Справа № 156/1601/24
Провадження № 3/156/79/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2025 року сел.Іваничі

Суддя Іваничівського районного суду Волинської області Бєлоусов А.Є., з секретарем судових засідань Степанець Т.В., за участі: поліцейської СРПП Відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Іваничі) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області капрала поліції Петровської Ю.М., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Болтіка А.С.,

розглянувши в режимі відкритих судових засідань (із застосуванням засобів відеоконференції) матеріали, які надійшли з Відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Іваничі) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП):

ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Древині Волинської області, є громадянкою України, здобула вищу освіту, не є працевлаштованою, перебуває у шлюбі, на утриманні має одну неповнолітню дитину, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; раніше не притягалась до адміністративної відповідальності, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

(справу розглянуто в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, роз`яснено зміст ст.63 Конституції України, ст. 268 КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

1.Опис обставин, установлених під час розгляду справи, щодо суті адміністративного правопорушення, котре ставиться в вину особі

1.1.Згідно з матеріалами про адміністративне правопорушення, які надійшли до суду з Відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Іваничі) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області, 21.12.2024 о 23 год 37 хв у сел. Іваничі по вул. 8 Березня водій ОСОБА_1 керувала автомобілем марки «BMW 118 D», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовилась, від керування транспортним засобом відсторонена.

1.2.У такому діянні ОСОБА_1 службові особи територіального органу Національної поліції вбачають порушення вимог п. 2.5. Правил дорожнього руху, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами), таке діяння кваліфіковане за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

2.Позиції учасників справи

2.1.Поліцейська СРПП ВПД № 1 (сел. Іваничі) ОСОБА_2 під час судового розгляду справи повідомила, що 21.12.2024 вона несла службу у складі наряду поліції у сел. Іваничі, поліцейські зупинили автомобіль марки «BMW 118 D» з метою перевірки документів, транспортним засобом керувала ОСОБА_1 , в салоні автомобіля було чути запах алкоголю, поліцейській запропонували водійці пройти тест для визначення можливого стану сп`яніння або на місці зупинки транспортного засобу, або в медичному закладі. ОСОБА_1 відмовилась виконувати цю вимогу співробітника поліції, пояснила, що не має часу їхати до закладу охорони здоров`я, бо у неї вдома мала дитина сама залишилась. Поліцейські роз`яснили водійці її права, надали можливість зателефонувати адвокату, після розмови з адвокатом ОСОБА_1 погодилась пройти тест у медичному закладі, однак поліцейська вже склала протокол про адміністративне правопорушення, тому водійку не було доставлено на медичне освідування. Поліцейська вважала, що у діянні ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП відмова водія від виконання законної вимоги поліцейського щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку.

2.2.Під час судового розгляду справи ОСОБА_1 своєї вини у скоєнні правопорушення не визнала, пояснила, що 21.12.2024 близько 23-ї год у сел Іваничі вона керувала автомобілем, їхала, щоб забрати брата з сел. Іваничі і відвезти його до с. Древині, разом із нею в салоні автомобіля була пасажирка ОСОБА_3 , її зупинив поліцейський патруль, вона вважає, що зупинка транспортного засобу була безпідставною. Під час перевірки документів поліцейські вказали, що у ОСОБА_1 начебто є ознаки алкогольного сп`яніння, хоча це не відповідало дійсності, поліцейські наполягали, щоб вона пройшла огляд для з`ясування можливого стану сп`яніння. ОСОБА_1 зателефонувала адвокатові для того, щоб отримати правничу допомогу в цій ситуації, адвокат спочатку не відповідав на телефонні дзвінки, згодом, через кілька хвилин відповів, надав консультацію. Після цього ОСОБА_1 погодилась пройти огляд для з`ясування можливого стану сп`яніння, але поліцейські їй повідомили, що будуть складати протокол, ОСОБА_1 просила співробітників поліції доставити її для огляду до закладу охорони здоров`я, проте їй було відмовлено. Відразу після завершення оформлення матеріалів у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 разом з подругою, яка виконувала функцію водія автомобіля, поїхав до лікарні у м. Нововолинську, там пройшла у лікаря огляд щодо можливого визначення стану сп`яніння, згідно з висновком лікаря ОСОБА_1 була тверезою.

2.3.Захисник адвокат Болтік А.С. зауважив, що співробітниками поліції не доведена винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, кваліфікованого за ч.1 ст. 130 КУпАП, пояснив, що його підзахисна не мала реальної можливості отримати консультацію адвоката до того, як поліцейські склали щодо неї протокол, після отримання правової допомоги ОСОБА_1 погодилась проходити огляд для з`ясування можливого стану сп`яніння, проте поліцейські не доставили водійку до закладу охорони здоров`я, натомість вирішили притягнути її до відповідальності. Тому ОСОБА_1 змушена була самостійно звернутись до медичного закладу для проходження огляду, за результатами огляду виявилась тверезою. Захисник просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , оскільки в діянні цієї особи відсутній склад правопорушення.

3.Досліджені під час судового розгляду справи докази

3.1.Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобами фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

3.2.Як докази винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, кваліфікованого за ч.1 ст. 130 КУпАП, службовими особами територіального органу Національної поліції були надані до суду:

1)протокол про адміністративне правопорушення від 21.12.2024 серії ЕПР1 № 202214, складений поліцейською СРПП Відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Іваничі) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області Петровською Ю.М. щодо ОСОБА_1 (а. с. 1);

2)рапорт в електронній формі, зареєстрований 22.12.2024 в журналі єдиного обліку територіального органу Національної поліції за № 2825, де зафіксовано інформацію від капрала поліції ОСОБА_2 про те, що у сел. Іваничі наряд «Проєкт 12» під час патрулювання зупинив транспортний засіб марки «БМВ», за кермом перебуває ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (а.с.2);

3)акт від огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , складений капралом поліції ОСОБА_2 (дата складення документа не вказана), де зазначено, що огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками «… різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови…», в графі «результати огляду на стан сп`яніння» міститься запис «не проводився», в графі документа «з результатами згоден» записано «відмовилась, бо не проходила» (а. с. 3);

4)направлення на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння ОСОБА_1 до КНП «Нововолинська центральна міська лікарня» (дата та час складення документа поліцейським 21.12.2024 о 23 год 30 хв), у документі містяться записи «у результаті огляду, проведеного уповноваженою особою виявлені ознаки сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови», в графі «результати огляду» записи відсутні, в графі «особу на огляд у заклад охорони здоров`я доставив» зазначено «не доставлявся» (а. с. 4);

5)письмове зобов`язання до протоколу серії ЕПР1 № 202214, згідно з яким ОСОБА_1 була відсторонена від керування транспортними засобами і зобов`язалась не керувати ними у стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння (а. с. 5);

6)рапорт капрала поліції Петровської Ю.М. від 21.12.2024, адресований начальнику ВПД № 1 (сел. Іваничі) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області капітану поліції Слюсаруку Т.П., про застосування співробітником поліції заходу забезпечення провадження у справі про адміністративне правопорушення відсторонення водія від керування транспортним засобом (а. с. 6);

7)бланк письмових пояснень, заповнений від імені ОСОБА_1 (дата документа 21.12.2024), де з приводу події можливого правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 була зупинена поліцейськими безпідставно, розпочала спілкування з поліцейськими після отримання консультацій від свого адвоката, відмовилась проходити тест для з`ясування можливого стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки, але готова пройти такий тест у лікарні (а. с. 7);

8)довідка поліцейської СРПП капрала поліції Петровської Ю.М. (дата складення довідки не вказана), згідно з якою ОСОБА_1 отримувала посвідчення водія серії НОМЕР_3 , видане 05.01.2026 ТСЦ 0744, категорії «В» (а. с. 8);

9)копія постанови поліцейської СРПП Петровської Ю.М. від 21.12.2024 серії ЕНА № 3705949, згідно з якою за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, до ОСОБА_1 застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн. (а. с. 9);

10)відеозапис з бодікамер співробітників поліції, де зафіксована процедура складання протоколу у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 (а. с. 12);

11)супровідний лист від 23.12.2024 № 76573-2024 начальника Відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Іваничі) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області Слюсарука Т.П. про направлення матеріалів у справі про адміністративне правопорушення для розгляду до Іваничівського районного суду Волинської області (а.с.11).

