Справа № 135/289/25
Провадження № 3/135/124/25
ПОСТАНОВА

іменем України

29.04.2025 м. Ладижин

Суддя Ладижинського міського суду Вінницької області Волошина Т.В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та його захисника Долі О.А., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з відділення поліції № 3 Гайсинського районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області, щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом серії ЕПР-1 № 252789 від 21 лютого 2025 року, складеним інспектором ВП № 3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області капітаном поліції Брудницьким Я.В., ОСОБА_1 21 лютого 2025 року о 11:20 у м. Ладижин по вул. Героїв Небесної Сотні керував транспортним засобом «Opel Astra», номерний знак НОМЕР_1 , під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що кваліфіковано як порушення п. 2.9 «а» ПДР України та відповідно оформлено за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. Пояснив, що є військовослужбовцем та з 31.01.2025 перебуває у відрядженні у військовій частині НОМЕР_2 , що дислокується в АДРЕСА_1 .

Крім того, зазначив, що має наслідки бойових травм, отриманих під час захисту Батьківщини, що потребують постійного лікування. Зокрема, 21.02.2025, зранку, приблизно о 07:00 годині, для зняття серцевих спазмів він прийняв одну капсулу препарату Барбовал, призначеного його лікуючим лікарем ОСОБА_2 . Про те, що вживання зазначеного препарату може впливати на здатність керувати транспортним засобом, він не знав, і лікар його про це не попереджала. Наголосив, що не вживає алкогольних напоїв або наркотичних засобів, а прийом лікарського засобу був вимушеним заходом через стан здоров`я, а не з метою отримання задоволення чи інших суб`єктивних мотивів.

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адвокат Доля О.А., діючи в інтересах ОСОБА_1 , просила суд закрити провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення.

У своєму клопотанні адвокат послалася на наступне.

Згідно з направленням водія транспортного засобу для проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеним 21.02.2025 інспектором СРПП ВП № 3 Гайсинського РУП, капітаном поліції Брудницьким Я.В., в графі «ознаки сп`яніння» зазначено лише про звуження зіниць. Однак на відеозаписі, долученому до матеріалів справи, такі ознаки зовні не зафіксовані, а супутні ознаки такі як запах лікарських препаратів із порожнини рота, порушення координації, почервоніння шкіри не виявлялися.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР-1 № 252789 не вказано, що ОСОБА_1 пропонувалося пройти огляд на стан перебування під впливом лікарських засобів на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів, і, відповідно, не зафіксовано його відмову від такого огляду. Водночас, матеріали справи не містять належним чином оформленої відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на місці.

Щодо висновку лікаря закладу охорони здоров`я від 21.02.2025, то у ньому зазначено, що ОСОБА_1 перебував під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Однак, як вказує адвокат, із відеозапису, долученого до матеріалів справи, незрозуміло, яким саме пристроєм проводився огляд, які при цьому були результати і яким чином було встановлено факт перебування особи під впливом лікарських препаратів.

На думку захисника, така вимога поліцейських проходити огляд лише у закладі охорони здоров`я без пропозиції попереднього огляду на місці зупинки транспортного засобу є неправомірною та суперечить Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженій спільним наказом МВС та МОЗ України.

У зв`язку з цим захисник стверджує, що дії ОСОБА_1 не утворюють складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та її захисника, суд дійшов наступних висновків.

Європейський суд з прав людини у своїй усталеній практиці неодноразово висловлював правову позицію щодо особливостей розгляду справ про адміністративні правопорушення на національному рівні. Зокрема, у рішенні у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» були сформульовані три основні критерії, за наявності хоча б одного з яких провадження повинне розцінюватися як «кримінальне» у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

До таких критеріїв належать: критерій національного законодавства надання діянню статусу злочину згідно із внутрішнім правом держави; критерій характеру правопорушення якщо правопорушення має загальноправовий (а не дисциплінарний або спеціальний) характер і поширюється на невизначене коло осіб; критерій суворості покарання якщо за правопорушення передбачено істотно сувору санкцію, яка має каральний чи стримувальний характер (наприклад, великий штраф, позбавлення спеціального права тощо).

Ці критерії неодноразово підтверджувалися в подальших рішеннях ЄСПЛ, зокрема у справах: «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України» та інших.

З огляду на це, суд зазначає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП, за своїм змістом та правовими наслідками відповідає критеріям, визначеним Європейським судом з прав людини для застосування кримінальних процесуальних гарантій. Така кваліфікація обумовлена, зокрема, серйозністю наслідків у вигляді значного штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами.

У зв`язку із викладеним, при розгляді цієї справи, оцінці доказів та ухваленні рішення суд виходить із необхідності дотримання стандартів, властивих кримінальному судочинству, зокрема принципу презумпції невинуватості, вимоги доведеності вини «поза розумним сумнівом», а також недопустимості використання доказів, отриманих із порушенням закону.

Згідно з частиною першою статті 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

За змістом статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з положеннями статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статей 254, 255, 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Пунктом 9 розділу 2 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції визначено, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема: у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» - суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення) та в межах якого судом розглядається справа про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР-1 № 252789, дослідженого судом, вбачається, що 21 лютого 2025 року о 11:20 у м. Ладижин по вул. Героїв Небесної Сотні ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Зазначені дії були кваліфіковані як порушення п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та оформлені за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Судом також досліджено такі докази: направлення інспектора ВП № 3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, капітана поліції Брудницького Я.В., щодо проведення медичного освідування на факт вживання алкогольних, наркотичних речовин водієм від 21 лютого 2025 року; висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 19 від 21 лютого 2025 року; DVD диск з відеозаписом проведення огляду на стан сп`яніння; військовий квиток серії НОМЕР_3 , який виданий 03.08.2022 ОСОБА_1 ; посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_4 , яке видане 11.082023 ОСОБА_1 ; посвідчення про відрядження військовослужбовця ОСОБА_1 , яке видане командиром ВЧ НОМЕР_5 за № 17 від 30.01.2025; медичну документацію ОСОБА_1 .

