ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 р. м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Давній В. П., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвоката Бандуровського Б. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Бандуровського Б. П. на постанову судді Першотравневого районного суду м. Чернівці від 24 квітня 2025 року, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 24 квітня 2025 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Згідно постанови районного суду та протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 181426 від 25.11.2024 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 24.11.2024 року о 23 год 05 хв. у м. Чернівцях по вул. Руській, 256, керував транспортним засобом «Volkswagen Transporter» реєстраційний номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовився на місці зупинки транспортного засобу та в лікаря нарколога, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На вказану постанову захисником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвокатом Бандуровським Б. П., було подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження по справі у зв`язку із відсутністю в діях його підзахисного інкримінованого його складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права, при цьому, суд не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до дослідження та оцінки доказів по справі, що потягло за собою необґрунтоване

ЄУНСС: 725/11458/24 Головуючий у І інстанції: Піхало Н. В.

Номер провадження: 33/822/226/25 Головуючий суддя : Давній В. П.

судове рішення. Суд не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому розгляду справи.

Зазначає, що в ході розгляду справи в суді І інстанції двічі судом, різним складом суду, дана справа поверталася УПП в Чернівецькій обласі ДПП НП України для доопрацювання з тих підстав, що уповноваженою особою не доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм ОСОБА_2 , таких положень ПДР, які б відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього, при цьому, постанови суду працівниками поліції не виконані, а тому на думку захисника, із матеріалів даної справи не вбачається, що водій ОСОБА_2 допустив будь-які порушення ПДР, за які його слід було зупинити, у зв`язку із чим, всі наступні вимоги працівників поліції, водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вважає, що районний суд не звернув увагу на відеодокази і не надав належної оцінки протиправній поведінці поліцейського щодо водія, який в порушення вимог ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію» своїми діями спровокував ОСОБА_2 на відмову від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, шляхом вилучення та не повернення посвідчення водія, ключів від автомобіля, насміхання, приниження честі та гідності.

Стверджує, що згідно перегляду відео з нагрудних камер поліцейських вбачається, що в ОСОБА_2 , як на місці зупинки так і на момент медичного огляду в КНП «ЧОНД» адекватна поведінка, яка відповідає обстановці, вбачається наявне у нього розчарування у справедливості, внаслідок протиправних дій відносно нього посадовою особою, що переросло у принципіальну відмову від проходження огляду.

В судове засідання апеляційного суду особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 не з`явився, хоча належним чином був повідомленим про дату, час і місце слухання справи, та не повідомив суд про поважність причин його неявки, що у відповідності до положень ст. 294 КУпАП не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , - адвоката Бандуровського Б. П., який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити з підстав, наведених у ній, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно приписів ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Вимогами статтей 245, 251, 252, 280 КУпАП встановлено, що суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Аналіз матеріалів даного провадження свідчить, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про винуватість ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, дотримався зазначених вимог закону належним чином.

Як на доказ винуватості ОСОБА_2 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції посилався на: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 181426 від 25 листопада 2024 року, де викладено обставини вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_2 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, з якого слідує, що останній відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 25.11.2024 року, згідно якого ОСОБА_2 відмовився від огляду на стан сп`яніння; направлення до КНП «ЧОНД» на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху від 25.11.2024 року, згідно якого ОСОБА_2 відмовився від огляду на стан сп`яніння; відеозаписи з відеореєстратора та нагрудної камери поліцейських на яких зафіксовано факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп`яніння, та відсутністю заперечень останнім факту керування ним вищевказаним транспортним засобом.

Перевіривши вказані докази, апеляційний суд приходить до висновку, що вони є належними, допустимими, достовірними та такими, які узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», і які свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи із наступного.

Так, за змістом диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП суб`єктом адміністративного правопорушення за дії, що поставлені у вину ОСОБА_2 , може бути лише особа, яка керує транспортним засобом (водій).

Положеннями п. 1. 5 ПДР України встановлено, що водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії.

Відповідно п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти, як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення є закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись.

Отже, факт керування особою транспортним засобом є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому для висновку про наявність складу правопорушення такий факт повинен бути встановлений та доведений доказами.

