ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/2753/25Головуючий у 1-й інстанції Воробель Н.П.
Провадження № 33/817/244/25 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст.173-2 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2025 р. м.Тернопіль

Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

за участі:

- особи, яку, притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

- захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності,адвоката Семененко Л.М.

розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Семененко Л.М. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 квітня 2025 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч.1, 2 ст.173-2 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень.

Як визнав суд, 19.01.2025 приблизно о 12:00 за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив відносно колишньої співмешканки ОСОБА_2 домашнє насильство, тобто умисні дії психологічного та фізичного характеру, а саме словесні образи та погрози фізичною розправою, шарпав за руки та штовхав, внаслідок чого завдана шкода фізичному та психічному здоров`ю потерпілої, чим порушив вимоги п.п. 3, 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Окрім того, 19.01.2025 приблизно о 12:00 за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив відносно колишньої співмешканки ОСОБА_2 домашнє насильство у присутності сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто умисні дії психологічного та фізичного характеру, а саме словесні образи та погрози фізичною розправою, шарпав за руки та штовхав, внаслідок чого завдана шкода фізичному та психічному здоров`ю, чим порушив вимоги п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Окрім того, 19.01.2025 приблизно о 12:00 за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив відносно колишньої співмешканки ОСОБА_2 домашнє насильство у присутності дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто умисні дії психологічного та фізичного характеру, а саме словесні образи та погрози фізичною розправою, шарпав за руки та штовхав, внаслідок чого чого завдана шкода фізичному та психічному здоров`ю, чим порушив вимоги п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Взявши до уваги, що в провадженні судді знаходились три справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП, ч.2 ст.173-2 КУпАП, ч.2 ст.173-2 КУпАП, відповідно до ст.36 КУпАП вони були об`єднані в одне провадження.

В апеляційній скарзі адвокат Семененко Л.М., що діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , вважає, зазначену постанову суду першої інстанції незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що розгляд справи відбувся без участі учасників справи, такі не давали пояснень з приводу події, яка мала місце 19.01.2025 року, а рішення прийнято суддею лише на підставі аналізу письмових документів наявних в матеріалах справи, що призвело до перекручування фактів та постановлення незаконного рішення по справі.

Звертає увагу, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані за різними адресами; ніколи не були подружжям, а лише співмешканцями; визнав себе батьком ОСОБА_4 , про що зроблений відповідний запис у свідоцтві про народження; не підтримують відносини більше 3-3,5 років.

На думку адвоката Семененко Л.М., суд першої інстанції з незрозумілих підстав не взяв до уваги пояснення ОСОБА_1 та надані ним документи про події які відбулися 19.01.2025 р., а твердження суду про те, що оскільки суд здійснює розгляд справи в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, та не має права надавати правову оцінку правомірності дій іншої особи, стосовно якої такий протокол до судді, яка здійснює розгляд даної справи, не надходив і на розгляд судді надійшов лише протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 тому суд в межах розгляду цієї справи не оцінює дії потерпілої ОСОБА_2 , свідчить про упередженість суду при розгляді справи, порушення принципу повного, всестороннього та об`єктивного розгляду справи.

Окрім того, зазначає, що в оскаржуваній постанові суд неправильно вказав дату внесення відомостей до ЄРДР у кримінальному провадженні №000055 - 30.01.2025р., замість - 20.01.2025 р.

Просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 квітня 2025 року, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.ч.1,2 ст.173-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_2 , яка належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася та не повідомила суд про причини неявки.

Відповідно до ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративний відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Семененко Л.М., які підтримали подану апеляційну скаргу і, з наведених у ній мотивів, просять її задовольнити, скасувати постанову суду першої інстанції і закрити провадження у справі; дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, як визначено ст.245 КУпАП, є своєчасне всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, виходячи з положень ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Цих вимог закон суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , не дотримався.

