Справа № 355/2178/24
Провадження № 3/355/27/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року суддя Баришівського районного суду Київської області Чальцева Т.В.., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з відділення поліції №1 Броварського РУП ГУНП у Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

11 листопада 2024 року до Баришівського районного суду Київської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 160280 складений 27 жовтня 2024 року, згідно якого 27 жовтня 2024 року о 16 год. 20 хв. в селищі Баришівка, по вулиці Коцюбинського, 102 водій ОСОБА_1 27 жовтня 2024 року керував ТЗ Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився в установленому законом порядку із застосуванням порядку із застосуванням ALCOTEST DRAGER 6810, результат огляду 2.69 проміле, тест номер 252 чим порушив пункт 2.5 ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене частиною 1статті 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, його представник Куценко Н.М. в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала, пояснивши, що на момент, коли до нього підійшли поліцейські, він не керував транспортним засобом, а стояв поруч з автомобілем. Патрульні запропонували пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», на що він погодився під тиском. Пройшовши огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального приладу, з результатами такого огляду не погодився, однак.

Адвокатом Рахиби Миколи Петровича Куценко Н.М. до канцелярії суду подано письмові пояснення в яких просить закрити провадження у справі, оскільки не погоджується зі складеним відносно ОСОБА_1 протоколом про адміністративне правопорушення. Стверджує, що він автомобілем не керував, а просто знаходився біля автомобіля, який не рухався, на відео, доданому до матеріалів справи не вбачається, що його зупинили, а зафіксовано тільки факт проведення огляду. Матеріали справи не містять доказів керування саме ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та, що саме на момент зупинки транспортного засобу саме він перебував за кермом. Відтак, адвокат Куценко Н.В. просить провадження у справі відносно нього за частиною 1 статті 130 КУпАП закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

Допитаний в судовому засіданні поліцейський відділення поліції №1 Броварського РУП ГУНП у Київській області ОСОБА_2 пояснив суду, що автомобіль під керуванням водія ОСОБА_1 зупинений не був, під час спілкування із вказаним водієм у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, на що останній погодився. Результат огляду показав алкогольне сп`яніння. Факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 свідок не бачив, на камеру даний факт не зафіксований, Водій поліцейським повідомляв, що за кермом він не був, автомобілем керував ОСОБА_3 , водійські права в останнього не перевіряли.

Зважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення та запереченням ним обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, з метою повного та всебічного з`ясування обставин справи судом було здійснено виклик свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення та ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив суду, що він керував автомобілем 27.10.2024 року належним ОСОБА_1 , в той день ОСОБА_3 рухався на «Совхоз», в автомобілі перебував сам, відволікся на телефон та через неуважність в`їхав у паркан по вулиці Коцюбинського в смт. Баришівці, в результаті чого сталася ДТП. Після ДТП одразу зателефонував власнику автомобіля ОСОБА_1 та повідомив про пригоду. Пошкодження автомобіля були незначні. Після чого ОСОБА_3 залишив місце ДТП та пішов пішки додому взяти домкрат та насос, вдома взяв необхідні інструменти, батькову машину та повернувся на місце пригоди. По дорозі підібрав ОСОБА_1 який вийшов зі свого дому, прямуючи до місця ДТП. ОСОБА_1 був в стані алкогольного сп`яніння. Власниця пошкодженого паркану ОСОБА_4 викликала поліцію. Поліція прибувши на місце ДТП запитала хто власник автомобіля та склала протокол про адміністративне правопорушення на ОСОБА_1 незважаючи на те, що технічний паспорт на автомобіль знаходився в ОСОБА_3 та ОСОБА_3 наголошував, що він сам був за кермом автомобіля.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила суду, що на її місце роботи прийшов сусід, який повідомив про те, що в її огорожу в`їхав автомобіль. Прибувши на місце події, свідок ОСОБА_4 побачили вїхавший автомобіль в її огорожу та біля автомобіля знаходився ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , останній повідомив, що він був за кермом. Працівники поліції прибувши на місце події запитали хто власник автомобіля, власником виявився ОСОБА_1 , в результаті чого протокол про адміністративне правопорушення був складений на ОСОБА_1 . Вона особисто ОСОБА_1 за кермом автомобіля не бачила. Після того, як автомобіль витягнули, за кермо сів ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_5 на неодноразові виклики до суду не з`явився.

Заслухавши захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

В своєму рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998 року ЄСПЛ визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом. Тобто, якщо за вчинення адміністративного правопорушення, передбачена, крім іншого, така санкція, як позбавлення права керувати транспортним засобом, таке інкриміноване діяння має характер кримінального, що в свою чергу, говорить про необхідність забезпечення і дотримання процедурних гарантій, визначених Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод: забезпечення прав людини на захист, в тому числі: знати про можливості застосування адміністративної санкції і про факти, які ставляться йому в провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту, отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти нього.

