Справа №295/4281/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2025 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Костенко С.М. розглянув матеріали, які надійшли з Управління патрульньої поліції в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , учасника бойових дій, -

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення 21.03.2025 о 00 год.43 хв. в м. Житомирі, вул. Радивилівська, 80/3 водій ОСОБА_1 керував т/з Nissan д.н.з. НОМЕР_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан сп`яніння проводився у закладі охорони здоров`я.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не з`явився, повідомлений про час та місце судового розгляду, не прибув до суду у зв`язку з перебуванням в зоні бойових дій. Суд, за погодженням із захисником проводить судовий розгляд у відсутність ОСОБА_1 ..

Заслухавши думку захисника, дослідивши матеріали справи, відеозапис з боді-камери поліцейського, додатково надані документи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справі «Barbera, Messeguand Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Одночасно, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. The United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Щодо обґрунтованості поширення на вказану категорію справ гарантій Конвенції необхідно зазначити таке.

Якість складання протоколу є дуже важливою стадією оформлення справи про адміністративне правопорушення, й фактично є «обвинуваченням» держави щодо особи, що потребує належного до цього ставлення.

Відповідно звернуто увагу уповноважених осіб на необхідності дотримання правил та процедур під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, прав та гарантій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, належному фіксуванні доказів вчинення правопорушення та їх зберіганні тощо.

У справах проти України ЄСПЛ розглядав питання про віднесення правопорушень, передбачених КпАП, до «кримінального аспекту» в розумінні Конвенції, що, з огляду на суворість передбаченого покарання правопорушення, не є незначним та такі адміністративні провадженні слід вважати по суті кримінальними і такими, що вимагають застосування всіх гарантій статті 6 Конвенції.

Одночасно практика Європейського суду з прав людини щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення зосереджена навколо фундаментальних засад здійснення правосуддя у справах про адміністративні правопорушення, зокрема, забезпеченні дотримання положень Конвенції в частині реалізації статті 6, яка гарантує кожному право на справедливий суд.

Як вбачається з дослідженого в судовому засіданні відеозапису ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції за перевищення швидкості, однак з невідомих причин щодо останнього складено постанову про порушення ним ПДР, а саме не працювала одна лампочка підсвітки заднього номерного знаку, оголошено попередження. Під час спілкування поліцейський висловив підозру про те, що ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного сп`яніння, на що останній заперечив і повідомив, що не вживає наркотичні засоби і погодився проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Під час спілкування поліцейський не озвучував ознак наявності ознак алкогольного сп`яніння, а стверджував про наявність ознак наркотичного сп`яніння. В послідуючому ОСОБА_1 було доставлено до закладу охорони здоров`я, проведено перевірку його стану, ознак сп`яніння не встановлено і з невідомих причин йому лікарем запропоновано пройти огляд за допомогою приладу Драгер, тобто перевірку стану алкогол ного сп`яніння. ОСОБА_1 погодився пройти огляд, після його проходження не погодився з результатами тесту, заперечуючи, що алкоголь вживав. Незважаючи на непогодження з результатами тесту, лікарі в порушення Інструкції про порядок проходження огляду на стан сп`яніння, не запропонували ОСОБА_1 здати біоматеріал на дослідження, та склали висновок про те, що останній перебуває в стані сп`яніння. ОСОБА_1 , якому поліцейські відмовили у проходженні огляду за допомогою дослідження біоматеріалу, після складання протоколу, в цьому ж закладі охорони здоров`я самостійно здав кров на дослідження. Згідно результатів токсикологічного дослідження в крові ОСОБА_1 етиловий алкоголь не виявлено.

Порядок огляду водії на стан сп`яніння встановлено Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявленя стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103 та Інструкцією № 1452/735.

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП огляд проведений із порушенням вважається недійсним.

З дослідженого в судовому засіданні акту медичного огляду № 121 від 21.03.2025 у ОСОБА_1 не виявлено ознак алкогольного сп`яніння, рухова сфера, міміка, точні рухи - в нормі, запах алкоголю не виявлено. Лікарем використано алкотестер "Драгер", результат 0.68 %. При цьому, в акті зазначено, що біорідина на лабораторну діагностику не відбиралася. Як зазначено вище долучений до справи відеозапис з нагрудної камери поліцейського містить запис про незгоду ОСОБА_1 з результатами приладу та не містить інформацію про причини не відібрання біоматеріалів на лабораторну діагностику.

Таким чином, результати медичного огляду для встановлення факту вживання алкоголю і стану сп`яніння вважаються достовірними за умови, що вони були отримані під час медичного обстеження, поєднаного з лабораторними дослідженнями, результати яких зафіксовані в акті та у висновку. Отже судом встановлено порушення п.п.13, 15 розділу 3 Інструкції.

З огляду на наведене, вимога про проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я лише з використанням вимірювальної техніки, без проведення лабораторної діагностики, є незаконною, оскільки порушує вимоги Інструкції, Порядку та положень ст. 266 КУпАП. Що у свою чергу тягне визнання недопустимим доказом висновок № 392 від 18.06.2024. Крім того, з невідомих причин не було проведено огляд на стан наркотичного сп`яніння, незважаючи на те, що підставою для проведення огляду стало те, що поліцейські вияви ли у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння, зіниці очей не реагують на світло та неприродна юблідність обличчя. Як зазначалося вище, пвід час огляду лікараями у ОСОБА_1 не встановлено ознак ні алкогольного, ні наркотичного сп`яніння.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї грунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинності.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно с п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

З огляду на наведені обставини, матеріали справи відносно ОСОБА_1 не містять безумовних та беззаперечних доказів на підтвердження вчинення останнім інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, що виключає провадження у справі та підлягає закриттю.

Керуючись ст. 247,283, 284, КУпАП суд, -

п о с т а н о в и в :

Провадження в справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 130 ч.1 КУпАП - закрити за відсутністю складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом 10 днів з дня її прийняття.

Суддя С.М.Костенко