Рівненський апеляційний суд
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 травня 2025 року м. Рівне

Справа № 572/756/25

Провадження № 33/4815/439/25

Суддя Рівненського апеляційного суду Полюхович О.І.,

з участю:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Гаврильчика М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Гаврильчика М.А. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Сарненського районного суду Рівненської області від 16 квітня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 16 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 01 лютого 2025 року о 20 годині 58 хвилин по вул. Сорокаріччя, 14 в с. Селище, Сарненського району Рівненської області керував транспортним засобом марки «VOLKSWAGEN», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується результатами тесту, який проводився за допомогою газоаналізатора «Драгер» № 396, результат огляду становить 0,25 ‰, чим порушив п.2.9.а Правил дорожнього руху та чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі захисник Гаврильчик М.А. в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі на підставі ст.247 КУпАП за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Вважає рішення місцевого суду упередженим, необ`єктивним та таким, що побудовано на припущеннях, з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 не погодився із результатом огляду та виявив бажання про проведення такого огляду на стан алкогольного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, однак працівниками поліції ОСОБА_1 до медичного закладу не було доставлено. Зазначає, що на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, надано відеозапис поліцейських з місця події, який не є належним доказом у справі, оскільки відеозапис події проводився не безперервно до її завершення, крім того частина відеозапису взагалі без звуку, а також в ньому не відображено момент, коли ОСОБА_1 не погоджувався із результатами його огляду на місці зупинки і вимагав провести такий огляд в медичному закладі.

Заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника Гаврильчика М.А. на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення при зазначених у постанові обставинах ґрунтується на зібраних у справі та перевірених у судовому засіданні доказах, а саме:

- актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого огляд проводився у зв`язку з виявленням у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння. Результат огляду на стан сп`яніння позитивний 0,25 ‰ (а.с.6);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого ОСОБА_1 на огляд у заклад охорони здоров`я не доставлявся (а.с.5);

- результатом огляду за допомогою газоаналізатора «Alcotest № 6820», відповідно до якого ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння з показником 0,25 ‰ (а.с.2).

- відеофайлом з нагрудних камер працівників поліції з якого вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував щодо проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та пройшов такий огляд на місці зупинки транспортного засобу (файл 09-22-09, час 02:30).

Зазначені вище докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі і сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, тому вони є належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції є об`єктивними доказами, тобто такими, які в процесі доказування не встановлюються від людей і не залежать від їх суб`єктивного сприйняття певних обставин.

Так, апеляційний суд виходить з того, що проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу зафіксовано відеозаписом безперервно, а тому відеозапис, долучений до матеріалів справи, є належним та допустимим доказом.

Апеляційним судом не встановлено обставин, які б свідчили про упередженість дій працівників поліції стосовно ОСОБА_1 та порушень ними оформлення адміністративних матеріалів, що ставили б під сумнів його вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Жодних доказів порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) до апеляційної скарги додано не було.

Суд критично оцінює аргументи апеляційної скарги щодо незгоди ОСОБА_1 з результатами огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння та його бажанням пройти такий огляд у медичному закладі, оскільки з матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 заперечував щодо результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння та наполягав на проведенні такого огляду у медичному закладі.

Інші доводи апеляційної скарги щодо незаконності оскаржуваної постанови не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Стягнення суддею накладене з врахуванням положень ст.ст.33, 38 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

На думку апеляційного суду, таке стягнення буде достатньою мірою гарантувати виправлення ОСОБА_1 і попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень, а отже досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої ст.23 КУпАП.

Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.6 ЄКПЛ, ст.294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Сарненського районного суду Рівненської області від 16 квітня 2025 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу його захисника Гаврильчика М.А. без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І. Полюхович