Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2025 року м. Рівне

Рівненський апеляційний суд в складі судді Шимківа С.С., з участю секретаря судового засідання Москалик Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Крижова Сергія Володимировича на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 19 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 19 березня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Не погодившись із постановою суду, захисник ОСОБА_1 адвокат Крижов С.В. оскаржив її в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі заперечує винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення та зазначає, що суд першої інстанції розглянув справу за його відсутності, чим порушив його право на захист і позбавив можливості надати суду свої доводи та заперечення стосовно обставин правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП. Стверджує, що автомобілем керував не ОСОБА_1 , а його товариш ОСОБА_2 , а тому ОСОБА_1 необґрунтовано притягнуто до відповідальності за ст. 122-4 КУпАП.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши учасників справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є в тому

_______________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 569/2777/25 Суддя в суді І інстанції Яковлєв Д.В.

Провадження № 33/4815/361/25 Суддя в апеляційній інстанції Шимків С.С.

числі всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №237902 від 04.02.2025 року вбачається, що 03 лютого 2025 року о 22 год. 12 хв., у м. Рівне, на вул. Міцкевича, 1, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Volkswagen, р.н. НОМЕР_1 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, залишив її місце.

ОСОБА_1 інкримінується порушення п.2.10а Правил дорожнього руху України та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди (п. 2.10а ПДР України).

Стаття 122-4 КУпАП передбачає відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні.

Суб`єктивна сторона цього правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені правила дорожнього руху і прагне до цього.

Суб`єктом правопорушення є, зокрема, водій транспортного засобу.

Пунктом 27 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" визначено термін "керування транспортним засобом", за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Сторона захисту заперечує, що 03 лютого 2025 року о 22 год. 12 хв., у м. Рівне, на вул. Міцкевича, 1, ОСОБА_1 був водієм та керував транспортним засобом Volkswagen, р.н. НОМЕР_1 , і будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, залишив її місце.

В обґрунтування таких заперечень доводить, що автомобілем керував товариш ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , який попросив у нього автомобіль щоб з`їздити на дачу, де спрацювала система охорони будинку. У подальшому, йому подзвонив ОСОБА_2 і сказав, що під час виїзду із паркувального місця він зачепив сусідній автомобіль та просив прибути його до автомобіля для врегулювання ДТП, оскільки він ймовірно перебуває у розшуку територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, у зв`язку з чим не бажає контактувати із працівниками поліції.

У судовому засіданні апеляційного суду було допитано в якості свідка ОСОБА_2 , який, будучи під присягою, підтвердив пояснення ОСОБА_1 , що саме він керував автомобілем і допустив ДТП, а через острах мобілізації попросив ОСОБА_1 взяти вину на себе.

Разом з цим, у судовому засідання захисник ОСОБА_1 наголошував, що він був позбавлений можливості клопотати про допит свідка в суді першої інстанції, адже розгляд справи відбувся за відсутності сторони захисту.

Крім того, ОСОБА_1 зазначив, що наявні у справі його письмові пояснення були написані з метою якнайшвидшого вирішення дорожньо-транспортної пригоди під диктовку працівника поліції.

До протоколу про адміністративне правопорушення, який складений відносно ОСОБА_1 , не долучено відеозаписів ні з нагрудної камери працівника поліції, ні з камер зовнішнього спостереження, що дозволяло б «поза розумним сумнівом» ідентифікувати особу водія.

У матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 автомобілем.

Письмові пояснення ОСОБА_3 , яка була очевидцем ДТП, на особу ОСОБА_1 не вказують.

Таким чином, факт керування ОСОБА_1 автомобілем доводиться лише обставинами, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, які не підтверджені будь-якими іншими доказами, а відтак не можуть лежати в основі судового рішення.

Протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені у ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності (Постанова ВС від 15 травня 2019 року у справі № 537/2088/17).

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

При цьому, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа " Коробов проти України " № 39598 / 03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v.the UnitedKingdom ), п. 161, Series A заява № 25).

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 належними та допустимими доказами не доведена, а обставини зазначені у протоколі "поза розумним сумнівом" не знайшли свого підтвердження.

Таким чином, при винесенні місцевим судом оскаржуваної постанови, порушені принципи всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин, не досліджено всіх фактичних обставин справи, що призвело до хибного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи події і складу адміністративного правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП).

За таких обставин, постанова місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.294 КУпАП, Рівненський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Крижова Сергія Володимировича задовольнити.

Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 19 березня 2025 року скасувати.

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого 122-4 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 08 травня 2025 року.

Суддя Рівненського

апеляційного суду Шимків С.С.