ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №333/4685/24 Головуючий в 1 інст. Тучков С.С.
Провадження №33/807/419/25 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Шевченко А.В., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Шевченко А.В. на постанову судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 5 лютого 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови суддя суду першої інстанції встановив, що 08 травня 2024 року, о 20 годині 38 хвилин, м.Запоріжжя, вул. Шенвізька, буд. 2, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Opel», державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці, що не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження повного медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку у медичному закладі у лікаря-нарколога відмовився, що підтверджується висновком №4629 від 08.05.2024 року. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом передачі транспортного засобу тверезому водію ОСОБА_2 , про повторність попереджений.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Шевченко А.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначила, що оскаржувана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Вказує, що вимога поліцейського щодо проходження ОСОБА_1 огляду на визначення стану сп`яніння не ґрунтувалася на фактичних обставинах та була безпідставною. Наведені доводи обґрунтовує тим, що поліцейський не проводив огляд водія на встановлення ознак сп`яніння, лише оголосив одну ознаку «розширені зіниці очей, які не реагують на світло» та запропонував пройти огляд в медичному закладі. Разом із цим, ОСОБА_1 заперечував про наявність такої ознаки сп`яніння, пояснюючи її втомою від роботи. Поведінка ОСОБА_1 , зафіксована відеозаписом події, підтверджує відсутність ознак сп`яніння у останнього.

Вважає, що сукупність наведених вище обставин переконує у штучності створеної ситуації, і вочевидь не слугує підтвердженням провини ОСОБА_1 за викладених у протоколі фактичних обставин, а запропонований працівниками поліції огляд на визначення стану сп`яніння не відповідає законодавчо встановленій процедурі, передбаченої ст. 266 КУпАП.

Зауважує, що ОСОБА_1 в медичному закладі не зміг зібрати біологічний матеріал сечу, однак відповідно до Інструкції №1452/735 ні слина, ні змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук досліджені не були.

Посилається на те, що судом безпідставно не взято до увагу наданий стороною захисту медичний висновок уролога, який підтверджує наявність хронічної хвороби у ОСОБА_1 .

Звертає увагу, що на відеозаписі події зафіксовано, як лікар повідомляє співробітників поліції, що ОСОБА_1 не перебуває в стані наркотичного сп`яніння та запитує у поліцейського, що саме написати у висновку.

Зазначає, що матеріали справи не містять доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, а висновок лікаря є неналежним та недопустимим доказом, оскільки в ньому вказана особа поліцейського, яка не направляла ОСОБА_1 до медичного закладу, що додатково засвідчує про невиконання працівника поліції вимог Інструкції № 1452/735.

У зв`язку із наведеним, просить постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 5 лютого 2025 року скасувати, провадження в справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засідання апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Пояснив, що у нього був важкий робочий день, який він провів за роботою за комп`ютером. Крім того, мала місце сварка із дружиною. Від проходження медичного огляду, він не відмовлявся, однак з підстав особливостей стану роботи організму не зміг здати біологічний матеріал у вигляді сечі.

Адвокат Шевченко А.В. підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити. Наполягала, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження медичного огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння. Звернулась з письмових клопотанням про витребування з КНП «Обласний клінічний заклад з надання психоневрологічної допомоги та соціального значущих хвороб» ЗОР, завірений належним чином акт медичного огляду ОСОБА_3 , складеного лікарем від 8 травня 2024 року.

Щодо заявленого клопотання адвоката Шевченко А.В. про витребування з КНП «Обласний клінічний заклад з надання психоневрологічної допомоги та соціального значущих хвороб» ЗОР, завіреного належним чином акту медичного огляду ОСОБА_3 , слід зазначити, що відповідно до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема такі питання чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Разом із цим, матеріали справи засвідчують, що сторона захисту не зверталася до суду першої інстанції з відповідним письмовим клопотанням. Аргументи апелянта, що таке клопотання було заявлено в місцевому суді в усній формі, з огляду на зміст оскаржуваного рішення не знайшло свого підтвердження.

Крім того, факт звернення раніше із таким клопотанням захисником не знайшов свого відображення і в поданій нею апеляційній скарзі.

Наявні в справі письмові докази та відеозапис події є достатніми для формування позиції з приводу складеного відносно ОСОБА_1 протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, з урахуванням наведеного, суддя апеляційного суду дійшов до висновку відмовити адвокату Шевченко А.В. у задоволенні клопотання про витребування акту медичного огляду ОСОБА_1 .

Розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, встановивши відсутність порушення норм процесуального та матеріального права, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вищевказані вимоги закону судом виконані в повному обсязі.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що відображено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №622055 від 08 травня 2024 року підтверджується:

- направленням на огляд водія транспортного засобу до КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 8 травня 2024 р., згідно якого у ОСОБА_1 поліцейським виявлені ознаки наркотичного сп`яніння (розширені зіниці, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, поведінка, яка не відповідає обстановці (а.с; 4);

- даними Висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 4629 від 8 травня 2024 р, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від повного медичного огляду(а.с.5);

- відеозаписом події (обкладинка справи).

Суд дослідив всі докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Так, вимогами п.2.5 ПДР на водія покладено обов`язок на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп`яніння передбачені статтею 266 КУпАП, пунктом 6, 7 Розділу 1, Розділами П та Ш Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року за № 1452/735.

Згідно з п. п. 8, 12 Інструкції за № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до ч. 4 ст. 266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Працівниками поліції вказані вимоги закону дотримані.

За змістом апеляційної скарги ОСОБА_1 факт керування не оспорює, а оспорює досліджені докази на предмет їх допустимості.

Так, відеозаписом, доданим до протоколу зафіксовано: зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , перевірку документів водія, під час якої працівник поліції виявив у останнього ознаки наркотичного сп`яніння, зокрема зіниці очей, які не реагують на світло. Слідує візуальний огляд очей водія, за результатами якого ОСОБА_1 надходить пропозиція пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я на виявлення стану наркотичного сп`яніння. Роз`яснення водію про відповідальність за відмову від проходження запропонованого огляду. Згода водія пройти медичний огляд в закладі охорони здоров`я. Далі зафіксовані обставини в медичному закладі, зокрема як лікар нарколог надає водію ОСОБА_1 ємність для забору біологічного матеріалу у вигляді сечі, на що останній зазначає «не хочу». Слідує візуальний огляд лікарем водія ОСОБА_1 та рекомендація останньому вжити воду або кофе, для змоги пройти відповідний огляд та роз`яснює, що у випадку не надання ОСОБА_1 біологічного матеріалу, буде складений висновок з результатом відмова від медичного огляду.

Далі, зафіксовано час очікування для повторної змоги ОСОБА_1 зібрати біологічний матеріал (сечу), який триває з 21 години 40 хв. до 23 години 00 хвилин. Однак, зі спливом вказаного часу, ОСОБА_1 біологічний матеріал сечу, для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння не надав. Далі, складання лікарем медичного висновку, в якому зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від повного медичного огляду. Внаслідок чого, працівниками поліції складений протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги стосовно того, що ОСОБА_1 має хронічну хворобу, внаслідок чого не зміг здати сечу, однак ні слина, ні змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук Панчака П.В. досліджені не були, суддя апеляційного суду виходить із наступного.

Так, відповідно п. 1.1 розділу І методичних рекомендацій «Порядок відбору від живих осіб зразків біологічного матеріалу, поводження з ними та організація проведення токсикологічних досліджень з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджених Міністерством охорони здоров`я України (2011р.), конкретизовано, який саме біоматеріал використовується для проведення тих чи інших лабораторних досліджень а саме, визначено, що «матеріалом для дослідження виявлення та визначення наркотичних речовин є сеча». Методиками дослідження сечі на вміст наркотиків, дозволеними Міністерством охорони здоров`я України, є імунохроматографічне дослідження швидкими тестами та тонкошарова хроматографія. Методики для дослідження крові на вміст наркотиків не застосовуються у зв`язку з відсутністю в закладах охорони здоров`я необхідного для цього лабораторного обладнання. Згідно з вимогами розділу 1.1.3 зазначених методичних рекомендацій, обстежувана особа при неможливості здати достатній об`єм сечі для лабораторного дослідження повинна випити приблизно 1 літр води і протягом трьох годин забезпечити здачу необхідного обсягу.

Між тим, відеозаписом події, який міститься в матеріалах справи зафіксовано, що співробітників поліції разом із ОСОБА_1 очікували з 21 год. 40 хв. до 23 години 00 хвилин повторну змогу водія зібрати біологічний матеріал (сечу). Між тим, ОСОБА_1 протягом майже трьох годин з моменту зупинки транспортного засобу о 20 годині 38 хвилин, сечу для лабораторного дослідження не здав, що і відображено у висновку лікаря та зафіксовано матеріалами відеозапису. Таким чином, провести токсикологічне дослідження для визначення наявності або відсутності в організмі ОСОБА_1 психоактивних речовин, які б могли викликати стан сп`яніння, не було можливим. Враховуючи вищевикладене, за результатами медичного огляду ОСОБА_1 було винесено висновок «відмовився від повного медичного огляду» (а.с. 5).

Така поведінка ОСОБА_1 вказує на те, що він не мав на меті пройти огляд на стан сп`яніння, а навпаки здійснював активні, свідомі та вольові дії, щоб ухилитись від проходження медичного огляду в повному обсязі, та, як наслідок, уникнути відповідальності.

При цьому суд бере до уваги і фізіологічні потреби людини через призму достатньої тривалості часу, що були надані ОСОБА_1 для здачі біоматеріалу.

Відомості з оглянутого відео свідчать про тривалий проміжок часу з моменту зупинки водія (о 20 год. 38 хв.) до часу його відмови здати у медичному закладі біоматеріал та складання висновку лікарем-нарколога (о 23 год. 00 хв.), переконують апеляційний суд у достатності у ОСОБА_1 часу для його здачі, що обумовлено також і фізіологічними потребами людини.

Вищевказаний медичний висновок складений за формою, яка передбачена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р. № 1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858.

У вказаному висновку № 4629 від 8 травня 2024 р. встановлено, що ОСОБА_1 відмовився від повного медичного огляду, що підтверджується як матеріалами справи так і відеозаписом події.

Отже, у апеляційного суду відсутні сумніви щодо правильності складеного висновку лікаря № 4629 від 8 травня 2024 р. про відмову водія ОСОБА_1 від проходження повного медичного огляду.

При цьому, ОСОБА_1 чи його адвокат не були позбавлені права оскаржити в установленому законом порядку висновок лікаря щодо результатів медичного його огляду № 4629 від 8 травня 2024 р., однак останні таким правом не скористалися.

Отже, у апеляційного суду не виникає сумнівів щодо відмови з боку водія ОСОБА_1 пройти повний медичний огляд і, на переконання судді апеляційного суду, порушень щодо процедури огляду водія на стан наркотичного сп`яніння, якого згідно ч. 4 ст. 266 КУпАП було доставлено до медичного закладу, не виявлено.

Посилання захисника на те, що висновок лікаря є неналежним та недопустимим доказом через зазначення в ньому особи поліцейського, яка не направляла ОСОБА_1 до медичного закладу, суддею апеляційного суду до уваги не приймаються, оскільки з огляду на відомості рапорту поліцейського Зубенка О., поліцейський Корнієнко О.В., який доставив водія ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я здійснював несення служби в складі екіпажу 603, разом із ним.

На доводи захисника про те, що судом безпідставно не взято до увагу наданий стороною захисту медичний висновок уролога, який підтверджує наявність хронічної хвороби у ОСОБА_1 слід зазначити, що судом першої інстанції було надано оцінку зазначеному медичного висновку уролога та відомості, які викладені в нього, вмотивовано не прийняті до уваги.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом спростовуються матеріалами справи, зокрема рапортом працівника поліції, а тому не можуть бути прийняті до уваги. При цьому, такі доводи не спростовують факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, що є самостійною підставою для притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним.

Окрім того, слід звернути увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Шевченко Анастасії Віталіївни, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення..

Постанову судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 5 лютого 2025 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 333/4685/24