Номер провадження 3-в/521/172/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року

Суддя Хаджибейського районного суду м. Одеси Поліщук І.О., вирішуючи питання про прийняття до розгляду заяви адвоката Ільченко Катерини Романівни в інтересах ОСОБА_1 про перегляд рішень за нововиявленими обставинами.

ВСТАНОВИЛА

До провадження судді Хаджибейського районного суду м. Одеси, надійшла заява адвоката Ільченко Катерини Романівни в інтересах ОСОБА_1 про перегляд рішень за нововиявленими обставинами.

За обставин викладених в заяві особа вказує, що у відношенні громадянки України ОСОБА_2 було складено протокол про ПМП № 0605/50000/22 в порядку ч.1 ст.483 МК України, грошові кошти вилучені, а складені матеріали були направлені до Малиновського районного суду м. Одеси.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 20.09.2022 року у справі №521/11239/22 провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності громадянки ОСОБА_2 було закрито, на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, а вилучені протоколом про порушення митних правил №0605/50000/22 грошові кошти повернуті власнику або уповноваженій особі в установленому законом порядку.

Не погоджуючись із прийнятою Малиновським районним судом м. Одеси постановою у справі №521/11239/22 Одеська митниця Державної митної служби України звернулась до Одеського апеляційного суду із апеляційною скаргою, в якій просила скасувати постанову суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні правопорушення за ч.1 ст.483 МК України та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 % вартості товарів безпосередніх предметів правопорушення, що дорівнює 605942,50 грн, з конфіскацією предметів правопорушення валюти в сумі 10000 дол. США, 5000 Євро та 147 540 грн.

Постановою Одеського апеляційного суду від 17.11.2022 року Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 20 вересня 2022 року скасовано, прийнято нову постанову, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил, що дорівнює 605942,50 гривень, з конфіскацією безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України, а саме валюти в сумі 10000 доларів США, 5000 Євро та 147540 гривень, вилучених відповідно до протоколу про порушення митних правил №605/500000/22 від 17.03.2022.

08 травня 2023 року ОСОБА_2 звернулась до апеляційного суду із заявою про перегляд постанови Одеського апеляційного суду від 17 листопада 2022 року за нововиявленими обставинами, в якій просила скасувати вказану постанову апеляційного суду, та залишити без змін постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 20 вересня 2022 року. В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_2 просила застосувати аналогію закону та застосувати вимоги Кримінально-процесуального кодексу України, які передбачають перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами, посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, а саме рішення у справі "Швидка проти України". Постановою Одеського апеляційного суду від 04.07.2023 року заяву ОСОБА_2 про перегляд постанови Одеського апеляційного суду від 17 листопада 2022 року по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за порушення митних правил, передбачених ч.1 ст.483 МК України - повернуто особі, яка її подала.

28 липня 2023 року ОСОБА_2 звернулась до Одеського апеляційного суду із заявою про перегляд постанови Одеського апеляційного суду від 17 листопада 2022 року за виключними обставинами, в якій просить скасувати вказану постанову апеляційного суду, та залишити без змін постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 20 вересня 2022 року. В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_2 посилається на рішення Конституційного суду України №5-р (1)/2023 від 05 липня 2023 року у справі №3-46/2022 (95/22, 170/22, 233/22), яким було визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення абз.2 ч.1 ст.483 Митного кодексу України, та втрачає чинність через шість місяців із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Тому, ОСОБА_2 просила застосувати аналогію закону та застосувати вимоги Кримінально-процесуального кодексу України, які передбачають перегляд судових рішень за виключними обставинами, посилаючись на практику Європейського суду з прав людини. Постановою Одеського апеляційного суду від 28.08.2023 року, заяву ОСОБА_2 про перегляд за виключними обставинами постанови Одеського апеляційного суду від 17 листопада 2023 року по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за порушення митних правил, передбачених ч.1 ст.483 МК України - повернуто особі, яка її подала.