3.3.Будь-яких інших доказів у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 службовими особами територіального органу Національної поліції до суду не надано.

3.4.Крім того, захисник адвокат Болтік А.С. надав для огляду в судовому засіданні диск з аудіо записом розмови з мобільного телефону ОСОБА_1 , здійсненої 21.12.2024 з її адвокатом з приводу зупинення її співробітниками поліції та вимоги поліцейських пройти огляд для з`ясування можливого стану сп`яніння, скріншоти з дисплея мобільного телефону ОСОБА_1 , на яких зафіксовані її спроби зателефонувати адвокатові 21.12.2024 о 23:25, о 23:24, о 23:36 (а. с. 38, 39), копії письмового звернення ОСОБА_1 від 22.12.2024 до медичного закладу для проходження огляду, акта огляду від 22.12.2024, окремих сторінок журналу реєстрації медичних оглядів за 2024 рік, медичного висновку лікаря КНП «Нововолинська центральна міська лікарня» ОСОБА_4 від 22.12.2024 № 74/зв, дата та час огляду 22.12.2024 о 01 год 20 хв (згідно з яким ОСОБА_1 була тверезою) (а. с. 59-61), копію скарги, поданої ОСОБА_1 на незаконні дії працівника поліції 29.01.2025 до Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області (а. с. 47-49).

3.5.Також за клопотанням сторони захисту в судовому засіданні здійснено допит свідка ОСОБА_5 , котрий пояснив, що він разом з братом ОСОБА_6 ОСОБА_7 21.12.2024 після 23-ї год гуляв у сел. Іваничі, ОСОБА_8 їхала автомобілем, щоб відвезти брата додому, її зупинили поліцейські по вул. 8 Березня, співробітники поліції перевіряли документи водійку, потім запропонували їй пройти огляд для з`ясування можливого стану сп`яніння, ОСОБА_8 телефонувала своєму адвокатові, він надав їй консультацію, пояснив, як себе поводити в такій ситуації, після цього ОСОБА_8 погодилась поїхати в лікарню для проходження огляду, проте поліцейські її не повезли до медичного закладу, чому не пояснили зовсім, вони просто сиділи в службовому автомобілі і складали матеріали про правопорушення.

3.6.Надані захисником письмові пояснення ОСОБА_9 від 10.03.2025 суддя не бере до уваги та не оцінює через те, що з`ясування у такий спосіб змісту показань свідка суперечитиме засадам безпосередності дослідження доказів, притаманним судочинству в Україні.

3.7.Так, Верховний Суд у постанові від 01.02.2021 у справі № 127/4546/16-к (провадження № 51-4127км18) зазначив, що безпосередність дослідження доказів означає звернену до суду вимогу закону про дослідження ним всіх зібраних у конкретному провадженні доказів шляхом допиту обвинувачених, потерпілих, свідків, експерта, огляду речових доказів, оголошення документів, відтворення звукозапису і відеозапису тощо. Ця засада судочинства має значення для повного з`ясування обставин провадження та його об`єктивного вирішення. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами, здійснити їх оцінку за визначеними законом критеріями і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного провадження. Недотримання засади безпосередності призводить до порушення інших засад провадження, таких як презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, змагальність сторін та свобода в поданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їхньої переконливості. Тому засада безпосередності виступає необхідним елементом процесуальної форми судового розгляду, недотримання її судом означає, що докази, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, не можуть бути визнані допустимими і враховані при постановленні судового рішення.

3.8.З огляду на таке, суддя повертає захиснику Болтіку А.С. письмові пояснення ОСОБА_9 від 10.03.2025 і не надає цьому документу оцінки у постанові, ухваленій за підсумками розгляду справи.

4.Оцінка судді

4.1.Суддя, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, дійшов таких висновків.

4.2.Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

4.3.За змістом ст. 9 КУпАП єдиною підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність у її діях (бездіяльності) складу адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

4.4.Норми ч.1 ст. 130 КУпАП передбачають адміністративну відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

4.5.Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Органи державної влади, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Основного Закону).

