Справа № 127/6957/25
Провадження № 3/127/1489/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2025м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

02.03.2025 о 19.10 год по вул. К. Коріатовичів, 21-а в м. Вінниці ОСОБА_1 керував автомобілем марки Skoda, д.н. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук та поведінка, що не відповідає обстановці, однак від проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленого порядку відмовився.

ОСОБА_1 в судовому засіданні винуватість у вчиненні правопорушення не визнав і суду пояснив, що він автомобілем не керував: він виявив, що автомобіль не працював, тому вирішив його трохи відштовхати з дороги. Вони трохи відштовхали автомобіль, однак на СТО не було місця, щоб взяти машину в роботу, тому він залишив машину біля поребрика. Потім біля 19.10 год він повернувся до автомобіля, однак СТО вже було зачинене. Він сів у автомобіль, бо було холодно і завів двигун, щоб погрітись. Йому стало зле і він сперся не кермо автомобіля, а потім заснув. Його розбудили працівники поліції. Він на їхню вимогу показав документи. вони думали, що він п`яний, сказали, щоб він продув драгер, однак він відмовився. Їхали в лікарню йому не пропонували. Він говорив поліції, що хворіє.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що вона з сусідкою йшла кормити собак і, повертаючись, побачили автомобіль, в якому на водійському сидінні сидів чоловік з опущеною головою. Вони постукали у вікно, він підняв голову і знов поклав її на кермо. Нещодавно до тієї події вона намагалась викликати швидку, однак це було проблематично, тому вона викликала поліцію. Вона не бачила, як він під`їжджав. ОСОБА_1 каже, що на відео зі СТО видно, що на той час, як вона з сусідкою йшла, автомобіль вже стояв, однак вона на це не звернула увагу.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , думку його захисника, свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП) завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 280 КпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту речення першого частини першої статті 251 КпАП випливає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому реченням другим частини першої статті 251 КпАП визначено, що ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд враховує, що частиною другою статті 251 КпАП регламентовано, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З диспозиції статті 130 КпАП випливає, що відповідальність за зазначеною нормою настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тобто зазначеною правовою нормою встановлено альтернативні склади правопорушення: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, 2) передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд вважає за доцільне зауважити, що пунктом 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 за № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858 (далі Інструкція) визначені ознаки алкогольного, наркотичного сп`яніння чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Такими ознаками, як слідує з наведеної Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

З протоколу про адміністративне правопорушення випливає, що 02.03.2025 о 19.10 год по вул. К. Коріатовичів, 21-а в м. Вінниці ОСОБА_1 керував автомобілем марки Skoda, д.н. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук та поведінка, що не відповідає обстановці, однак від проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленого порядку відмовився.

Зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння передбачені пунктом 3 розділу І Інструкції як підстава для направлення водія транспортного засобу для проходження огляду на стан сп`яніння.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності в діянні ОСОБА_1 ознак правопорушення, суд вважає за доцільне зауважити таке.

На підтвердження обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, до останнього надані направлення водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Направлення), рапорт поліцейського (далі Рапорт), письмові пояснення ОСОБА_2 (далі Пояснення) та диск із записами з нагрудних камер поліцейських (далі Запис).

Порядок огляду на стан сп`яніння регламентований статтею 266 КпАП.

Зокрема, частиною першою статті 266 КпАП визначено, що особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно з реченням першим частини другої статті 266 КпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

Відповідно до речення першого частини третьої статті 266 КпАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, заперечуючи факт наявності у діянні її підзахисного складу правопорушення здійснила посилання на те, що автомобіль перебував у нерухомому стані, що виключає можливість притягнення її підзахисного до адміністративної відповідальності. Тому, оцінюючи такі доводи захисника, суд вважає за доцільне зауважити таке.

Як суд зазначив вище, склад правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КпАП має місце у разі: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, 2) передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до роз`яснень, що надані у абзаці третьому пункту 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України (далі ВСУ) № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (далі Постанова № 14) керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

У абзаці четвертому пункту 27 Постанови № 14 Пленум ВСУ роз`яснив, що для притягнення до відповідальності за статтею 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

З оглянутого судом Запису випливає, що працівники поліції підійшли до нерухомого автомобіля із заведеним двигуном. При цьому з оглянутого судом Запису випливає, що працівник поліції повідомив про те, що заявниця повідомила при зверненні на спецлінію про те, що бачила, як автомобіль під`їжджає. Також з оглянутого судом Запису випливає, що ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції про те, що нікуди не їде, на що останні повідомили, що він і не міг їхати у зв`язку з тим, що було спущене колесо.

Суд вище навів показання свідка ОСОБА_2 . При цьому суд вважає за доцільне зауважити, що зазначений свідок у судовому засіданні повідомила, що не бачила, як під`їжджав автомобіль, у якому вона з сусідкою виявила ОСОБА_1 . Разом з тим, з Пояснень випливає, що остання повідомила, що бачила, як зупинилась машина на дорозі, чоловік сидів звісивши голову, вони постукали, але він не відповів, тому викликали поліцію. З цих пояснень випливає, що вони написані ОСОБА_2 власноручно. Свідок у судовому засіданні не змогла пояснити причину зміни пояснень щодо руху автомобіля.

Окрім наведеного, суд враховує, що свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні повідомила, що ОСОБА_1 після огляду відеозапису з камер зовнішнього спостереження повідомив, що на відео видно, як автомобіль перебував у нерухомому стані, коли повз нього проходили дві жінки. Однак відповідне відео суду надане не було і клопотання про його витребування також не заявлене.

Суд вважає за доцільне звернути увагу, що у прецедентній практиці ЄСПЛ, зокрема у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), звертає увагу, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

У справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ зазначив, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення частини першої статті 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Аналогічні висновки ЄСПЛ були зроблені у справі «Гайдашевський проти України» (заява № 11553/21, рішення від 06.02.2025). Зокрема, ЄСПЛ звернув увагу на те, що шукаючи докази винуватості особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, за власною ініціативою та засуджуючи заявника на основі доказів, отриманих таким чином, суд створив враження плутанини між ролями прокурора та судді та, відповідно, дав підстави для законних сумнівів щодо неупередженості суду за об`єктивною перевіркою.

Отже, з урахуванням наведеного суд позбавлений можливості підшуковувати докази винуватості особи, тому має надати правову оцінку доказам, які надані до протоколу про адміністративне правопорушення, а також захисником особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

ЄСПЛ у справі «Аллене де Рибемон проти Франції» (заява № 15175/89, рішення від 10.02.1995) зазначив, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, ніж це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин.

Як суд зазначив вище, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також його захисник в якості невинуватості ОСОБА_1 здійснили посилання на те, що надані суду матеріали не містять беззастережного доказу керування останнім транспортним засобом. При цьому захисник здійснила посилання на показання свідка ОСОБА_3 , яка у своє чергу здійснювала посилання на запис з камер зовнішнього спостереження. Разом з тим, згаданий запис з камер зовнішнього спостереження не був предметом судового дослідження, тому суд не вправі здійснювати посилання на відомості, які могли бути зафіксовані на цьому записі. Натомість суд вважає за доцільне надати оцінку показань свідка, наданих у судовому засіданні, з точки зору їх достовірності. Як суд зазначив вище, свідок у судовому засіданні спростувала свої твердження щодо того, що поліцейським вона повідомила, що бачила, як автомобіль здійснював рух і подальшому зупинку. При цьому у письмових поясненнях, наданих суду, наявне застереження, що останні написані свідком власноручно.

Суд також вважає за доцільне зауважити, що у постанові від 20.05.2020 (справа № 524/5741/16-а) Верховний Суд (далі ВС) зауважив, що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень. Аналогічний висновок ВС був зроблений у постанові від 12.07.2023 (справа 607/5610/23).

Відомості, викладені у Поясненнях, узгоджуються з відомостями, викладеними у Рапорті, а також частково із Записом. Саме тому, на переконання суду, правові підстави для неврахування відомостей, які викладені у Рапорті, відсутні. Як слідує з Рапорту, виїзд екіпажу поліції був здійснений саме з надходженням повідомлення про порушення Правил дорожнього руху (далі ПДР).

Отже, аналізуючи надані суду докази у їх сукупності, суд показання свідка ОСОБА_4 , надані нею в судовому засіданні, вважає неспроможними і такими, що не узгоджуються з наданими суду доказами, а тому їх в частині того, що автомобіль, в якому перебував ОСОБА_1 , перебував у нерухомому стані, оцінює критично. Саме тому суд вважає, що в судовому засіданні був підтверджений факт керування ОСОБА_1 автомобілем до моменту його зупинки і подальшого виклику свідком поліції.

Оцінюючи доводи захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, в частині порушення порядку огляду на стан сп`яніння, суд вважає за доцільне зауважити таке.

Вище суд навів правове обґрунтування порядку огляду на стан сп`яніння. Також суд навів ознаки алкогольного сп`яніння, визначені Інструкцією.

З оглянутого судом Запису випливає, що ОСОБА_1 одразу після наближення до автомобіля ознаки алкогольного сп`яніння названі не були, натомість працівник поліції повідомив, що здійснив виклик швидкої медичної допомоги. У подальшому працівник поліції назвав ОСОБА_1 підставу для направлення на огляду на стан сп`яніння чути запах алкоголю. Наявність запаху алкоголю з порожнини рота відповідно до пункту 3 розділу І Інструкції є підставою для направлення огляду на стан сп`яніння. Крім того, наявність ознак алкогольного сп`яніння, на переконання суду, підтверджене і копією карти виїзду бригади швидкої медичної допомоги, наданої захисником особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, де у встановленому попередньому діагнозі наявне посилання на підозру на алкогольне сп`яніння.

З оглянутого судом Запису випливає, що ОСОБА_1 було запропоноване проходження огляду за допомогою спеціального технічного засобу, однак від проходження такого огляду останній відмовився. Захисник при цьому здійснила посилання на недотримання вимоги частини третьої статті 266 КпАП в частині того, що ОСОБА_1 не було запропоноване проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я. Однак такі твердження захисника не узгоджуються з наданими суду матеріалами. Зокрема, як суд зазначив вище, ОСОБА_1 було запропоноване проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу, від якого він відмовився. У подальшому ОСОБА_1 була надана відповідна медична допомога бригадою швидкої допомоги і після цього йому було запропоноване проходження огляду на стан сп`яніння у відповідному медичному закладі на підставі Направлення, від якого останній також відмовився. Тому суд вважає, що в судовому засіданні були спростовані твердження захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності в частині порушення порядку огляду на стан сп`яніння. Відповідно правові підстави, визначені частиною п`ятою статті 266 КпАП, для визнання результатів такого огляду недійсними відсутні.

Оцінюючи доводи захисника в частині порушення процедури складання протоколу про адміністративне правопорушення, суд вважає за доцільне зауважити таке.

Захисник зауважила, що наданий суду Запис не містить відомостей про складання протоколу про адміністративне правопорушення. Однак приписи частини першої статті 268 КпАП не містять вимоги щодо обов`язкової наявності відео фіксації складання протоколу про адміністративне правопорушення. Натомість приписи частини другої статті 266 КпАП мають бути застосовані саме під час проведення огляду на стан сп`яніння. Проведення огляду на стан сп`яніння та складання протоколу про адміністративне правопорушення це різні процесуальні дії, які з огляду на положення наведених вище норм ототожненню не підлягають.

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, зауважила, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не були дотримані процесуальні права її підзахисного, визначені статтею 268 КпАП, що є обов`язковою умовою, визначеною статтею 256 КпАП. Натомість, як стверджує захисник, протокол про адміністративне правопорушення був складений за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Згідно з частиною четвертою статті 256 КпАП при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Разом з тим, реченням першим частини третьої статті 256 КпАП визначено, що у разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Реченням другим частини третьої статті 256 КпАП визначено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

З наданих суду матеріалів випливає, що ОСОБА_1 від підписання протоколу про адміністративне правопорушення відмовився, про що зроблена відповідна відмітка у останньому. тому суд вважає, що правові підстави для закриття провадження у справі саме у зв`язку з недотриманням приписів статті 256 КпАП щодо порядку складання протоколу про адміністративне правопорушення відсутні.

Отже, суд вважає, що за результатами судового розгляду був підтверджений факт керування ОСОБА_1 02.03.2025 о 19.10 год по вул. К. Коріатовичів, 21-а в м. Вінниці ОСОБА_1 керував автомобілем марки Skoda, д.н. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння та відмови від проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленого порядку. Саме тому дії останнього за зазначеним фактом охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КпАП, за ознаками відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вирішуючи питання щодо виду та міри адміністративного стягнення, необхідного і достатнього для виправлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та попередження вчинення нею нових правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, суд враховує таке.

Згідно з наданими суду матеріалами справи ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху притягнутий не був. Разом з тим, санкцією закону про адміністративну відповідальність, зокрема частиною першою статті 130 КпАП, безальтернативно вставлені такі види стягнення як штраф та позбавлення права керування транспортними засобами. Саме тому суд вважає за доцільне застосування до ОСОБА_1 зазначені стягнення.

Згідно зі статтею 40-1 КпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (далі Закон № 3674-VI) у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено стягнення, справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись статтями 130, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: