ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 захисника Сологуба Д.О. на постанову Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 лютого 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.,

за участю:

особи, що притягується

до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

захисника Сологуба Д.О.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 лютого 2025 року о 01:50 год. у Дніпропетровській області м. Кам`янське, вул. Москворецька, 15 під час дії комендантської години було зупинено ТЗ ВАЗ 2108, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . Під час перевірки документів у останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах з порожнини рота. Останньому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, на що останній відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Сологуб Д.О. просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки повний текст було оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 07 квітня 2025 року, копію оскаржуваної постанови було отримано захисником 07 квітня 2025 року, по суті просить скасувати вказану постанову та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги посилається на те, відеозаписом з бодікамери 798136, який доданий до протоколу про адміністративне правопорушення, не було зафіксовано ані відмову особи від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки з використанням спеціальних засобів, ані відмову від проходження огляду на стан сп`яніння у відповідному закладі охорони здоров`я. При цьому, зауважив, що відеозапис переривається о 01:56 год. 29 сек. під час спілкування поліцейського з ОСОБА_2 , після чого відновлюється вже о 02:17 год. під час складання протоколу. Наголосив, що в матеріалах справи відсутнє направлення до закладу охорони здоров`я, тобто була порушена процедура на визначення стану сп`яніння. Вказав, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення поліцейським у ОСОБА_1 було виявлено запах алкоголю з порожнини рота, тобто, останнім виявлено та зазначено лише одну ознаку сп`яніння. Зазначив, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом. Зауважив, що з наданих до протоколу доказів не вбачається, що під час складання протоколу працівниками поліції було повідомлено ОСОБА_2 про його право користуватися юридичною допомогою адвоката або іншого фахівця у галузі права.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, та його захисника, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Вирішуючи клопотання апелянта про поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вважає за необхідне його задовольнити, оскільки копію оскаржуваної постанови апелянт отримав 07 квітня 2025 року, а тому з огляду на той факт, що для подання апеляційної скарги необхідний значний проміжок часу для її підготовки, зокрема і наявність повного тексту судового рішення, яке було прийнято у відсутність ОСОБА_2 та його захисника, дану обставину слід вважати належною підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; DVD диском з відеозаписом, на якому зафіксовано події, а також іншими наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів, наданих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.

Не заслуговують на увагу доводи захисника з приводу того, що в протоколі про адміністративне правопорушення наявна лише одна ознака, яка передбачена Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак, алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а саме: запах алкоголю з порожнини рота.

Так пунктом 1 розділом 2 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак, алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2017 року № 1452/735 передбачено, що за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Пункт 3 розділу 1 вищезгаданої інструкції вказує на те, що ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

В протоколі про адміністративне правопорушення, який складений щодо ОСОБА_1 зазначено одну ознаку алкогольного сп`яніння, яка співпадає з п.3 інструкції - запах алкоголю з порожнини рота.

Апеляційний суд вважає, що відповідно до інструкції поліцейський повинен виявити хоча б одну ознаку алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу, для того щоб останній підлягав огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Всупереч доводам захисника працівниками поліції ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Drager Alkotest, так і у закладі охорони здоров`я, що підтверджується відеозаписом з бодікамери поліцейського.

Доводи апеляційної скарги про те, що долучений до матеріалів відеозапис не є безперервним також судом не приймаються до уваги з наступних підстав.

Так, відповідно до п. 5 розділу ІІ та п. 2 розділу ІІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозаписів, засобів фото і кінозйомки , затвердженої наказом МВС України №1026 від 18.12.2018 року включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. При цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

Згідно із п. 3.5 розділу ІІІ Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання та використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України №100 від 03.02.2016 року, після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно.

Як вбачається з технічного відеозапису з нагрудної камери працівників поліції, всі значимі обставини для кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, починаючи з моменту зупинки його транспортного засобу і закінчуючи складенням щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, були зафіксовані на бодікамеру поліцейського, коли велася безперервна відеойзомка, з якої вбачається наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Відтак доводи захисника про те, що зазначений відеозапис не є безперервним правого значення не мають.

Що стосується доводів захисника про те, що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд у медичному закладі, слід зазначити, що Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 не передбачено складання направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння у випадку відмови особи від проходження такого огляду.

Не знайшли свого підтвердження і доводи захисника про не роз`яснення працівниками поліції ОСОБА_1 його прав, передбачених ст. 268 КУпАП, оскільки протокол про адміністративне правопорушення містить підпис останнього про роз`яснення йому прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Що ж стосується посилання захисника про те, що ОСОБА_1 не відсторонили від керування транспортним засобом, то слід зазначити, що вказані доводи не є тією безумовною підставою для визнання дій ОСОБА_1 такими, що не містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, який містить самостійні підстави для притягнення до адміністративної відповідальності.

В матеріалах справи відсутні та під час апеляційного перегляду не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При розгляді справи судом порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 є доведеною поза розумним сумнівом.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без зміни.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 захиснику Сологубу Д.О. строк на апеляційне оскарження постанови Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 лютого 2025 року.

Апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 захисника Сологуба Д.О. залишити без задоволення.

Постанову Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 лютого 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот