Справа № 168/326/25
Провадження № 3/168/191/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 року суддя Старовижівського районного суду Волинської області Хаврона О.Й., розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонера,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

16.03.2025 року о 25 год 25 хв ОСОБА_1 повторно протягом року керував елетроскутером марки «LITHIUM», по вул. Довгаля в с. Дубечне із ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя), від проходження огляду на стан визначення алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

У суді ОСОБА_1 визнав факт керування та факт відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Вважає, що не має нести відповідальність за керування електроскутером «LITHIUM», яким він керував, який не відноситься до механічних транспортних засобів у зв`язку із чим, не підлягає відповідальності за ст. 130 КУпАП. Повідомив, що є пенсіонером, отримує невеликого розміру пенсію, є інвалідом ІІ групи, дружина не працює, окрім пенсії інших доходів немає.

Вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення в повному обсязі доводиться матеріалами справи, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 273413 від 16.03.2025 року в якому зафіксована дата, час, місце вчинення та суть вчиненого ОСОБА_1 правопорушення;

актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, яким зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння;

направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

зобов`язанням до протоколу серії ЕПР1№ 273413відповідно до якого ОСОБА_1 зобов`язався не керувати транспортним засобом протягом 24 годин;

відеозаписами з нагрудної камери поліцейського та реєстратора на яких відображено, що ОСОБА_1 керував елетроскутером марки «LITHIUM», та на вимогу поліцейського за допомогою проблискових маячків зупинив транспортний засіб. Поліцейський, виявивши під час розмови з ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), пропонує йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки або в найближчому медичному закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 відмовився;

постановою судді Старовижівського районного суду Волинської області від 26.03.2024 року, яка набрала законної сили 08.04.2024 року, ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення відповідно до санкції зазначеної статті, відтак вчинене ОСОБА_1 16.03.2025 року правопорушення є таким, що вчинене повторно протягом року, а тому за вказане передбачається відповідальність за ч.2 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим повторно протягом року вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, що, в свою чергу, дає обґрунтовані підстави для висновку про наявність і доведеність у діях ОСОБА_1 події і складу інкримінованого органом поліції адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП.

Щодо доводів ОСОБА_1 про те, що він не є суб`єктом даного правопорушення, оскільки електроскутер LITHIUM, яким він керував, не відноситься до механічних транспортних засобів суд погодитись не може зважаючи на наступне.

Відповідно до п.1.10 ПДР, транспортним засобом є пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Даний термін охоплює всі види транспортних засобів, які можуть рухатися дорогами загального користування.

Транспортні засоби поділяють на механічні та немеханічні.

До немеханічних транспортних засобів належать ті, які призначені для руху в складі з механічним транспортним засобом (причепи, напівпричепи) або приводяться в рух за допомогою мускульної сили людей (велосипеди тощо) або тварин (гужові вози, сани тощо).

Відповідно до п.1.10 Розділу 1 Правил, механічний транспортний засіб це транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт; мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт. Термін охоплює всі види механічних транспортних засобів, включаючи трамваї і тролейбуси, а також трактори і самохідні машини.

Втім, норма ст. 130 КпАП України встановлює відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, та не розділяє транспортні засоби на механічні, немеханічні, електричні чи будь-які інші.

Відповідно до практики Касаційного кримінального суду Верховного Суду слідує, що будь-який транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна, незалежно від його робочого об`єму, належить до механічних транспортних засобів. Із визначення випливає, що межа між механічними і немеханічними транспортними засобами проходить тільки в класі транспортних засобів із електродвигуном. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду №278/3362/15-к від 01.03.2018 року.

Отже, коли електроскутер служить для перевезення осіб, зокрема і самого водія чи його вантажу, тому він є повноправним учасником дорожнього руху та вважається транспортним засобом.

Відповідно до вимог Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24.02.2023 року, який набрав чинності 23.03.2023 року внесено зміни до Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідно до якого, транспортним засобом є також низькошвидкісний легкий електричний транспортний засіб колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома), системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, із двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість, що є меншою або дорівнює 50 кілометрів на годину та більшою за 10 кілометрів на годину, та споряджену масу не більше ніж 600 кілограмів.

Пунктом 1.5 ПДР України встановлено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

У постанові Верховного Суду від 15.03.2023 року у справі № 127/5920/22 вказано, що джерелом підвищеної небезпеки слід вважати діяльність, що здійснюється з тим чи іншим залученням/використанням предметів матеріального світу та/або природних (фізичних) процесів, які за певних умов часу та місця в силу своїх якісних та кількісних характеристик об`єктивно створюють в процесі володіння ними (незалежно від факту їх експлуатації) підвищену порівняно із звичайними життєвими обставинами небезпеку завдання шкоди; використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні статті 1187 ЦК України, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.

Як вбачається з матеріалів справи, то ОСОБА_1 керував електроскутером LITHIUM, який обладнаний сидінням, призначений для перевезення людей та приводиться в рух за допомогою двигуна, а тому на підставі викладеного вище, електричний скутер, яким керував ОСОБА_1 , є транспортним засобом в розумінні ст.130 КпАП України, і відтак в діях останнього є склад адміністративного правопорушення, передбаченого вказаною статтею.

З вище викладеного слід зробити висновок, що електроскутер є транспортним засобом, а ОСОБА_1 в ситуації, що розглядається, був учасником дорожнього руху, який мав дотримуватись вимог ПДР України, зокрема й в частині обов`язку на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Таким чином доводи ОСОБА_1 , на думку суду фактично спрямовані на уникнення від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КпАП України.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, не встановлено.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, яке є грубим адміністративним правопорушенням на транспорті, пов`язаним з порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами, особа правопорушника, який є інвалідом ІІ групи, пенсіонером, ступінь його вини, враховуючи його майновий стан, приходжу до висновку, що, виходячи із визначеної законом мети адміністративного стягнення, до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до ч.3 ст.30 КУпАП, якщо особою, позбавленою права керування транспортним засобом, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення. При цьому загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати гранично допустимий строк, передбачений ч.2 цієї статті.

Особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права (ч.2 ст.317-1 КУпАП).

Враховуючи, що постановою судді Старовижівського районного суду Волинської області від 26.03.2024 року, до ОСОБА_1 було застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом на строк один рік, вказане правопорушення він вчинив 18.02.2024 року, то невідбута частина зазначеного стягнення на день винесення цієї постанови становить 19 днів.

З огляду на вказане до накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом відповідно до положень ч.3 ст.30 КУпАП слід приєднати невідбуту частину такого стягнення.

Суд вважає за доцільне не застосовувати додаткове стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу.

Крім того, зважаючи на майновий стан ОСОБА_1 , який є пенсіонером, отримує невелику пенсію, є інвалідом ІІ групи, дружина не працює, окрім пенсії інших доходів немає, а сума штрафу є значною для нього і не має змоги одразу сплатити всю суму штрафу, вважаю за можливе розстрочити сплату штрафу на дванадцять місяців шляхом сплати ним щомісячних платежів.

Враховуючи, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю другої групи та відповідно до п.9 ч.2 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, то з нього судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

На підставі ч.3 ст. 30 КУпАП до стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, застосованого до ОСОБА_1 цією постановою, приєднати невідбуту частину стягнення за постановою судді Старовижівського районного суду Волинської області від 26.03.2024 року у виді 19 днів позбавлення права керування транспортним засобом і призначити ОСОБА_1 остаточне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки 19 (дев`ятнадцять) днів без оплатного вилучення транспортного засобу.

Початок строку позбавлення права керування транспортними засобами ОСОБА_1 рахувати з дня набрання цією постановою законної сили.

Зарахувати ОСОБА_1 в строк позбавлення права керування транспортними засобами період з дня винесення цієї постанови, тобто з 08.05.2025 року, до дня набрання цією постановою законної сили.

Розстрочити сплату штрафу в розмірі 34000 (тридцять чотири тисячі) грн. на 12 (дванадцять) місяців, встановивши наступний графік:

- до 08.06.2025 року сплатити 2833,33 грн.;

- до 08.07.2025 року сплатити 2833,33 грн.;

- до 08.08.2025 року сплатити 2833,33 грн.;

- до 08.09.2025 року сплатити 2833,33 грн.;

- до 08.10.2025 року сплатити 2833,33 грн.;

- до 08.11.2025 року сплатити 2833,33 грн.;

- до 08.12.2025 року сплатити 2833,33 грн.;

- до 08.01.2026 року сплатити 2833,33 грн.;

- до 08.02.2026 року сплатити 2833,33 грн.;

- до 08.03.2026 року сплатити 2833,33 грн.;

- до 08.04.2026 року сплатити 2833,38 грн.;

- до 08.05.2026 року сплатити 2833,32 грн.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Старовижівський районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О. Й. Хаврона