Справа № 751/16/25 Головуючий у 1 інстанції Овсієнко Ю. К.
Провадження № 33/4823/259/25
Категорія - ч.1 ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2025 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18 лютого 2025 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122-2, ч.1 ст.130, ст.36 КУпАП, та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 22 грудня 2024 року о 14 год 47 хв, по вул. Межова, 64, у м. Чернігові, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2171, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриття обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою приладу Drager Alcotest ARMF 0271 та у лікаря-нарколога водій відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

Також, 22.12.2024 о 14:47 год, у м. Чернігові, по вул. Межова, 64, ОСОБА_1 керував транспортним засобом LADA 2171, д.н.з. НОМЕР_1 , та не виконав вимогу поліцейського про зупинку ТЗ, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маячка синього та червоного кольору та спеціального звукового сигналу, чим порушив вимоги п.2.4, 8.9 «б» Правил дорожнього руху.

Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18 лютого 2025 року справи про адміністративні правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та за ч.1 ст.122-2 КУпАП щодо ОСОБА_1 об`єднано в одне провадження.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати як незаконну, а провадження в справі закрити. В обґрунтування скарги послався на відсутність доказів того, що саме він керував транспортним засобом. Камера відео спостереження поліцейського зафіксувала лише місце зупинки автомобіля. Жодний з відеозаписів не зафіксував особу, яка перебувала за кермом вказаного транспортного засобу, а сам ОСОБА_1 знаходився на значній відстані від автомобіля. Апелянт зазначає, що протоколи про адміністративне правопорушення складено з процесуальними порушеннями, так як в протоколах невірно зазначена вулиця - місце скоєння правопорушення. Послався на те, що працівниками поліції не роз`яснено належним чином його процесуальні права. Вказав, що всупереч вимогам ст.251 КУпАП, у матеріалах справи за ч.1 ст.130 КУпАП, були відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки він знаходився на значній відстані від поліцейських, що позбавляло їх можливості встановити ознаки алкогольного сп`яніння.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно з ч.1 ст.122-2 КУпАП, адміністративна відповідальність настає, зокрема, за невиконання водіями вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу.

Пункт 2.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ за №1306 від 10 жовтня 2001 року, зобов`язує водія зупинитися на вимогу поліцейського.

Пунктом 8.9 «б» ПДР України передбачено, що вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу.

Крім того, частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.6 розділу І та п.6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 №1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №202637 від 22.12.2024, ОСОБА_1 , 22 грудня 2024 року о 14 год 47 хв, у

м. Чернігові, по вул. Межова, 64, керував транспортним засобом LADA 2171, д.н.з. НОМЕР_1 , та не виконав вимогу поліцейського про зупинку ТЗ, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маячка синього та червоного кольору та спеціального звукового сигналу, чим порушив вимоги п.2.4, 8.9 «б» Правил дорожнього руху (а.с.21).

Крім того, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №202625 від 22.12.2024, ОСОБА_1 , 22 грудня 2024 року о 14 год 47 хв, у м. Чернігові, по вул. Межова, 64, керував транспортним засобом ВАЗ 2171, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриття обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою приладу Drager Alcotest ARMF 0271 та у лікаря-нарколога водій відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху (а.с.4).

Отже, протоколи про адміністративне правопорушення є документами, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст.251 КУпАП.

Протоколи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складені уповноваженою особою з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить усі необхідні для розгляду справи відомості, в тому числі і правильно вказане місце вчинення адміністративного правопорушення. Будь-яких істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання вказаних протоколів недопустимими доказами, не вбачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.

Посилання ОСОБА_1 на відсутність доказів керування ним транспортним засобом, є непереконливими, з наступних міркувань.

Як слідує з переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського, автомобіль LADA 2171, д.н.з. НОМЕР_1 , з відсутнім переднім бампером та фарою, рухався назустріч автомобілю патрульної поліції, які відразу ж подали водію сигнал про зупинку. Але водій автомобіля LADA різко звернув вправо на вулицю в приватний сектор та пришвидшив рух. Поліцейські, шляхом переслідування, поїхали за транспортним засобом, подаючи сигнал про зупинку шляхом увімкнення проблискового маячка синього та червоного кольору. Через короткий проміжок часу патрульний автомобіль наздогнав автомобіль LADA 2171, д.н.з. НОМЕР_1 , який був припаркований на узбіччі і від нього швидкими кроками відходив чоловік, яким виявився ОСОБА_1 . На вимогу працівників поліції надати документи, а саме посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, водій відмовився. Заперечував, що він керував автомобілем. Під час спілкування зі ОСОБА_1 у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, які були йому озвучені поліцейським. На пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» або в медичному закладі, водій відмовився. Після цього, поліцейський роз`яснив водію, що за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП та що стосовно нього будуть складені адміністративні протоколи.

Крім того, з вищевказаного відеозапису з відеореєстратора та боді-камери вбачається, що в автомобілі під час його руху перебувала лише одна особа, яка ним керувала; між моментом, коли автомобіль зник з поля зору відео реєстратора, та моментом зупинки працівниками поліції ОСОБА_1 пройшло менше двох хвилин. При цьому, на вулиці інших осіб, окрім нього, не було.

Пояснення ОСОБА_1 , що за кермом автомобіля був не він, місцевий суд правильно не прийняв до уваги, так як зазначене нічим не підтверджується і суперечить доказам, зібраним по справі.

Відтак, апеляційний суд не має сумнівів, що саме ОСОБА_1 був водієм транспортного засобу, а тому відповідно до п.2.5 ПДР України мав обов`язок пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, від виконання якого він відмовився.

Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

До того ж, будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та оформлення протоколу щодо нього, ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час огляду на стан сп`яніння та складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази, які б не були предметом дослідження в суді першої інстанції, або порушень судом вимог матеріального або процесуального закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відтак, доводи апелянта про відсутність у його діях складу адміністративних правопорушень, не заслуговують на увагу. Таку позицію ОСОБА_1 слід розцінювати, як намагання ним уникнути встановленої законом відповідальності за скоєне.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122-2 та ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він, керуючи транспортним засобом, не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яка подавалась за допомогою проблискового маячка червоного кольору та спеціального звукового сигналу, чим порушив п.2.4, п.п.«б» п.8.9 Правил дорожнього руху; а також відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, з чим погоджується й апеляційний суд.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.ст.33, 36 КУпАП, у розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, яка є більш суворою.

Відтак, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18 лютого 2025 року щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Заболотний