Ухвалюючи рішення, суд кладе в основу відомості з відеозапису, на якому зафіксовано перебіг подій, що відповідають змісту інших процесуальних документів та вимогам достовірності доказів.

Із зазначеного відеозапису вбачається, що працівники поліції, зупинивши транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , здійснили перевірку документів, після чого запропонували пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі. ОСОБА_1 повідомив, що є військовослужбовцем та перебуває у службовому відрядженні, і погодився пройти медичний огляд. У результаті такого огляду було встановлено факт перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У матеріалах справи наявні належні та допустимі докази, що підтверджують статус ОСОБА_1 як діючого військовослужбовця, який на момент зупинки транспортного засобу перебував у службовому відрядженні. Зокрема, долучено посвідчення про відрядження № 17 від 30.01.2025, видане сержанту ОСОБА_1 командиру відділення радіоелектронної боротьби військової частини НОМЕР_5 , згідно з яким він був направлений у відрядження до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ) на невизначений строк. Посвідчення підписане командиром військової частини та скріплене гербовою печаткою. Отже, встановлено, що на момент зупинки транспортного засобу 21.02.2025 ОСОБА_1 виконував обов`язки військової служби.

Оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем, щодо нього повинен застосовуватись спеціальний порядок проведення огляду на стан сп`яніння, встановлений статтею 266-1 КУпАП.

Згідно ч.ч.2,3,9 ст. 266-1 КУпАП огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

У межах розгляду справи встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані впливу лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Водночас, із відеозапису, долученого до матеріалів справи, вбачається, що ще до початку проведення медичного огляду особа повідомила працівників поліції про свій статус військовослужбовця та перебування у службовому відрядженні.

Відповідно до частини третьої статті 266-1 КУпАП, у разі наявності підстав вважати, що військовослужбовець перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд такої особи може бути проведений виключно посадовою особою, уповноваженою на це начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів, у порядку, визначеному частинами другоюсьомою цієї статті.

Суд констатує, що в даному випадку встановлений законом спеціальний порядок огляду військовослужбовця не було дотримано. Враховуючи категоричний імператив частини дев`ятої статті 266-1 КУпАП, огляд, проведений із порушенням зазначеного порядку, є недійсним, а його результати недопустимими доказами. При цьому факт перебування особи на військовій службі є вирішальним для обрання відповідної процедури та має правове значення незалежно від того, давала вона згоду на огляд чи ні.

Разом з тим суд виходить із того, що згода чи незгода військовослужбовця пройти огляд чи його фактичне проходження значення не має, оскільки норма ст. 266-1 КУпАП має імперативний характер, описує випадки і процедуру огляду військовослужбовців (якщо є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях (за кермом, зокрема) і адресована службовим особам, які повинні провести такий огляд з дотриманням визначеної процесуальної форми.

Формальний підхід до розгляду справи є неприпустимим, а самого факту перебування керування транспортним засобом під впливом лікарських препаратів, які знижують увагу та швидкість реакції недостатньо для притягнення вказаної особи до адміністративної відповідальності по ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки такий огляд проведений з порушенням ст. 266-1 КУпАП.

Зазначені вище обставини у своїй сукупності свідчать про відсутність в матеріалах справи безспірних і дійсних доказів того, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, зокрема, керування транспортним засобом під впливом лікарських препаратів, які знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право вважатися невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в порядку, передбаченому законом.

У рішенні у справі «Barbera, Messegua and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1988 року (п. 7778, Series A № 146), Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип презумпції невинуватості передбачає, серед іншого, обов`язок судів утримуватися від попереднього припущення вини особи. Судді повинні розглядати справу без упередженості, а будь-які сумніви щодо винуватості особи мають тлумачитися на її користь.

Крім того, Європейський суд у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom, рішення від 18 січня 1978 року, п. 161, Series A № 25) сформулював стандарт доказування «поза розумним сумнівом», згідно з яким відповідальність особи не може ґрунтуватися лише на припущеннях або формальних обставинах. Докази мають бути достатньо переконливими, чіткими, послідовними і не суперечити іншим встановленим фактам.

У цьому контексті сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є доказом вини особи, якщо інші докази, отримані у справі, не підтверджують наявність складу правопорушення з дотриманням процесуальних вимог. Такий протокол не створює презумпції вини і не може визнаватися беззаперечним доказом винуватості особи, особливо якщо є сумніви у допустимості або достовірності зібраних доказів.

З урахуванням викладеного, наявність сумнівів у допустимості ключового доказу (результатів огляду), отриманого з порушенням спеціального порядку, а також відсутність інших належних і допустимих доказів, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, унеможливлює висновок про наявність у його діях складу правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Отже, провадження у справі підлягає закриттю відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 7, 9, 245, 247, 251, 252, 255, 256, 266-1, 268, 276280, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР-1 № 252789 від 21 лютого 2025 року, - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду через Ладижинський міський суд Вінницької області.

Суддя