4.6.Нормами ст. 62 Конституції України визначено основоположні засади презумпції невинуватості. Зокрема, обов`язок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення; всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

4.7.Згідно зі ст. 9 Основного Закону чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Україною 17.07.1997 ратифікована Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 1950), яка набрала чинності для України 11.09.1997. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

4.8.Нормами п.2 ст. 6 згаданої Конвенції передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

4.9.Тлумачення поняття «кримінальне обвинувачення» у практиці Європейського суду з прав людини відрізняється своєю «автономністю». Суд сприймає кримінальне обвинувачення як універсальне поняття, яке є наслідком будь-яких діянь протиправного характеру незалежно від ступеню їх суспільної небезпечності.

4.10.«Обвинувачення» відповідно до положень ст. 6 п.1 згаданої Конвенції може бути визначено як «офіційне повідомлення, надане особі уповноваженими представниками влади, в підтвердження того, що вона вчинила злочин», визначення, яке відповідає критерію, що «ситуація (підозрюваного) суттєво погіршилась» (рішення від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заява № 66561/01, п.70).

4.11.Також Суд у рішенні від 06.09.2005 у справі «Салов проти України», заява № 65518/01, п.65, зазначив, що поняття «обвинувачення» має «автономне» значення; воно повинно розумітися в сенсі Конвенції, а не лише в контексті його значення в національному праві. Таким чином, воно може визначатися як «офіційне повідомлення особи компетентним органом державної влади, в якому стверджується, що особа вчинила кримінальний злочин», визначення, яке також відповідає поняттю «впливу важливих наслідків для стану підозрюваного».

4.12.У рішенні у справі «Делькур проти Бельгії» (Delcourt v. Belgium) від 17.01.1970, заява № 2689/65, Європейський суд з прав людини дійшов висновку про те, що в п.1 ст. 6 згаданої Конвенції вміщено концепцію терміну «кримінальне обвинувачення», яка характеризується скоріше матеріальним, аніж формальним характером.

4.13.Суттєвою ознакою застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є те, що Європейський суд з прав людини не пов`язує термін «обвинувачення» із власне обвинувальним висновком, що складається органами слідства по закінченню досудового розслідування. Для визначення кримінального характеру того чи іншого обвинувачення Суд застосовує три послідовні критерії (критерій національного права, критерій адресатів, критерій форми і тяжкості правових наслідків).

4.14.Ураховуючи, що національним законодавством України (ч.1 ст. 130 КУпАП) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, розглядається як делікт, вказана норма поширює свою дію на невизначене коло осіб, тягне за собою застосування до винних осіб значної суми штрафу, тривале позбавлення особи спеціального права, суддя у цьому випадку оцінює процедуру складання службовими особами територіального органу Національної поліції щодо ОСОБА_1 матеріалів у справі про адміністративне правопорушення як таку, що підпадає під дію ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

4.15.З огляду на зміст протоколу про адміністративне правопорушення від 21.12.2024 серії ЕПР1 № 202214, складеного щодо ОСОБА_1 , та заперечення останньою своєї вини, службові особи територіального органу Національної поліції повинні довести той факт, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом з певними ознаками алкогольного сп`яніння, у відповідь на законну вимогу поліцейського відмовилась пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

4.16.Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не може бути визнаний достатнім доказом вини ОСОБА_1 у цій справі в розумінні ст.251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, котра притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумнівів у судді.

4.17.Надані співробітникам поліції письмові пояснення ОСОБА_1 від 21.12.2024 вказують на те, що водійка автомобіля «на вул. 8 Березня сел. Іваничі відмовилась проходити тест на алкогольне сп`яніння, але готова здати тест в лікарні». Також свідок ОСОБА_5 у своїх показаннях підтвердив, що ОСОБА_10 після зупинки її патрулем поліції телефонувала своєму адвокатові, він надав їй консультацію, пояснив, як себе поводити в такій ситуації, тож ОСОБА_8 погодилась поїхати в лікарню для проходження огляду, проте поліцейські її не повезли до медичного закладу.

4.18.На відеозапису процедури складання протоколу у справі про адміністративне правопорушення, на аудіо записах з особистого телефону ОСОБА_1 , зафіксовано, як поліцейський патруль зупинив автомобіль марки «BMW 118 D», за кермом транспортного засобу була жінка, її особу ідентифіковано як ОСОБА_1 , поліцейські перевіряли документи на автомобіль та посвідчення водія, під час перевірки документів запідозрили наявність у водійки стану алкогольного сп`яніння, запропонували їй пройти огляд в установленому законом порядку. ОСОБА_1 спочатку кілька разів телефонувала адвокатові, щоб отримати правову допомогу в цій ситуації, адвокат не відповів на кілька телефонних дзвінків, потім відповів, спілкувався з водійкою, надавав їй консультації та практичні поради. Коли жінка завершила розмову з адвокатом, вона висловила поліцейським свою позицію, відмовилась продувати алкотестер на місці зупинки транспортного засобу, але при цьому погодилась пройти огляд у медичному закладі, просила співробітників поліції її туди доставити. Однак поліцейські повідомили, що вже склали на ОСОБА_1 протокол у справі про адміністративне правопорушення.

4.19.Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений нормами ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (зі змінами і поповненнями), Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затв. наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, зареєстр. у Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858.

4.20.Так, згідно з п. 2 розд. І згаданої Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

4.21.Згідно з п. 6 розд. І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

4.22.Згідно з п.7 розд. І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

4.23.Аналіз зазначених норм дозволяє дійти висновку про те, що водій вважається таким, що порушив вимоги п.2.5. Правил дорожнього руху, лише у разі його відмови від проходження в установленому порядку огляду, з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров`я. При цьому згідно з диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП під відмовою від проходження огляду законодавець розуміє умисну та свідому дію особи, виражену у небажанні вчиняти активні дії для проходження огляду на стан сп`яніння, за умови наявності для цього усіх необхідних умов.

4.24.Водночас правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися відповідними доказами.

4.25.Зі змісту відеозаписів з бодікамер поліцейських вбачається, що автомобіль, керований ОСОБА_1 , був зупинений співробітниками поліції 21.12.2024 о 23 год 20 хв, щодо водійки було складено протокол у справі про адміністративне правопорушення 21.12.2025 о 23 год 50 хв. ОСОБА_1 22.12.2024 о 01 год 23 хв (впродовж 2 годин з моменту встановлення підстав для такого огляду) пройшла медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. При цьому в матеріалах справи міститься складене поліцейським направлення на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння ОСОБА_1 до КНП «Нововолинська центральна міська лікарня» (дата та час складення документа капралом поліції ОСОБА_2 21.12.2024 о 23 год 30 хв), у документі в графі «особу на огляд у заклад охорони здоров`я доставив» зазначено «не доставлявся». Водночас ОСОБА_1 після отримання консультацій від адвоката просила доставити її до медичного закладу для огляду на можливий стан алкогольного сп`яніння, однак поліцейські на це відповіли відмовою. Таким чином у особи, котра притягалась до адміністративної відповідальності, залишалось лише її право пройти медичний огляд з власної ініціативи для доведення власної невинуватості.

4.26.Подальші дії ОСОБА_1 (добровільна згода поїхати до медичного закладу для проходження огляду, написання заяви, проходження огляду впродовж 2-х годин з моменту встановлення підстав для такого огляду) в сукупності ставлять під сумнів доведеність вини водійки в тому, що вона відмовилась пройти медичний огляду для встановлення стану сп`яніння чи його відсутності у закладі охорони здоров`я.

4.27.Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності. Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

4.28.За таких обставин суддя дійшов висновку, що службовими особами територіального органу Національної поліції не доведено належними та допустимими доказами наявності в діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, отже, суддя констатує відсутність правових підстав для притягнення останньої до адміністративної відповідальності.

4.29.Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

4.30. Згідно зі ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате провадження підлягає закриттю, зокрема, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. При наявності обставин, передбачених ст. 247 КУпАП орган (посадова особа) по справі про адміністративне правопорушення виносить постанову про закриття справи (ст. 284 КУпАП).

Керуючись ст. 7,9,247,280,284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю в її діянні складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення (складення) постанови.

Постанова набирає законної сили після спливу встановленого законом строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після перегляду справи апеляційним судом.

Повний текст цієї постанови складено, проголошено, надано для ознайомлення учасникам справи 02.05.2025 о 15 год. 45 хв.

Суддя А. Є. Бєлоусов