Як слідує з постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 квітня 2025 року, суд визнав доведеним, що 19.01.2025 приблизно о 12 годині за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив відносно колишньої співмешканки ОСОБА_2 домашнє насильство, тобто умисні дії психологічного та фізичного характеру, а саме словесні образи та погрози фізичною розправою, шарпав за руки та штовхав, внаслідок чого завдана шкода фізичному та психічному здоров`ю потерпілої, чим порушив вимоги п.п. 3, 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Також 19.01.2025 приблизно о 12 годині за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив відносно колишньої співмешканки ОСОБА_2 домашнє насильство у присутності сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та у присутності дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто умисні дії психологічного та фізичного характеру, а саме словесні образи та погрози фізичною розправою, шарпав за руки та штовхав, внаслідок чого завдана шкода фізичному та психічному здоров`ю, чим порушив вимоги п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП насильством в сім`ї - є умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Приписами ч. 2 ст. 173-2 КУпАП встановлено відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки.

Із ч. 2 ст.251 КУпАП вбачається, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Суд апеляційної інстанції встановив, що до матеріалів справи не долучено належних та допустимих доказів скоєння ОСОБА_1 вказаних правопорушень, які б поза розумним сумнівом підтвердили наявність в його діях ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч. 1,2 ст. 173-2 КУпАП.

Обґрунтовуючи свій висновок щодо наявності ознак правопорушення в діях ОСОБА_1 , суд першої інстанції, обмежився викладенням у судовому рішенні змісту долучених до справи письмових документів, проте не допитав потерпілих по справі, а також особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , чим допустив однобічність та неповноту судового розгляду, що, на переконання апеляційний суду, перешкодило ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Допитаний в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 повідомив, що 19.01.2025 р. близько 12 години до місця його проживання АДРЕСА_1 прийшла його колишня співмешканка ОСОБА_2 разом зі своїм сином від першого шлюбу ОСОБА_3 і вчинила скандал з приводу необхідності лікування (проведення інгаляції) їх малолітній дочці, яка на той час знаходилась разом з ним. ОСОБА_1 ствердив, що між ним дійсно мав місце конфлікт, однак він її не ображав, не погрожував розправою та не шарпав її, а просив, щоб вона вийшла з квартири і під час цього ОСОБА_2 завдала йому двох ударів по обличчю.

Апеляційний суд звертає увагу, що домашнє насильство важливо відрізняти від конфліктних ситуацій. Так людина, що чинить домашнє насильство, маючи значну перевагу у своїх можливостях, діє умисно, з наміром заподіяти шкоду потерпілому, порушивши його права і свободи. Тоді як конфлікт - це ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію, несумісну з інтересами іншої сторони, зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій.

Таким чином, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання під час сварки, не формулюють собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення лише у тому випадку, коли такі спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликають обґрунтовані побоювання за свою безпеку чи безпеку інших людей, а також завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відтак, лише факт конфлікту між людьми не може свідчити про психологічне насильство в сім`ї у розумінні вимог ст. 173-2 КУпАП.

Тому, лише факт конфліктної ситуації між ОСОБА_1 та його колишньою співмешканкою ОСОБА_2 , у присутності дочки ОСОБА_4 , а також сина потерпілої ОСОБА_3 за описаних у протоколах про адміністративні правопорушення обставин та за відсутності належної перевірки доказів у справі зі сторони суду першої інстанції шляком безпосереднього допиту учасників та свідків даної події, не може свідчити про домашнє насильство психологічного характеру у розумінні вимог статті 173-2 КУпАП та Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що в матеріалах справи відсутні і судом не наведено належних доказів, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч. 1,2 ст.173-2 КУпАП.

За змістом ст.62 Конституції України обвинувачення особі не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні достатні докази, які б беззаперечно свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, вказаних у протоколах про адміністративні правопорушення, які розглядалися судом першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч.1,2 ст.173-2 КУпАП, а відтак провадження по справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Семененко Л.М. задовольнити

Постанову Тернопільського міськрайонного суду від 07 квітня 2025 року скасувати, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч.ч. 1,2 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбачених частинами 1, 2 статті 173-2 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя