Справа № 568/533/25
Провадження № 3/568/314/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року м. Радивилів Суддя Радивилівського районного суду Рівненської області Кондратюк В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Радивилів матеріали, які надійшли від Полку патрульної батальйону №3 з обслуговування Дубенського району УПП в Рівненській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 126 та ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , РНОКПП - невідомий, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , військовослужбовця,

У С Т А Н О В И В :

16.03.2025 о 03 год. 45 хв. в с.Табачуки , на А/д М-06 «Київ-Чоп», 413 км. + 600 м. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2108», н.з. НОМЕР_2 , будучи особою, яка позбавлена права керування на підставі постанови про адміністративне правопорушення серії ЕНА №2157805 від 15.05.2024, чим повторно протягом року вчинив правопорушення. За даним фактом було складено протокол серії ЕПР1 №272898 від 16.03.2025 за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Згідно з протоколом серії ЕПР1 №272898 від 16.03.2025 про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 порушив п. 2.1 «А» ПДР України, а його дії кваліфіковано за ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту КУпАП).

Частина 2 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Диспозицією ч.5 ст.126 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою-четвертою цієї статті.

Згідно п.2.1 «А» «Правил дорожнього руху», що затвердженні постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі по тексту ПДР України), водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.

Окрім того, 16.03.2025 о 03 год. 45 хв. в с.Табачуки , на А/д М-06 «Київ-Чоп», 413 км. + 600 м. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2108», н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest Drager 7510», що підтверджується тестом №755 від 16.03.2025, результат огляду становить 1,83 проміле, чим повторно протягом року порушив п.2,9 «А». Згідно ст. 266 ч. 2 КУпАП велася безперервна відео фіксація на технічні пристрої: №468827, 476426, відеореєстратор службового ТЗ 0093. За даним фактом було складено протокол серії ЕПР1 №272901 від 16.03.2025 за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Згідно з протоколом серії ЕПР1 №272901 від 16.03.2025 про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 повторно протягом року порушив п. 2.9 «А» «Правил дорожнього руху», що затвердженні постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі по тексту ПДР України), а його дії кваліфіковано за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту КУпАП).

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Частиною 2 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Згідно з п.п. А, п. 2.9 ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі по тексту - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У пункті 3 вказаної Інструкції роз`яснено, що ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Пунктом 7 Інструкції передбачено, що установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізувавши своє право керувати транспортним засобом, погодився нести відповідальність та виконувати додаткові обов`язки визначені національним законодавством України.

Згідно ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Оскільки сформовані за вказаними протоколами справи про адміністративні правопорушення надійшли до суду, як окремі матеріали, тому враховуючи вимоги ч. 2 ст.36 КУпАП та зважаючи на те, що в провадженні одного судді знаходяться справи про вчинення адміністративних правопорушень однією особою, вважаю необхідним об`єднати їх в одну справу.

Під час складання протоколів про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 роз`яснено права, передбачені ст. 268 КУпАП та зміст ст. 63 Конституції України, зауважень до протоколів про адміністративні правопорушення він не надавав, відомості про оскарження ним дій працівників поліції суду не надано.

В судове засідання ОСОБА_1 двічі не з`явився, про час, дату та місце повідомлявся судом вчасно, належним чином(а.с.9,10зв,24,25зв,26),також відомості про дати та час судових засідань знаходяться у вільному доступі на офіційному сайті Судової влади за адресою в мережі Інтернет https://court.gov.ua/fair/ та сайті Радивилівського районного суду Рівненської області, причини неявки суду не повідомив. Клопотань, в тому числі, про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

За таких обставин та враховуючи те, що судом з достатньою мірою вжито всіх заходів для того, щоб ОСОБА_1 мав можливість надати свої аргументи під час публічного слухання цієї справи у суді, і оскільки він був обізнаним про складання щодо нього протоколів про адміністративні правопорушення, і що розгляд адміністративної справи відбудеться в Радивилівському районному суді Рівненської області, про що свідчить його підпис в протоколах про адміністративні правопорушення, викликався до суду відповідно до вимог ч. 1 ст.277-2 КУпАП, проте не вжив заходів для явки до суду, приходжу висновку, що справу про притягнення його до адміністративної відповідальності можливо розглянути за його відсутності.

Окрім того, стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення за ч. 5 ст. 126 та ч. 2 ст. 130 КУпАП за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Згідно статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Як зазначено частинами 1-3 статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За приписами ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Положеннями статті 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Допустимість доказів це придатність їх для використання у адміністративному провадженні за формою, на відмінну від їх належності, що визначається як придатність таких доказів для використання їх за змістом.

При цьому, у відповідності до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п.27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 №4 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

Встановлюючи наявність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол, та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, повністю доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №272898 від 16.03.2025(а.с.1-2);

- інформаційною довідкою та витягом з ІПНП, згідно яких, відносно ОСОБА_1 15.05.2024 було винесено постанову серії ЕНА №2157805 за ч. 4 ст. 126 КУпАП, оскільки він являється особою, яка позбавлена права керування транспортними засобами, рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 25.03.2025 №568/294/24 строком на 10 років(а.с.3,4);

- копією постанови серії ЕНА №4279521 від 16.03.2025, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення 16.03.2025 о 03 год. 45 хв. в с.Табачуки на А/д М-06 «Київ-Чоп», 413 км. + 600 м., правопорушення передбаченого ст. 125 КУпАП(а.с.5).

Щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Встановлюючи наявність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол, та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, вважаю, що вина ОСОБА_1 у порушенні п. 2.9 «А» ПДР України, повністю доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №272901 від 16.03.2025(а.с.11-12);

- актом огляду від 16.03.2025 04 год. 02 хв., згідно якого, огляд проведений у зв`язку із виявленими у ОСОБА_1 ознак сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд проведено за допомогою газоаналізатора «Alcotest Drager 7510»(0334), результат огляду 1,83 проміле. ОСОБА_1 з результатом згоден, що засвідчив своїм підписом. Свідки відсутні, проводилася фіксація за допомогою технічних приладів відеозапису №468827, 4764265(а.с.4);

- роздруківкою чеку тесту №755 від 16.03.2025, згідно якого огляд ОСОБА_1 на визначення стану алкогольного сп`яніння проведено 16.03.2025 о 04 год. 02 хв. за допомогою газоаналізатора «Alcotest Drager 7510» (прилад ARMF - 0334), результат огляду 1,83 проміле;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого 16.03.2025 о 04 год. 11 хв. ОСОБА_1 направлено до закладу охорони здоров`я КНП «Радивилівська міська лікарня» у зв`язку із виявленням поліцейським у ОСОБА_1 ознак сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд у медичному закладі не проводився, ОСОБА_1 відмовився, складено протокол серії ЕПР1 №272901 (а.с.15);

- копією постанови серії ЕНА №4279521 від 16.03.2025, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення 16.03.2025 о 03 год. 45 хв. в с.Табачуки на А/д М-06 «Київ-Чоп», 413 км. + 600 м., правопорушення передбаченого ст. 125 КУпАП(а.с.16).

- зобов`язанням, згідно якого 16.03.2025 працівниками поліції було відсторонено ОСОБА_1 від керування транспортним засобом «ВАЗ 2108», н.з. НОМЕР_2 (а.с.19);

- відеозаписами, які містяться на диску(а.с.20). Вказаний відеозапис зроблено працівниками поліції з дотриманням вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, яка затверджена Наказом МВС України від 18 грудня 2018 року №1026, в тому числі щодо безперервності запису згідно п. 5 вказаної Інструкції.

Разом із тим, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП є повторність вчинення протягом року будь-якого з порушень, передбачених частиною першою ст. 130 КУпАП. Відсутність вищезазначеної кваліфікуючої ознаки, виключає відповідальність за ч.2 ст.130 КУпАП.

При складанні протоколів про адміністративне правопорушення працівники поліції керуються Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року №1395.

Відповідно до п. 3 розділу І зазначеної Інструкції повторність правопорушення - повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями КУпАП та визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили (крім правопорушень, відповідальність за які передбачена частиною третьою статті 130 КУпАП).

Повторним відповідно до ст. 35 КУпАП визнається вчинене особою протягом року однорідне правопорушення, за яке її вже було піддано адміністративному стягненню.

Таким чином "повторність", визначається не лише вчинення дій повторно на протязі року, а й його вина повинна бути доведена і як наслідок повинен бути підданий адміністративному стягненню.

Згідно з протоколом серії ЕПР1 №272901 від 16.03.2025 про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 повторно протягом року порушив п. 2.9 «А» ПДР України, а його дії кваліфіковано за ч. 2 ст. 130 КУпАП(а.с.11).

В підтвердження наявності кваліфікуючої ознаки як «повторність» працівниками поліції долучені до матеріалів справи інформаційну довідку та витяг з ІПНП, згідно яких, відносно ОСОБА_1 07.02.2024 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №120584 за вчинення ним 07.02.2024 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, за результатами розгляду якого, рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 25.03.2024 №568/294/24 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51 000 грн. З позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 років(а.с.17,18);

Отже, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.130 КУпАП - 07.02.2024 (а.с.18).

Повторність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП інкримінується 16.03.2025 (а.с.11).

Разом із тим, матеріали справи не містять на інформації, ні доказів про вчинення ОСОБА_1 правопорушень передбачених ч.ч.1-3 ст. 130 КУпАП після 07.02.2025.

Отже, матеріали справи не містять доказів на підтвердження такої кваліфікуючої ознаки правопорушення, передбаченої ч. 2 ст. 130 КУпАП, як повторність правопорушення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого особі обвинувачення, якщо це покращує права особи та не погіршує її становище. Оскільки суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 порушив п.2.9 «А» ПДР України, а в його діях є склад адміністративного правопорушення, передбаченого не за ч. 2 ст.130 КУпАП, а за ч.1 ст.130 КУпАП, суд вважає за необхідне перекваліфікувати його дії з ч.2 ст.130 на ч.1ст.130 КУпАП, що відповідатиме встановленим судом обставинам та не погіршуватиме становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Оскільки під час розгляду справи встановлена провина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень і останній підлягає адміністративній відповідальності, у справі, необхідно винести постанову, передбачену п. 1 ч. 1 ст. 284 КУпАП, а саме: про накладення адміністративного стягнення.

Обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність судом не встановлено.

Вирішуючи питання про застосування до правопорушника виду адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суд враховує, що відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень, як самим порушником, так і іншими особами.

Суд виходить не з принципу формального підходу до вирішення справи, а саме з необхідності забезпечення судом уникнення порушень прав і свобод інших громадян, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, а тому, притягнення громадянина України ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є виправданим, оскільки цього вимагають справжні інтереси суспільства, на охорону яких і направлені завдання КУпАП.

У ч.2 ст.33 КУпАП зазначено, що при накладенні стягнення має враховуватись характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Санкція ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачає покарання у виді накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Разом із тим, відповідно до ч. 1 ст. 28 КУпАП оплатне вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в його примусовому вилученні за рішенням суду і наступній реалізації з передачею вирученої суми колишньому власникові з відрахуванням витрат по реалізації вилученого предмета.

Відповідно до абзацу 4 пункту 28 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005, не можна накладати адміністративне стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі.

Згідно долученої до матеріалів справи інформаційних довідок (а.с.3,17), відповідно до запиту ІПНП ГСЦ «АМТ» транспортних засобів за гр. ОСОБА_1 не зареєстровано.

Частина 2 статті 33 КУпАП не дозволяє при розгляді справ про правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

З урахуванням вищенаведеного, для запобігання вчиненню нових правопорушень та виховання ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, враховуючи положення ст. 36 КУпАП, необхідно накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції, яка визначена ч.5 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк п`ять років та без оплатного вилучення транспортного засобу, оскільки такий не є у приватній власності ОСОБА_1 .

За приписами ч. 3 ст. 30 КУпАП, якщо особою, позбавленою права керування транспортним засобом, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення. При цьому загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати гранично допустимий строк, передбачений частиною другою цієї статті.

З матеріалів долучених до протоколу слідує, що постановою Радивилівського районного суду Рівненської області від 25.03.2024 №568/294/24 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51 000 грн. З позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 років (а.с.17,18), проте судді не надано доказів щодо: часу набрання сили таким рішенням, оскарження його в апеляційному порядку, а так само, його виконання.

Як наслідок, визначити остаточне стягнення, відповідно до положень ч. 3 ст. 30 КУпАП, шляхом приєднання до призначеного судом стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами невідбутої частини стягнення за попереднім судовим рішенням, суддя позбавлений можливості.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Інформація щодо наявності пільг встановлених законодавством України у ОСОБА_1 в суду немає, такої інформації він особисто суду не повідомляв.

Таким чином, на підставі ст.40-1 КУпАП з ОСОБА_1 на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст. 36, ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130, ст. 283, ст. 284, ст. 294 КУпАП, ЗУ «Про судовий збір», суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Об`єднати справи про вчинення адміністративних правопорушень ОСОБА_1 : №568/533/25 (провадження №3/568/315/25) за ч. 5 ст. 126 КУпАП та №568/534/25 (провадження №3/568/316/25) за ч. 2 ст. 130 КУпАП, в одне провадження, присвоївши об`єднаній справі №568/533/25.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.126 ч. 5 та ст.130 ч. 1 КУпАП. і застосувати стягнення:

-за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот гривень) з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5(п`ять) років, без конфіскації транспортного засобу.

-за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1(один) рік.

У порядку ч. 2 ст.36 КУпАП остаточно визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот гривень) з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5(п`ять) років, без конфіскації транспортного засобу.

Реквізити для сплати штрафу: Отримувач коштів: ГУК у Рівнен.обл./Рівнен.обл./21081300; Код за ; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Код банку отримувача: 899998; Рахунок отримувача: UA0017001; Код класифікації доходів бюджету: 21081300.

Роз`яснити правопорушнику, що згідно зі ст.307 КУпАП штраф повинен бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, згідно з ч. 1 ст. 308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державно виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

- подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП;

- витрати на облік зазначених правопорушень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , судовий збір в дохід держави в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Реквізити для сплати судового збору: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з моменту набрання нею законної сили.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів до Рівненського апеляційного суду через Радивилівський районний суд Рівненської області.

Повне судове рішення складено 09.05.2025.

Суддя Володимир КОНДРАТЮК