Звертаючись до суду, вже у 2025 році, адвокат Ільченко К. Р. яка вже діє в інтересах ОСОБА_1 звертає увагу суду, що при формуванні справи про адміністративне правопорушення стосовно порушення митних правил відносно ОСОБА_2 , не було враховано, що порушуються права ОСОБА_1 , як власника грошових коштів, які були наявні в салоні автомобіля. Зазначене митним органом не з`ясовувалось, правова оцінка надана не була. До справи ОСОБА_1 не залучено.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКП НОМЕР_1 ) є фізичною особою-підприємцем, власником та кінцевим бенефіціаром декількох підприємств, фінансовий стан, якого дозволяє мати готівкою зазначені кошти у визначеному розмірі.

Вказані факти додатково підтверджуються:

1) податковою декларацією за 2021 рік, з якою вбачається сукупний дохід в 2021 році в розмірі 6 429 898,00 грн.;

2) банківською випискою (АТ "СЕНС БАНК") про зняття готівки в період з 02.11.2021 по 06.11.2021 рік в розмірі 4 060 000,00 грн.;

3) платіжним дорученням №2447 від 16.11.2020 про виплату ОСОБА_1 дивідендів на суму 935 000,0 грн.;

4) банківською випискою (АТ "СЕНС БАНК") про зняття готівки в період з 01.11.2020 по 20.11.2020 рік в розмірі 5 026 201,68 грн.

На підставі зазначеного, на думку адвоката можливо дійти висновку, що грошові кошти, які мав при собі громадянин ОСОБА_1 17.03.2022 року при намірі здійснити перетин Державного кордону України, дійсно мають підтверджене легальне (законне) походження, та є суттєвою сумою, оскільки фактично становили засіб для подальшого існування.

Таким чином, органами митниці фактично не з`ясовано та не залучено до справи ОСОБА_1 , як потерпілу особу та власника грошових коштів.

На думку адвоката, фактично, органи митниці при формуванні справи надали суду неповну інформацію щодо осіб, які перебували в автомобілі, чим фактично порушили право на захист ОСОБА_1 ..

Крім того, згідно показів свідків, ОСОБА_1 не зміг перетнути кордон у зв`язку із воєнним станом та недосягнення ним 60 річного віку.

Таким чином, з метою належного захисту прав та інтересів потерпілої особи ОСОБА_1 , який є потерпілим від адміністративного правопорушення подається зазначена заява.

В обґрунтування своїх вимог адвокат Ільченко Катерини Романівни просила застосувати аналогію закону та застосувати вимоги Кримінально-процесуального кодексу України, які передбачають перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами, посилаючись на практику Європейського суду з прав людини.

У зв`язку з чим, ініціатор заяви просить постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 20.09 2022 року у справі №521/11239/22, №521/11239/22 та Постанову Одеського апеляційного суду від 17.11.2022 року у справі якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил, що дорівнює 605942,50 гривень, з конфіскацією безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України, а саме валюти в сумі 10000 доларів США, 5000 Євро та 147540 гривень, вилучених відповідно до протоколу про порушення митних правил №605/500000/22 від 17.03.2022 - скасувати за нововиявленими обставинами. Провадження в справі за протоколом про порушення митних правил №605/500000/22 від 17.03.2022 щодо ОСОБА_2 за ознаками ч. 1 ст.483 МК України закрити за відсутністю в її діях складу правопорушення. Вилучені кошти згідно з протоколом про порушення митних правил № 605/500000/22 від 17.03.2022 повернути власнику - ОСОБА_1 .

Дослідивши заяву адвоката Ільченко Катерини Романівни в інтересах ОСОБА_1 , про перегляд рішень за нововиявленими обставинами, суддя дійшла наступного висновку.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 20.09.2022 року у справі №521/11239/22 провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності громадянки ОСОБА_2 було закрито, на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, а вилучені протоколом про порушення митних правил №0605/50000/22 грошові кошти повернуті власнику або уповноваженій особі в установленому законом порядку.

