Справа № 164/546/25 Провадження №33/802/331/25 Головуючий у 1 інстанції:Ониско Р. В.
Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - Гапончука В.В.,

з участю

захисника ОСОБА_1 Волощука П.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за апеляційною скаргою захисника Волощука Петра Степановича в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Маневицького районного суду Волинської області від 18 квітня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, до адміністративної відповідальностіза ч.5 ст.126 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Маневицького районного суду Волинської області від 18.04.2025 року ОСОБА_1 визнано винним у правопорушенні, передбаченому ч.5 ст.126 КпАП України, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1 на рахунок держави 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 417750 від 28.02.2025 року вбачається, що ОСОБА_1 28.02.2025 року, біля 21 години 32 хвилини, на автомобільній дорозі (Р-14) сполученням Луцьк-Маневичі-Любешів-Дольськ 71км+750м, керував автомобілем марки „SKODA OCTAVIA, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом, а також дане правопорушення вчинено повторно протягом року, чим порушив п.2.1 „а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.5 ст.126 КпАП України (а.с.31).

Не погоджуючись з постановою суду захисник Волощук П.С. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу в якій вказує на те, що не погоджується з постановою суду в частині обраної міри покарання, а саме в частині позбавлення права керування транспортними засобами на строк 5 років. В решті частини постанови від 18.04.2025 року ОСОБА_1 , а саме в частині штрафу та без вилучення транспортного засобу, погоджується та не оскаржує.

Вказує на те, що 17.04.2025 року ним отримано відповідь від Територіального сервісного центру МВС №5644 смт. Володимирець на адвокатський запит, відповідно до якої в Єдиному державному реєстрі МВС станом на10.04.2025 року наявна така інформація, а саме: про видачу 06.04.2021 року ТСЦ №5644 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , посвідчення водія серії НОМЕР_3 після навчання (вперше), з правом керування транспортними засобами категорії «В». Термін дії вказаного посвідчення до 06.04.2023 року.

Одночасно з цим повідомлено про те, що посвідчення водія серії НОМЕР_4 анульовано. Підставою для внесення відомостей про позбавлення громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , права керування транспортними засобами є постанова Кузнецовського міського суду Рівненської області від 27.03.2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.130 КпАП України, та застосовано стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на один рік, а саме з 07.04.2023 року по 07.04.2024 року.

Таким чином станом на 28.02.2025 року і по даний час ОСОБА_1 не має права керування транспортними засобами, що свідчить про відсутність підстав для застосування до останнього санкції ч.5 ст.126 КпАП України в частині позбавлення права керування транспортними засобами.

Одночасно зазначає, що згідно довідки №5270 та №5271 від 22.04.2025 року ОСОБА_1 перебуває на службі у військовій частині НОМЕР_5 з 26.10.2022 року і по даний час на посаді сержанта із матеріального забезпечення роти ударних безпілотних авіаційних комплексів. У свою чергу, позбавлення права керування транспортними засобами на 5 років призведе до неможливості виконання ОСОБА_1 своїх обов`язків військової служби в межах посади або до ускладнення їх виконання.

Просить суд скасувати постанову Маневицького районного суду Волинської області від 18.04.2025 року в справі про адміністративне правопорушення №164/546/25 в частині позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами на строк 5 років (а.с.36-38 ).

В судове засідання особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду справи не з`явився, клопотань про перенесення розгляду справи не подавав. Захисник не заперечував щодо продовження слухання справи у відсутності його довірителя. А тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 , відповідно до вимог ст.268 КпАП України.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника ОСОБА_1 Волощука П.С., який підтримав останню з мотивів, викладених в ній, та просив її задовольнити, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обгрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необгрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Висновки судді про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КпАП України, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку, належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КпАП України, в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому висновок судді першої інстанції в цій частині апеляційним судом не перевіряється.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КпАП України суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ст.251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частина 5 статті 126 КпАП України передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Пунктом 2.1 а) Правил дорожнього руху встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Положеннями ч.1 ст.256 КпАП України встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, складається за встановленою формою і повинен містити дані про місце, час вчинення, суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 417750 від 28.02.2025 року ОСОБА_1 підписав його, однак вказав про те, що пояснення по суті порушення надасть в суді (а.с.1).

Відповідно до довідки від 03.03.2025 року, складеної інспектором ВОНС в м.Ковель УПП у Волинській області Зінчук І., вбачається, що громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до бази даних інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» має повторність вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КпАП України 09.08.2024 року, вчинив та був притягнутий до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КпАП України, постанова серії ЕНА № 1884954. Відповідно до бази даних ІКС «ІПНП» відомості про отримання посвідчення водія на право керування транспортним засобом ОСОБА_1 відсутні. Транспортний засіб «SKODA OCTAVIA, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 знаходиться в його власності (а.с.5).

Надавши належну оцінку наявним в матеріалах справи та дослідженим судом доказам відповідно до вимог ст.252 КпАП України суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КпАП України.

Апеляційний суд вважає такими, що не знайшли свого підтвердження доводи апелянта з приводу безпідставного застосування судом додаткового стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк п`ять років з огляду на таке.

Статтею 33 КпАП України визначено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Санкція ч.5 ст.126 КпАП України передбачає адміністративне стягнення у виді накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Вказана санкція у частині накладення штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом є безальтернативною.

Диспозицією ч.5 ст.126 КпАП України передбачений склад адміністративного правопорушення, який полягає у повторному протягом року вчиненні порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Частина 2 ст.126 КпАП України передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передачі керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

У законі не вживається поняття наявність посвідчення водія чи його відсутність, мова йде про право керування транспортним засобом.

Відповідно до положень ст.15 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року № 3353-XII, право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 року № 340, передбачено, що позбавлення водіїв права на керування транспортними засобами здійснюється відповідно до законодавства (п.20).

Виходячи із системного аналізу зазначених норм, слідує, що правова природа додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не зводиться виключно до вилучення посвідчення водія та не вичерпується такою дією, а застосовується на певний період, тривалість якого визначається судом відповідно до санкції відповідної частини ст.126 КпАП України, і полягає у забороні керувати транспортними засобами.

Позбавлення права керувати транспортними засобами має відповідати загальній меті будь-якого покарання, а саме запобігання вчиненню нових правопорушень особами.

Так, внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення водія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.

При цьому слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.

Підхід щодо неможливості призначення покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду викладеним в постанові від 04.09.2023 року у справі № 702/301/20.

Суд апеляційної інстанції не бере до уваги доводи апелянта про те, що адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом не може бути застосоване щодо ОСОБА_1 , оскільки вказане стягнення прямо передбачене санкцією ч.5 ст.126 КпАП України, а тому застосовується до осіб, які не мають права керування транспортним засобом.

За таких обставин апеляційний суд доходить висновку, що постанова суду є законною та зміні чи скасуванню не підлягає.

Відповідно до п.1 ч.8 ст.294 КпАП України за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст.294 КпАП України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Волощука Петра Степановича в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Маневицького районного суду Волинської області від 18 квітня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальностіза ч.5 ст.126 КпАП України залишити без змін.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду Гапончук В.В.