Справа № 683/1328/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 року м. Старокостянтинів

Суддя Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області Луговий О.М., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , та проживаючого по АДРЕСА_2 , пенсіонера,

за ч. 2 ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №417073 від 01 травня 2025 року, ОСОБА_1 ставиться в вину те, що він «25 квітня 2025 року близько 13 год. 50 хв. ОСОБА_1 перебуваючи в лісі «Корчунок», що розташований в с.Веснянка, Хмельницького р-н., здійснив крадіжку дров породи «Ясен», в кількості 0,5 куба на загальну суму 1 050 грн.»

В судовому засіданні ОСОБА_1 показав, що взяв дрова в лісі, щоб віддати військовим, для того, щоб останні могли обігріватись. Однак не погодився із сумую викраденого.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що провадження в справі підлягає закриттю, за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 51 КУпАП, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Диспозицією ч. 2 ст. 51 КУпАП встановлена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Юридичними ознаками майна як предмета дрібного викрадення є те, що таке майно повинно бути чужим для винного, та як правило, має належати на праві власності іншому суб`єкту права власності

З об`єктивної сторони крадіжка відноситься до злочинів/правопорушень з матеріальним складом. Тому, крім діяння (таємного викрадення), обов`язковими її ознаками є позитивна матеріальна шкода, спричинена власнику викраденого майна, яка визначається його вартістю. Визначення вартості викраденого майна має значення для розмежування діянь, передбачених ст. 51 КУпАП та ст. 185 КК України.

Отже, конструкція об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 51 КУпАП, свідчить про обов`язковість належного встановлення вартості майна, яке було викрадене.

Судом встановлено, що в матеріалах даної адміністративної справи відсутні будь-які належні докази в розумінні ст.251 КУпАП, які підтверджували вартість викраденого майна. Тобто ініціатором складення протоколу не надано суду належного документу, наприклад довідки вартості, висновку експерта, тощо, яким би було визначено вартість саме викраденого майна, що позбавляє суд можливості належним чином дослідити та встановити реальну вартість викраденого майна, підтвердити правильність кваліфікації дій особи за інкримінованою частиною статті та встановити наявність у діях особи об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 51 КУпАП. Долучений до матеріалів справи прайс-лист дров, суддя не бере до уваги, оскільки не зазначено з яких джерел отримано вказаний прайс-лист, ким він виданий, є не посвідчений та не підписаний жодною особою, а також в прайс-листі не зазначено станом на який час визначена вартість дров, крім того не зрозуміло чи це вартість дров з ПДВ чи ні, що позбавляє суд можливості повно, всебічно та об`єктивно розглянути дану справу.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи, в якому фактично формулюється обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення.

Європейський суд з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії» зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 7 КУпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи, суд не має права у будь-який спосіб конкретизувати пред`явлене посадовою особою адміністративне обвинувачення та його змінювати, оскільки це суперечить загальним засадам судочинства, які передбачені ст. 129 Конституції України.

Оцінюючи встановлені факти, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 51 КУпАП, за викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, а тому провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 51, 247 п. 1, 283, 284, 294 КУпАП, -

постановив:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 51 КУпАП стосовно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення до Хмельницького апеляційного суду через Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області.

Суддя: