ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2025 року селище Підволочиськ

Суддя Підволочиського районного суду Тернопільської області Сташків Н.Б., розглянувши матеріали, які надійшли від Відділення поліції №5 (смт. Підволочиськ) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

13 червня 2024 року близько 22:30 годині ОСОБА_1 , рухаючись в напрямку с. Шельпаки, керувала транспортним засобом марки «Nissan Quasquai» д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager 6820, результат тесту 0,60‰. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що передбачено адміністративну відповідальність за вчинення правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, подала до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із станом здоров`я. Раніше ОСОБА_2 надала пояснення про те що не визнає свою вину у скоєнні інкримінованого їй адміністративного правопорушення, у стані алкогольного сп`яніння вона транспортним засобом не керувала, також 02 жовтня 2024 року ОСОБА_1 подала до суду заяву в якій вказала, що 13 червня 2024 року о 22:30 годині в с. Шельпаки вона з явними ознаками алкогольного сп`яніння чи в стані алкогольного сп`яніння транспортним засобом не керувала. Пояснила, що вона будучи учасницею ДТП, винною у скоєнні якого є інша особа, перебуваючи у шоковому стані та вжила алкогольний напій, пиво, вже після ДТП. Свідком чого був ОСОБА_3 . Тому вважає обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення такими що не відповідають дійсності, а отже в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того ОСОБА_1 вже неодноразово подавала до суду клопотання про відкладення розгляду справи з різних причин, в тому числі 09 травня 2025 року подала до суду заяву про в якій вказала що вона розірвала договір з адвокатом та просила суд надати їй час для пошуку та залучення іншого адвоката, враховуючи що справа про адміністративне правопорушення надійшла до суду ще 20 червня 2024 року, таку поведінку особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, суд розцінює як намагання затягнути розгляд справи з метою уникнення відповідальності. Крім того суддя, зазначає, що ОСОБА_1 у своїх поясненнях вказує про наявність свідка вживання нею алкогольних напоїв після ДТП, однак жодних клопотань з цього приводу суду заявлено не було.

З огляду на викладене, неявка ОСОБА_1 як особи, на яку складено протокол про адміністративне правопорушення та яка підлягає притягненню до адміністративної відповідальності, свідчать про обізнаність про розгляд справи та невжиття заходів для явки до суду, що може свідчити про усталену практику щодо штучного, свідомого затягування часу розгляду справи з метою закінчення строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП, намагання уникнути адміністративної відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення.

Крім цього, статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08 листопада 2005 року слідує, що в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п.41 рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року та «Трух проти України», заява N 50966/99 від 14 жовтня 2003 року.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19.06.2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.

З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи неодноразово відкладався, у тому числі через неявку особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Про судове засідання, призначене на 14 травня 2025 року ОСОБА_1 була повідомлена завчасно, про що свідчить довідка від 09 травня 2025, про дату та часу розгляду справи вона достеменно знала, про що свідчать її клопотання.

У даній справі суддя виходить з того, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності виклала свою позицію у попередніх судових засіданнях. Тим більше, у ОСОБА_1 з 20 червня 2024 року було достатньо часу для надання доказів, які вона вважала за необхідне дослідити у судовому засідання, або заявити будь-які клопотання для розгляду у судовому засіданні. Отже ОСОБА_1 реалізовано право на вираження своєї правової позиції і на власний розсуд використано процесуальні права.

При цьому суддя зауважує, що безпідставне умисне затягування розгляду справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержанняКонституції,законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Судом вжито всіх заходів із метою забезпечення дотримання процесуальних гарантій ОСОБА_1 та права ефективно будувати свій захист задля справедливого та прозорого розгляду питання щодо наявності підстав для його притягнення до адміністративної відповідальності та постановлення справедливого судового рішення.

ОСОБА_1 скористалась наданими їй правами на власний розсуд.

У справі відсутні докази про обставини, які унеможливлюють судовий розгляд, враховуючи, що ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про дату, місце та час судового засідання, тому, за вказаних обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що ОСОБА_1 не з`явилась в судове засідання, неодноразово просила відкласти судові засідання з червня 2024 року, а також те, що відповідно до ч.2 ст.268 КУпАП її участь при розгляді справи не є обов`язковою, вважаю за можливе на підставі ч.1 ст.268 КУпАП розглядати справу у відсутність ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п.2.9 «а» ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст.266 КУпАП, «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року та регулюється «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних за ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Відповідно до п.1.10 ПДР України водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм є також особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідно до ст.31 Закону України «Про національну поліцію» від 02 липня 2015 року, поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ч.1 ст.251КУпАП).

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 порушила вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- Протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №162656 від 13 червня 2024 року, в якому встановлено обставини вчинення правопорушення. До протоколу додано диск з відеозаписом, тест № 376, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № П 51 QM 1130 083 23, рапорт, довідку.

- дослідженими в судовому засіданні матеріалами відеофіксації, що містяться на оптичному носію - диску DVD-R, на якому зафіксовано обставини, що підтверджують дані викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, зокрема на відеозаписі що має назву «VID27F-00-0015» зафіксовано процес проходження огляду ОСОБА_1 на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою технічних засобів, встановлено, що результат тесту становить 0,60‰, на відеозаписі не зафіксовано запереченнь ОСОБА_1 з приводу перебування нею в стані алкогольного сп`яніння. Крім того на 05:45 хвилині даного відеозапису (16.06.2024 року 23:15:14 год. згідно даних дати та часу вказаних на самому відеозаписі) зафіксовано що на запитання працівника поліції «Що вживали?» ОСОБА_1 відповідає «Пиво, ще в обід» згодом на запитання поліцейського «А скільки вживали?» ОСОБА_1 відповіла «Бутилку»;

- результатом тестування від 13 червня 2024 року, згідно якого, під час проведення тесту за допомогою приладу Alcotest 6820 ARPK-0170, Тест №376, у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виявлено вміст алкоголю 0,60‰;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який було проведено у ОСОБА_1 за допомогою газоаналізатора Alcotest 6820, у зв`язку з виявленими ознаками: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук, свідки до огляду не залучались, результат огляду 0,60 ‰;

- свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки газоаналізатора для контролю вмісту алкоголю «Alcotest 6820» зав.№ARPK-0170 за № П 51 QM 1130 083 23, термін дії якого визначено до 10 серпня 2024 року;

- рапортом інспектора СРПП ВП №5 (смт. Підволочиськ) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області від 15 грудня 2024 року.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП та сумніву у своїй належності та допустимості не викликають.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП, відповідальність за цією статтею настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно зі ст.17 КУпАП, у справі не встановлено. Терміни притягнення до адміністративної відповідальності не сплили.

Оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння. Доводи особи що притягається до адміністративної відповідальності про те що вона вжила алкогольний напій після ДТП, а тому в ї діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не беруться судом до уваги, оскільки спростовуються матеріалами відеофіксації доданими до протоколу про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вимог ч.1 ст.130 КУпАП за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого даною нормою, встановлена відповідальність у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Накладаючи адміністративне стягнення за вказане адміністративне правопорушення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, яке відноситься до грубих порушень ПДР, як таке, що безпосередньо впливає на безпеку дорожнього руху та його учасників, обставини справи, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, його майновий стан, обставини, що пом`якшують відповідальність та обставини, що обтяжують відповідальність, що судом не встановлені.

За вказаних обставин, з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, суд приходить до переконання, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Крім того, відповідно до ст.40-1 КУпАП із ОСОБА_1 слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що на час ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення становить 605 гривень 60 копійок згідно ч.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст.3, 40-1, 276-280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ч.5 ст.4 Закону України № 3674-VI від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», зі змінами та доповненнями, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в дохід держави судовий збір у розмірі у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок. (Реквізити для сплати судового збору: Отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783; Банк отримувача Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача UA0026001; Код класифікації доходів бюджету 22030106).

Роз`яснити, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. (Реквізити для сплати штрафу: Отримувач коштів: ГУК у Тернопільській обл/Тернопільська область/ код класифікації доходів: 21081300; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37977599; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача: UA0019001).

У разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: 1) подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; 2) витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Підволочиський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Н.Б. Сташків