Справа № 211/2153/25
Провадження № 3/211/1266/25
П о с т а н о в а

і м е н е м У к р а ї н и

12 травня 2025 року суддя Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Ткаченко С.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 185 КУпАП, -

встановила:

відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АА №068577 від 24.02.2025, гр. ОСОБА_1 24.02.2025 о 02:55 год. у м. Кривий Ріг, Довгинцівський район, вул. Магістральна, 12, знаходячись з явними ознаками алкогольного сп`яніння у громадському місці - під`їзді та на вулиці, висловлювався нецензурною лайкою, а саме порушував громадський спокій, на законну вимогу інспекторів припинити нецензурно висловлюватись - почав кидатись на працівників поліції, хапати за одяг та ліз у бійку, та не виконував законні вимоги працівників поліції щодо припинення правопорушення, намагався втекти, чинив опір.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 185 КУпАП.

ОСОБА_1 , будучи своєчасно сповіщеним про місце і час судового розгляду справи, до суду не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надав. Окрім того, ОСОБА_1 був підданий приводу. Однак, з матеріалів справи слідує, що постанова судді Довгинцівського районного суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.04.2025 про його привід не виконана.

За таких обставин слід зазначити, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, коли кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

У відповідності до ч. 1 ст.7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Приймаючи до уваги поведінку ОСОБА_1 , який до суду не з`явився, враховуючи, що його явку не було забезпечено працівниками поліції, з метою розгляду справи у розумні строки, справа розглянута в межах складеного протоколу про адміністративне правопорушення та на підставі наявних у ній доказів.

Правилами ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП. У матеріалах справи відсутні конкретні допустимі докази, які б свідчили про вчинення ним правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Так, працівниками поліції, в порушення вимог ст. 251 КУпАП, не долучено до матеріалів справи відповідного відеозапису, у зв`язку з чим суд не має можливості належним чином встановити, чи мав місце факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення.

Окрім того, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено свідків вчинення ним зазначеного адміністративного правопорушення, натомість як слідує з протоколу адміністративне правопорушення вчинено у громадському місці. Отже, суддя приходить до висновку, що працівниками поліції не надано до суду належних доказів про те, що подія мала місце.

Сам по собі протокол, що складений працівником поліції, не може бути джерелом доказів.

Будь-які інші докази, які б з достовірністю підтверджували вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суду не надані.

На думку суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

Відповідно до ст. 277 КУпАП справи про адміністративне правопорушення, передбачені ст. 185 КУпАП розглядаються протягом доби. Відповідно до ст. 268 КУпАП, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 185 КУпАП, присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Явка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, до суду не забезпечена.

Розгляд справи у відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП, законом заборонений, правопорушник до суду органом, який склав матеріал про адміністративне правопорушення, не доставлений, привід не виконаний.

У контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Санкція ст. 185 КУпАП передбачає стягнення у вигляді арешту, а тому дана справа про адміністративне правопорушення розглядається з дотриманням стандартів ЄСПЛ, притаманних кримінальному провадженню.

Також суддя приймає до уваги, що ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачає, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП, але працівники поліції, всупереч цих вимог, не забезпечили відповідного доказового матеріалу у справі на обґрунтування складеного протоколу про адміністративне правопорушення.

Також у якості доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суду надано рапорт працівника поліції.

Однак, у розумінні правової позиції, висловленої у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 №489/4827/16а, вбачається, що свідчення службової особи інспектора патрульної поліції не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху, тому і вищевказаний рапорт працівника поліції не можна вважати доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Практика Європейського суду з прав людини показує, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Згідно з ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи викладене вище слід зазначити, зважаючи на практику ЄСПЛ у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява №926/08), суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, ОСОБА_1 до суду не з`явився, безпосередньо суду своїх пояснень не надав, при складанні протоколу пояснень також не надав. Отже, під час судового розгляду справи не знайшло свого підтвердження належними та достовірними доказами те, що останній вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185КУпАП.

За таких обставин в діях ОСОБА_1 не встановлено ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, відповідно якого провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 33-35, 185, 247, 280, 283, 284, 294 КУпАП, -

постановив:

на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП закрити, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду в десятиденний строк з дня винесення постанови.

Суддя: С. В. Ткаченко