Частиною другою статті 19Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вище стоячих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог статті 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події, складу адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Диспозиція частини 1статті 130 КУпАП передбачає, зокрема «Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Відповідно до пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 27 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що судам слід враховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. При цьому, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Таким чином, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шліхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху - для зміни напрямку руху та/чин швидкості транспортного засобу.

Тобто, процес доказування має бути спрямований на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

У постанові Верховного Суду від 20.02.2019 № K/9901/21130/18 (справа № 404/4467/16-а) зазначено, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.»

З урахуванням вищевикладеного, слід зауважити, що виклад інкримінованих правопорушнику діянь має бути гранично конкретизований, це означає, що у формулюванні адміністративного правопорушення повинні включатися всі ті дії (бездіяльність), які відповідають опису об`єктивної сторони адміністративного правопорушення в адміністративно-правовій нормі, в якій передбачена відповідальність за вчинення даного адміністративного правопорушення.

Тобто, розглядаючи справу суддя повинен, зокрема, з`ясувати, чи правильно складено протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог пункту 2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, порядок проходження огляду на стан сп`яніння регламентується статтею 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року.

Відповідно до пункту 9 Розділу IІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вказаним Наказом, а саме розділом II пунктом 9 встановлено, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Згідно частини 5 статті 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимоги цієї статті, вважається недійсним.

Згідно зі статтею 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (частина друга статті 251 КУпАП).

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог статті 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень статті 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звернуто увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягують до відповідальності.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи с обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягаються до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та i паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до положень пункту 1.3, пункту 3.3. Розділу IIІ « Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них» (далі Інструкція), затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року № 100, необхідність відео фіксації: «використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) як превентивного поліцейського заходу є важливим елементом функціонування патрульної поліції, покликаним гарантувати чесність, відкритість та антикорупційну спрямованість діяльності патрульної поліції. Випадки застосування такого превентивного заходу: нагрудна відеокамера (відео реєстратор) повинна активуватись працівником патрульної поліції та знаходитись у режимі відео-зйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема, але не виключно: при оформленні дорожньо-транспортної пригоди; при перевірці документів; при поверхневому огляді; при загрозі використання фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальної зброї; при наданні допомоги особам; у випадках, коли усвідомлення особою факту відео-фіксації її поведінки може сприяти вирішенню конфліктної ситуації.

Відповідно до пункту 3.5 Розділу III Інструкції, після активації нагрудної відеокамери (відео реєстратора), все спілкування подано бути записане безперервно.

Разом з цим, до матеріалів справи не долучено жодного відеозапису з нагрудних камер працівників патрульної поліції, які здійснювали оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, який міг би підтвердити чи спростувати факт вчинення вищевказаного адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , а також факт належного дотримання працівниками патрульної поліції вимог статті 266 КУпАП.

З дослідженого судом відеозапису вбачається, що на вказаному відеозаписі, відсутній запис руху автомобіля Daewoo Lanos реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 взагалі та під керуванням ОСОБА_1 зокрема. Не містить вказаний доказ і запису зупинки працівниками поліції вказаного автомобіля під керуванням ОСОБА_1 .

Суд зазначає, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення та наявність у ньому посилання на перебування особи у стані алкогольного сп`яніння, не може бути доказом вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП. Уповноваженою особою на складання відповідного протоколу не надано суду інших належних та допустимих доказів, які могли б підтвердити або спростувати вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення.

У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що отримані поліцейським під час складання протокол про адміністративне правопорушення докази та сам протокол не можуть бути прийняті судом у якості доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки отримані з численними порушеннями чинного законодавства та обмеженням останнього права на захист.

Підсумовуючі все вищевикладене, слід також зазначити, що в своїх рішеннях у справі «Малофєєва проти Росії» та справі «Карелін проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

В аспекті статті 251 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є одним із основних доказів і має відповідати всім вимогам закону щодо його складання.

Виходячи з викладеного, суд визнає недопустимим доказом протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 160280 складений 27 жовтня 2024 року, у відношенні ОСОБА_1 .

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка, згідно зі статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV«Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується при розгляді справ як джерело права, зокрема справу «Пол і Одрі Едвардз проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Відповідно до пункту 1 частини 1статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

За таких обставин, оцінюючи надані докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку, що справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1статті 130 КУпАП підлягає закриттю у відповідності до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за частиною 1статті 130 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Баришівський районний суд Київської області.

Суддя Баришівського районного суду Тетяна ЧАЛЬЦЕВА