Постановою Одеського апеляційного суду від 17.11.2022 року Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 20 вересня 2022 року скасовано, прийнято нову постанову, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил, що дорівнює 605942,50 гривень, з конфіскацією безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України, а саме валюти в сумі 10000 доларів США, 5000 Євро та 147540 гривень, вилучених відповідно до протоколу про порушення митних правил №605/500000/22 від 17.03.2022.

Постановою Одеського апеляційного суду від 04.07.2023 року заяву ОСОБА_2 про перегляд постанови Одеського апеляційного суду від 17 листопада 2022 року по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за порушення митних правил, передбачених ч.1 ст.483 МК України - повернуто особі, яка її подала.

Постановою Одеського апеляційного суду від 28.08.2023 року, заяву ОСОБА_2 про перегляд за виключними обставинами постанови Одеського апеляційного суду від 17 листопада 2023 року по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за порушення митних правил, передбачених ч.1 ст.483 МК України - повернуто особі, яка її подала.

Одеський апеляційний суд приймаючи рішення по заяві ОСОБА_2 04.07.2023 року зазначив, що постанова Одеського апеляційного суду від 17 листопада 2022 року, не може бути предметом перегляду за нововиявленими обставинами, оскільки в КУпАП та МК України відсутні норми, що регулюють порядок перегляду за нововиявленими обставинами судових рішень ухвалених у справах про адміністративні правопорушення.

28.08.2023 року Одеським апеляційним судом прийнято рішення по заяві ОСОБА_2 про перегляд за виключними обставинами Постанови Одеського апеляційного суду від 17 листопада 2023 року по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за порушення митних правил, передбачених ч.1 ст.483 МК України, яким заяву повернуто заявнику ОСОБА_2 .. Одеський апеляційний суд приймаючи рішення по заяві ОСОБА_2 28.08.2023 року зазначив, що постанова Одеського апеляційного суду від 17 листопада 2022 року, не може бути предметом перегляду за виключними обставинами, оскільки в КУпАП та МК України відсутні норми, що регулюють порядок перегляду за нововиявленими обставинами судових рішень ухвалених у справах про адміністративні правопорушення.

Щодо порушення прав ОСОБА_1 , який звертаючись до Хаджибейського районного суду м. Одеси 08 травня 2025 року, як потерпіла особа у вказаній адміністративній справі, просить скасувати раніше прийняті судові рішення, зокрема як і Малиновським районним судом міста Одеси 20 вересня 2022 року так і Одеським апеляційним судом 17 листопада 2022 року, суд дійшов наступних висновків.

Статтею 497 МК України визначено коло осіб, які беруть участь у провадженні у справах про порушення митних правил:

1) особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил;

2) власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу (заінтересовані особи);

3) представники осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та заінтересованих осіб (законні представники, представники, які діють на підставі довіреності, доручення);

4) захисники;

5) представники митних органів;

6) свідки;

7) експерти;

8) перекладачі;

9) поняті;

10) правовласники.

В контексті статті 497 МК України ОСОБА_1 , який зазначає себе потерпілою особою, не є особою, яка може бути залучена до участі у справі про адміністративні правопорушення за ч.1 ст.483 МК України, а тому не є суб`єктом, який може ініціювати питання про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами.

При розгляді вказаного питання, суддя звертає увагу, що відповідно до ст.269 Кодексу України про адміністративні правопорушення потерпілим є особа, якій адміністративнім правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду. При цьому порушником прав потерпілих, є особа, яка притягається до адміністративної відповідальності. Аналіз змісту заяв адвоката Ільченко К.Р., в інтересах ОСОБА_1 , свідчить проте, що, що ОСОБА_1 не має претензій до ОСОБА_2 , а вважає, що посадові особи Одеської митниці, здійснювали свої повноваження порушуючи вимоги закону.

Таким чином, ОСОБА_1 не позбавлений можливості звернутися до слідчого або прокурора з заявою про вчинення кримінального правопорушення, яка підлягає внесенню до ЄДРДР, відповідно до положень ст.214 КПК України.

Окрім, того, доводи адвоката про можливість застосування положень ст.459 КПК України при розгляді його заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови суду у справі про адміністративне правопорушення з огляду на неврегульованість цього питання у КУпАП та практику Європейського суду з прав людини, яка визнає адміністративне правопорушення як кримінальне, не заслуговують на увагу з таких підстав.

Покликання заявника на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Швидка проти України», яке містить висновки про можливість перегляду за нововиявленими обставинами постанови суду у справі про адміністративне правопорушення, є недоцільними, оскільки ця справа стосується порушення права заявника на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення, гарантованого ст. 2 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та несправедливість судового провадження. У вказаній справі не йдеться про можливість перегляду за нововиявленими обставинами постанов про накладення адміністративного стягнення.

Схожа за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2019 року (провадження № 51-4998ска19).

Зокрема, у вказаній постанові зазначено про те, що за правилами ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до апеляційного суду. При цьому нормами КУпАП не передбачена ні можливість касаційного оскарження постанови апеляційного суду у справі про адміністративне правопорушення, а ні можливість перегляду такої постанови Верховним Судом за нововиявленими обставинами. Так само нормами КПК не передбачено можливості перегляду за нововиявленими обставинами судових рішень у справах про адміністративні правопорушення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, здійснюючи тлумачення положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, неодноразово наголошував, що з огляду на каральну мету адміністративного стягнення, зокрема штрафу або позбавлення права керування транспортними засобами, провадження у справах про адміністративне правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції (рішення ЄСПЛ у справах: «Енгель та інші проти Нідерландів», «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Надточій проти України» та «Лучанінов проти України»).

Проте, такі висновки ЄСПЛ у наведених справах пов`язані не з необхідністю (потребою) безпосереднього застосування положень кримінального процесуального закону при розгляді справ про адміністративні правопорушення, як помилково зазначає заявник, а пов`язані зі змістом Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якій вжито термін «кримінальне обвинувачення». Зокрема ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. А стаття 2 Протоколу № 7 до Конвенції встановлює, що кожен, кого суд визнав винним у вчиненні кримінального правопорушення, має право на перегляд судом вищої інстанції факту визнання його винним або винесеного йому вироку.

Таким чином, норми КПК України не можуть бути застосовані за аналогією закону, оскільки регулюють провадження виключно щодо кримінальних справ і не поширюють свою дію на розгляд справ про адміністративні правопорушення.

У відповідності до ст.487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Чинний КУпАП надає стороні можливість оскаржити в апеляційному порядку постанову у справі про адміністративне правопорушення, що є справедливим і повністю відповідає ст.2 Протоколу № 7 до Конвенції щодо права кожного, кого суд визнав винним у вчиненні кримінального правопорушення, на перегляд судом вищої інстанції факту визнання його винним.

В даній справі реалізоване право на перегляд апеляційним судом постанови суду першої інстанції, якою він визнаний винним за ст.471 МК України і така процедура дотримана.

Також враховуючи в даному випадку рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року (№ 3236/03) у справі «Пономарьов проти України», згідно з яким жодна із сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язково рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її рішення.

Доводи заяви про перегляд постанови за нововиявленими обставинами зводяться до незгоди із вищевказаними судовими рішеннями, а оскільки місцевий загальний суд не наділений повноваженнями щодо перегляду постанови у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, відтак така постанова не може бути предметом перегляду за нововиявленими обставинами.

Враховуючи вищенаведене, приходжу до висновку, що заяву про перегляд рішень за нововиявленими обставинами слід повернути адвокату Ільченко Катерині Романівні, яка діє в інтересах ОСОБА_1 .

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 283, 294, 297-1 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА

Заяву адвоката Ільченко Катерини Романівни в інтересах ОСОБА_1 про перегляд рішень за нововиявленими обставинами - повернути особі, яка її подала.

На постанову суду може бути подана скарга до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Суддя І.О. Поліщук