосередньо чи шляхом посилання на них в інших документах. Національні стандарти та кодекси усталеної практики застосовуються на добровільній основі, крім випадків, якщо обов`язковість їх застосування встановлена нормативно-правовими актами.

Так, ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» (надалі ДСТУ 3649:2010) визначені вимоги до технічного стану колісних транспортних засобів (далі КТЗ).

Відповідно до п. 5.1 ДСТУ 3649:2010 технічний стан КТЗ повинен відповідати вимогам законодавства, чинних нормативних документів щодо безпеки дорожнього руху й охорони навколишнього середовища та вимогам підприємства-виробника. Відповідно до п. 5.2 ДСТУ 3649:2010 не дозволено вносити зміни у конструкцію КТЗ, а також застосовувати додаткове обладнання та експлуатаційні матеріали та рідини без узгодження таких дій за встановленим законодавством порядком. Автомобілі та автобуси мають бути обладнані дзеркалами заднього виду, стеклами, бамперами, звуковим сигналом, сонцезахисними (протизасліпними) козирками (шторами) згідно з конструкцією (п. 5.2 ДСТУ 3649:2010). На КТЗ категорій N2, N3, О3, О4 мають бути задній та бокові захисні пристрої, якщо їх передбачено конструкцією. На КТЗ, категорій N2, N3, О3, О4 випуску після 2002 р., обов`язково має бути задній захисний пристрій, або елементи конструкції, які виконують його функцію (п. 6.8.12 ДСТУ 3649:2010).

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені у протоколі повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду. Але таких доказів органом Національної поліції в порушення вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП надано не було.

Відтак, матеріалами справи не спростовано тверджень ОСОБА_1 про те, що в транспортному засобі ЗИЛ ММЗ 554М 1981 року випуску заводською конструкцією не передбачено заднього захисного пристрою (відбійника), переобладнання в порядку та відповідно до вимог чинного законодавства ОСОБА_1 не здійснював і не повинен був здійснювати, а тому суддя тлумачить всі сумніви на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Тому норми Конституції України щодо презумпції невинуватості необхідно застосувати і при розгляді справ про адміністративне правопорушення.

З огляду на презумпцію невинуватості, особа яка притягається до адміністративної відповідальності, вважається невинною доти, поки інше не буде доведено в установленому законом порядку, а всі сумніви повинні трактуватися на корись особи.

Діяння повинно містити усі ознаки складу правопорушення, за відсутності хоча б однієї ознаки вважається відсутнім склад адміністративного правопорушення у цілому.

Суд розглядає справу лише в межах наявних у ній доказів.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Виходячи з вимог ст. 62 Конституції України, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише у разі доведення її вини в установленому законом порядку належними та допустимим доказами, що є складовою справедливого правосуддя у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод. Усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 121 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, а тому провадження у справі необхідно закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 7, 247, 283, 284, 294 КУпАП, ст. 62 Конституції України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 1 21 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду через Віньковецький районний суд Хмельницької області.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Мар`яна МУСІЄНКО