ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 544/2252/24 Номер провадження 33/814/410/25Головуючий у 1-й інстанції Сайко О. О. Доповідач ап. інст. Костенко В. Г.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Костенко В.Г.,

з секретарем Гнітько А.М.,

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Пирятинського районного суду Полтавської області від 15 січня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Скибинці Пирятинської міської громади Лубенського району Полтавської області, мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, неодружений, працюючий у ТОВ «Кернел»,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, з накладенням адміністративного стягнення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605, 60 грн.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 15 жовтня 2024 року о 13 год. 41 хв. по вул. Троїцькій в с. Високе Пирятинської міської громади Лубенського району Полтавської області керував автомобілем БМВ, днз НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння та, всупереч вимогам п.2.5 Правил дорожнього руху, відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

При цьому зазначає про відсутність у працівника поліції законних підстав для зупинки автомобіля під його керуванням.

Вказує про відсутність у нього ознак сп`яніння, оскільки на місці події поводив себе адекватно, а поведінка відповідала обстановці, а тому стверджує про відсутність підстав для проведення огляду на стан сп`яніння.

Наголошує, що працівник поліції ввів його в оману та не роз`яснив наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення порушника на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши доказита доводи апеляційної скарги, приходжу до такого.

Висновки судді місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на зібраних у встановленому порядку і перевірених в судовому засіданні доказах.

Фактичні обставини відмови ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в апеляційній скарзі не заперечуються та повністю узгоджуються з даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №151193 від 15 жовтня 2024 року і підтверджуються відеозаписом події, який долучений до цього протоколу.

Всупереч доводам апеляційної скарги, працівник поліції зупинив транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 у відповідності до приписів ст.35 Закону України «Про національну поліцію» та повідомив водія про причину зупинки.

Право уповноважених осіб органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних речовин чи лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу.

При цьому, поліцейський під час спілкування з порушником виявив у нього ознаки наркотичного сп`яніння, які відповідають приписам п.4 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 та зазначив про це у протоколі про адміністративне правопорушення.

Також працівник поліції на місці події роз`яснив ОСОБА_1 його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України і ст.268 КпАП України, про що той власноруч розписався і будь-яких зауважень при цьому не мав.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що його було введено в оману та не роз`яснено наслідків відмови від проходження огляду є непереконливими.

Аналіз положень статті 130 КпАП України та пунктів 2.5, 2.9 Правил дорожнього руху України свідчить про те, що водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд у встановленому порядку з метою визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 Правил дорожнього руху). Крім того, водієві заборонено керувати транспортним засобом у такому стані (п.2.9а Правил дорожнього руху).

Стаття 130 КпАП України передбачає адміністративну відповідальність не лише за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, а й за відмову водія, який має ознаки сп`яніння, від проходження огляду. Водночас законодавство України не передбачає примусового огляду на стан сп`яніння у цій категорії справ, залишаючи за водієм можливість самостійно розпоряджатися своїми правами.

Зі змісту долученого до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапису видно, що працівником поліції у зрозумілій формі запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, на що останній спочатку погодився, проте в подальшому зазначив, що не має часу на проходження такого огляду та вказав, що відмовляється від огляду, підтвердивши таку відмову після уточнюючого запитання працівника поліції.

Більше того, ОСОБА_1 у направленні на медичний огляд власноруч зробив запис про те, що він відмовляється проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі.

Також ОСОБА_1 запитав працівника поліції про наслідки відмови, на що останнім надано роз`яснення про складення у такому випадку стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КпАП України.

Твердження ОСОБА_1 про відсутність підстав для проходження ним огляду на стан наркотичного сп`яніння є необґрунтованими, оскільки невиконання вимоги працівника поліції, яка входить до кола його повноважень, не може бути визнане правомірним, якщо особа, виходячи зі своєї оцінки ситуації, вважає таку вимогу безпідставною.

Адже, невиконання законної вимоги поліцейського не допускається.

Порушник наділений правом оскаржувати незаконні, на його думку, дії працівників поліції, однак ухилення від виконання вимоги працівника поліції на момент оголошення такої вимоги не може вважатися допустимим способом захисту ймовірно порушених прав.

Пленум Верховного Суду України в п.27 постанови від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності за ст.130 КпАП України.

Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те посадовою особою, як передбачено приписами ст.255 КпАП України, та відповідає вимогам ст.256 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.256 КпАП України ОСОБА_1 мав можливість висловити свої зауваження щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення, однак жодної незгоди не висловив, зазначивши власноруч в поясненнях лише, що керував автомобілем та був зупинений працівником поліції.

Враховуючи наведене, вважаю обґрунтованим висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та правильною кваліфікацію його дій за ч.1 ст.130 КпАП України.

Стягнення накладене у відповідності з вимогами ст.33 КпАП України, у межах, установлених цим Кодексом, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини та майнового стану.

Порушень закону, які були б підставою для скасування оскаржуваної постанови судді, не встановлено.

Отже, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Постанову судді Пирятинського районного суду Полтавської області від 15 січня 2025 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського апеляційного суду Костенко В.Г.