З наявних в матеріалах справи відеозаписів із портативного відеореєстратора та бодікамери працівників патрульної поліції щодо складання адміністративних матеріалів за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_2 вбачається, що відеозапис складається з декількох частин, і розпочинається з того моменту, як працівники поліції їдуть позаду автомобіля марки «Volkswagen Transporter» реєстраційний номер НОМЕР_1 , далі поліцейські зупиняють вищевказаний автомобіль та підходять до автомобіля за кермом якого перебуває ОСОБА_2 , якому працівник поліції пояснює причину його зупинки, зокрема, що водій здійснив рух на зустрічну смугу руху, в той час коли навпроти рухався інший автомобіль, та дану подію було чітко зафіксовано на відеореєстратор, із вказаною обставиною погоджується і сам ОСОБА_2 . Після розмови з водієм у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України виникли підстави вважати, що водій перебуває у стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану, а тому ним було запропоновано пройти огляд на місці за допомогою технічного приладу «Alcotest», однак водій відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку, зокрема, як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я. Сам ОСОБА_2 не заперечував той факт, що саме він керував вищевказаним транспортним засобом. При цьому, працівником поліції було роз`яснено останньому суть правопорушення та наслідки відмови, його права, надано можливість надати пояснення, від яких водій відмовився (а. с. 10, DVD-диск).

Факт керування ОСОБА_2 24.11.2024 року о 23 год 05 хв. у м. Чернівцях по вул. Руській, 256, транспортним засобом «Volkswagen Transporter» реєстраційний номер НОМЕР_1 , та відмови від проходження огляду, як на місці зупинки транспортного засобу так і в лікаря нарколога, підтверджується наявним в матеріалах справи відеозаписом із портативного відеореєстратора працівника патрульної поліції щодо складання адміністративних матеріалів за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_2 , з якого було встановлено, що водія ОСОБА_2 було зупинено у зв`язку із здійсненням руху останнього на зустрічну смугу руху, в той час коли навпроти рухався інший автомобіль; а також те, що останній відмовився від проходження огляду.

Також, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, апеляційним судом було встановлено, що працівники поліції, зазначивши суть адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, обставин, які давали їм підстави вважати, що водій перебуває у стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану, одразу запропонували останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу «Alcotest Drager».

Окрім цього, працівником поліції було чітко поінформовано ОСОБА_2 про конкретну причину зупинення транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію»; було роз`яснено ОСОБА_2 права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП; було неодноразово запропоновано ОСОБА_2 пройти огляд на місці зупинки автомобіля, а також в медичному закладі, що останній відмовився зробити.

Не заперечувалося і стороною захисту у поданій апеляційній скарзі той факт, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду, однак, на думку захисника причиною відмови було неправомірна поведінка поліцейського, який ніби то спровокував останнього на відмову.

Разом з цим, апеляційний суд бере до уваги те, що у матеріалах справи відсутні будь-які дані, які можуть свідчити про те, що дії уповноважених осіб при складанні вищевказаних матеріалів справи про адміністративне правопорушення, були незаконними та протиправними. У матеріалах справи немає відомостей про те, що ОСОБА_2 звертався до правоохоронних органів з відповідними заявами про незаконність дій працівників поліції щодо нього, або оскаржував такі дії у встановленому законом порядку.

Доводи апелянта про безпідставність зупинки його підзахисного працівниками поліції, апеляційний суд вважає необґрунтованими з огляду на таке. З відеозапису встановлено, що підставою зупинки транспортного засобу стало виявлення працівниками поліції, що керуючи ТЗ водій порушив ПДР.

Разом з тим, слід зазначити, що з огляду на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху, не згода водія із причинами зупинки або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, і такий обов`язок не впливає на причину зупинки. Неправомірна зупинка працівниками поліції транспортного засобу, за певних обставин, може бути підставою притягнення таких працівників до відповідальності. Проте, якщо при цьому з`ясувалось, що водій перебував з ознаками сп`яніння, то факт неправомірної зупинки його працівниками поліції, не звільняє водія від відповідальності за керування особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Що стосується посилання захисника на постанову суду апеляційної інстанції, то воно до уваги не приймається, оскільки вказане судове рішення не має преюдиційного значення і не є джерелом права.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП України настає не тільки за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що випливає з буквального тлумачення диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Відповідно до ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Уповноваженим органом було надано суду докази, які спростовують вище вказані твердження апелянта.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що уповноваженою особою при складенні протоколу про адміністративне правопорушення було дотримано вимоги КУпАП та Інструкції, а суд першої інстанції при розгляді справи прийняв законне та обґрунтоване рішення.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Позиція апелянта, щодо невизнання ОСОБА_2 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення розцінюється апеляційним судом, як спосіб захисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

З урахуванням всіх обставин справи, в тому числі і тих, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, підстави для скасування постанови місцевого суду і закриття провадження по справі щодо правопорушника за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відсутні.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , - адвоката Бандуровського Б. П., залишити без задоволення, а постанову Першотравневого районного суду м. Чернівці від 24 квітня 2025 року, якою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності, за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Головуючий, суддя

Чернівецького апеляційного суду В. П. Давній