Справа№ 953/3578/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2025 р.

Київський районний суд м. Харкова у складі судді Вітюка Р.В.

за участю секретаря судового засідання Соломонової К.О.

розглянув матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ:

Опис обставин, установлених під час розгляду справи

До суду надійшов вказаний адміністративний матеріал.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 06.04.2025 серії ЕПР1 № 292825 06.04.2025 о 23:37 год. у м. Харків, вул. Гіршмана, 3 ОСОБА_1 керував транспортним засобом HONDA CR-V, НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку, за допомогою газоаналізатора драгер та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОКНЛ відмовився.

Згідно з направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складений інспектором взводу 1 роти 1 батальйону 3 УПП в Харківській області ДПП поліцейським Соловйовою Є.О. огляд не проводився.

Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів огляд не проводився.

На відеозаписі лебедєв292825.MP4 зафіксовано рух автомобіля HONDA CR-V, н.з. НОМЕР_1 , після ввімкнення патрульними поліцейськими проблискових маячків автомобіль зупиняється.

На другому відеозаписі (export-sg548.mp4) зафіксовано спілкування патрульних з ОСОБА_1 . Поліцейський під час спілкування зазначає, що відчувається запах алкоголю з порожнини роту і пропонує водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що останній відповідає ствердно: "так" (інтервал часу 23:41:10 до 23:41:30). Поліцейський відповідає добре. Після цього, водій запитує, як краще, на що патрульний пропонує йому ще раз пройти огляд і водій вказує, що не потрібно.

Дії водія ОСОБА_1 були кваліфіковані як порушення п. 2.5. Правил дорожнього руху (далі ПДР), тобто вчинення правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

Процесуальні дії у справі

Суд призначив справу до розгляду на 01.05.2025, про що повідомив учасників адміністративного провадження. ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, у зв`язку з чим судове засідання було відкладено на 12.05.2025.

05.05.2025 від ОСОБА_1 надійшли заперечення, в яких він заперечує проти складеного щодо нього протоколу та просить закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Заперечення мотивовані таким:

-cам по собі протокол не є беззаперечним доказом на підставі якого встановлюється факт вчинення особою адміністративного правопорушення, а документом, в якому фіксуються обставини можливого правопорушення. Водночас факт вчинення адміністративного правопорушення має встановлюватись судом з урахуванням інших доказів по справі, які мають відповідати критеріям належності, допустимості, достовірності, достатності та в своїй сукупності підтверджувати вину особи поза розумним сумнівом.

-після зупинки транспортного засобу, яким я керував, працівниками поліції було запропоновано мені пройти огляд на стан сп`яніння, на що я погодився. Водночас, враховуючи що така ситуація зі мною сталась вперше, я не знав як мені правильно вчинити, тому я запитав поради у працівників патрульної поліції, як мені краще діяти в такій ситуації, на що працівники поліції повідомили, що все рівно у відношенні мене буде складено протокол, тому мені необов`язково проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння;

-наголошує, що не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Навпаки, матеріали справи підтверджують, що він погодився пройти огляд на сп`яніння у встановленому законом порядку до початку складання працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення. Водночас у порушення вимог діючого законодавства, працівники поліції не забезпечили проходження такого огляду з моменту виявлення підстав для його проведення;

-працівники поліції не проінформували мене про порядок застосування спеціального технічного засобу за допомогою якого мав проводить огляд на стан сп`яніння, не надано сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку даного засобу;

-із долучених до протоколу відеозаписів нагрудної камери працівників поліції не вбачається у мене ознак алкогольного сп`яніння, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки я чітко відповідав на задані мені запитання, моя поведінка є спокійною;

-ані долучені до протоколу письмові документи, ані відеозапис з нагрудної камери поліцейського, не містить даних які б підтверджували факт моєї беззаперечної відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у закладі охорони здоров`я.

12.05.2025 у судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. Про судове провадження та засідання повідомлявся СМС повідомлення. Про факт обізнаності з наявністю провадження також вказують подані особо заперечення. При цьому на думку суду, учасник справи, який задіяний в її розгляді, зобов`язаний з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у його справі, добросовісно користуватись належними процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Отже, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність ОСОБА_1 , ураховуючи належне повідомлення особи та обмеженість строку розгляду справи.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Частиною 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до пункт 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП установлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що відповідальність передбачена, як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду визначається Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція).

Відповідно до п. 2, 3 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

За наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (п. 1 розділу ІІ Інструкції).

Згідно з долученим до протоколу відеозаписом (export-sg548.mp4) після зупинки автомобіля ОСОБА_1 працівник патрульної поліції повідомив йому, що у нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: "запах алкоголю з порожнини рота". При цьому згідно з протоколом про адміністративне правопорушення у ньому зазначено такі ознаки: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Тобто дві ознаки зазначені в протоколі не зафіксовані на відеозаписі.

Також з вказаного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці (інтервал часу 23:41:10 до 23:41:30). Водночас працівник поліції не вчинив дій з проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, передбачених розділом ІІ Інструкції. Натомість повторно запропонував водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. А тому у вказаній частині приймаються доводи ОСОБА_1 , що він не відмовлявся від огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, в силу п. 2.5. ПДР проходження огляду на стан сп`яніння на вимогу поліцейського є обов`язком, а не правом, оскільки за відмову від огляду настає адміністративна відповідальність.

Водночас, як вбачається з відеозапису події від 06.04.2025 співробітником поліції наведено альтернативу проходження огляду (відмову від такого проходження) без чіткого інформування особи щодо наслідків такої відмови (за своєю суттю є керуванням у стані алкогольного сп`яніння), зокрема, працівник поліції повідомляє водію, що він "….має право відмовитись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки так і у медичному закладі…". Таке формулювання вимоги поліцейським є неприпустимим, адже поліцейський вказав водію на нібито альтернативний варіант поведінки.

Отже, з відео вбачається, що ОСОБА_1 відразу погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці події, однак працівники поліції повторно запропонували пройти такий огляд без чіткого інформування особи про відповідні наслідки, а саме пропозиція була зроблена у виді альтернативи, а не вимоги, передбаченої п. 2.5. ПДР.

Відповідно до п. 11 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 1376 (далі Інструкція № 1376) при складанні протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, повідомляється, що справу про адміністративне правопорушення буде розглянуто у строки, визначені статтею 277 КУпАП, про що робиться відмітка та ставиться підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації (ч. 1 ст. 7 Закону України "Про Національну поліцію").

Тобто зі змісту наведених положень вбачається, що поліція, під час виконання своїх завдань, сприяє реалізації прав і свобод людини.

Водночас у дослідженому судом відеозаписі відсутнє роз`яснення працівником поліції наслідків відмови від проходження огляду, зокрема, що вони є аналогічними керуванню транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Суд враховує таку обставину з огляду на те, що: по-перше, водій відразу погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці події; по-друге, працівники поліції вдруге запропонували пройти огляд у альтернативні формі, а не вимоги без чіткого зазначення наслідків відмови; по-третє, доводи водія щодо необізнаності з наслідками відмови від проходження огляду і не доведенням таких до нього працівником патрульної поліції після того, як він вперше погодився на проходження і тільки після повторної пропозицію відмовився від такого.

Також з відеозапису вбачається, що працівником патрульної поліції роз`яснено положення статті 63 Конституції України і статті 268 КУпАП, однак положень статей 55, 56, 59 Конституції України, як це передбачено п. 11 розділу ІІ Інструкції №1376 не роз`яснено.

Такі дії працівників поліції в контексті встановлених обставин справи суд розцінює, як недотримання ними положень ч. 1 ст. 7 Закону України "Про Національну поліцію" щодо сприяння реалізації прав і свобод людини, оскільки після отримання згоди особи на проходження огляду на стан сп`яніння на місці події і повторної пропозиції без роз`яснення йому наслідків відповідної відмови (складання матеріалів за ч. 1 ст. 130 КУпАП, якою передбачено штраф у розмірі 17 000,00 грн і позбавлення права керування), що, за своїм змістом, походило на спонукання особи до відмови у проходженні огляду (повторне звернення з пропозицією після отримання згоди). Спілкування працівників поліції з водієм, без чіткого роз`яснення прав та обов`язків, а також наслідків у разі вчинення особою тих чи інших дій, є неприпустимою, оскільки породжує в особи сумніви та двозначність щодо розуміння обставин, які склалися. Такі дії працівників поліції з ініціювання провадження призвели до несправедливості провадження вцілому.

Суд оцінює всі обставини у їх сукупності, оскільки притягнення особи до відповідальності за окремим епізодом щодо відмови від проходження огляду без урахування обставин попередньої згоди, не надання працівником поліції можливості пройти такий огляд і не роз`ясненням відповідних наслідків не відповідало б дійсним обставинам і їх змісту.

Суд враховує, що у такій категорії справ, де санкція норми є достатньо суровою, зокрема санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає штраф у розмірі 17 000,00 грн і позбавлення права керування на рік стандарт доведення є вищим ніж в інших адміністративних справах, покарання у яких не передбачає такого сурового покарання і через сувору міру покарання прирівнюється до кримінальних правопорушень.

За статтею 1 КУпАП завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Правопорядок це стан упорядкованості суспільних відносин, заснований на праві та законності. Правопорядок становить ланцюг правового регулювання.

У правовідносинах, які виникають у зв`язку з вчиненням діяння, що посягає на правопорядок, компетентний орган зобов`язаний діяти відповідно до закону і забезпечити особі можливість постати перед судом і довести, що особа, яка вчинила правопорушення, має понести юридичну відповідальність. Власне на компетентний орган покладається обов`язок діяти на підставі і в порядку, встановленому процесуальним законом, забезпечити і не порушувати право особи, стосовно якої розпочате провадження про вчинення адміністративного правопорушення, на судовий захист, очікувати, що якщо не будуть виконані вимоги процесуального закону, які регламентують порядок розгляду справи про вчинення адміністративного правопорушення, то можуть настати відповідні наслідки (п. 30 постанови Великої палати Верховного Суду від 11.02.2021 у справі № 11-1219сап19).

Водночас з наданого суду відеозапису на підтвердження факту вчинення правопорушення не вбачається, що працівником поліції дотримано обов`язку діяти на підставі і в порядку, встановленому законом, зокрема, не доведено особі щодо якої складався протокол змісту кваліфікації її дій і відповідних наслідків, що вказує на порушення процедури складання протоколу про адміністративне правопорушення і відповідно доведення факту вчинення такого правопорушення, оскільки водій спершу погодився на проходження огляду на місці події і тільки після повторної пропозиції працівника патрульної поліції (у формі альтернативи) відмовився від проходження огляду. При цьому наслідки такої відмови водію не були доведені до відома (ураховуючи його попередню згоду пройти огляд). А тому у вказаній частині приймаються заперечення ОСОБА_1 .

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом" (п. 161 рішення від 18.01.1978 у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom); п. 65 рішення від 21.07.2011 у справі "Коробов проти України" (Korobov v. Ukraine), заява № 39598/03). Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Згідно з правовими позиціями Європейського суду з прав людини "розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення".

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення за відсутності будь-яких інших доказів не є беззаперечним доказом вини особи, оскільки не становить імперативного факту доведеності вини особи і не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", який передбачає співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій.

Наявні у матеріалах справи докази не можуть бути визнані належними доказами на підтвердження вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки вказують лише на формальність зазначених у них обставин. Отже суд виснував, що протокол складено на припущеннях та ставить під сумнів те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У силу приписів ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Тож, на думку суду, матеріали адміністративної справи не містять доказів, з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності, які б підтверджували скоєння ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і давали можливість довести винуватість особи, а саме керування транспортного засобу в стані сп`яніння.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене та беручи до уваги відсутність доказів в матеріалах адміністративної справи з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та в сукупності достатності, які б підтверджували скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності, оскільки наявні підстави для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП відсутність доказів на підтвердження складу та події адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 1, 130, 221, 245, 247, 251, 252, 256, 268, 277, 283 285, 289 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 292825 від 06.04.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня винесення такої постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Роман ВІТЮК