Справа 362/1799/25
Провадження 3/362/899/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.05.2025 року м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі судді Дорошенко В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Василькові Київської області справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. ст. 164 КУпАП

встановив:

23.02.2025 о 15:59 год. на а/д М-05 «Київ Одеса» 65 км., ОСОБА_1 у порушення п. 24 ст. 7 та ст. 20 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» та ст. 40, 42 Закону України «Про автомобільний транспорт», ст. 61 Постанови КМУ № 176 від 18.02.1997, проводив господарську діяльність без державної реєстрації як суб`єкта господарювання, а саме надавав послуги перевезення пасажирів на автомобілі Mercedes-Benz Sprinter, д.н.з. НОМЕР_1 , за маршрутом «Умань - Пирятин» без державної реєстрації як суб`єкта господарювання та без одержання ліцензії на проведення даного виді діяльності, а також без державного дозволу на здійснення пасажирського перевезення за вказаним маршрутом.

ОСОБА_1 до суду на визначені дати (17.03.2025, 10.04.2025, 24.04.2025. 29.04.2025 та 13.05.2025) не прибув, хоча повідомлявся про час та місце розгляду справи шляхом надсилання на його адресу судових повісток, які повернуті до суду через відсутність адресата за вказаною адресою.

Суд констатує, що здійснював виклики ОСОБА_1 за адресою, яка зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення з його слів.

Додатково на номер телефону ОСОБА_1 , який зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення з його слів, судом направлялись СМС-сповіщення про виклик ОСОБА_1 у судове засідання, які отримані ним відповідно до довідок про доставку.

У ході судового розгляду ОСОБА_1 було заявлено клопотання про передачу матеріалів справи за місцем його проживання/реєстрації, у задоволенні якого постановою суду від 29.04.2025 було відмовлено з огляду на відсутність альтернативної підсудності в даній категорії справ.

Крім того, ОСОБА_1 двічі просив суд відкласти розгляд справи (24.04 2025 та 13.05.2025) з тих чи інших підстав.

Суд зауважує, що неодноразово клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду цієї справи було задоволено, надалі ОСОБА_1 знову не з`явився у судове засідання, у суду відсутні відомості про його об`єктивної неможливості у повній мірі реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, у тому числі надавати письмові клопотання, заяви, звернення чи пояснення з приводу обставин правопорушення.

Так, у п.14 Рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Водночас за приписами ч. 2 ст. 268 КУпАП не передбачена обов`язкова участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 164 КУпАП.

Отже, суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 .

Водночас суд враховує позицію Великої Палати Верховного Суду, яка висловлена у постанові від 23.08.2018 у справі за №11-237сап18, де звертається увага на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на особисту участь при розгляді її справи чи участь її адвоката встановлена ч. 1 ст. 268 КУпАП, не є абсолютним, а суддям необхідно дотримуватися необхідного балансу між забезпеченням права особи на участь у розгляді справи та самим розглядом з дотриманням, як строків розгляду справи судом, так і строку можливого притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Вивчивши матеріали матеріалів справи у їх сукупності, суд встановив таке.

Диспозицією ч. 1 ст. 164 КупАП передбачає відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Дана норма є бланкетною, тобто такою, що не називаючи конкретних ознак правопорушення або називаючи лише їх частину, відсилає для встановлення змісту ознак правопорушення до інших нормативних актів.

Об`єктивна сторона вказаного правопорушення полягає у діяльності, що містить ознаки господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності, або здійсненні без одержання ліцензії видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Державна реєстрація суб`єктів підприємницької діяльності здійснюється відповідно до Закону «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та громадських формувань». Даний Закон поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності та підпорядкування, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців.

Відповідно до п. 24 ч. 1 ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензуванню підлягає такий вид господарської діяльності, як перевезення пасажирів.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» послуга з перевезення пасажирів чи вантажів - перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату.

Водночас, ч. 3 ст. 9 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що ліцензія видається на господарську діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів в тому числі на такий вид робіт як надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів на таксі.

При цьому наведеним законом передбачено надання послуг з перевезення пасажирів різних видів: для регулярних, спеціальних, не регулярних пасажирських перевезень, також перевезень на замовлення, таксі, тощо, в залежності від чого у ст. 39 цього Закону визначений перелік документів, які мають бути наявні у водія.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про автомобільний транспорт» послуги з перевезення пасажирів автобусами можуть надаватися за видами режимів організації перевезень: регулярні, регулярні спеціальні, нерегулярні. Для здійснення, як регулярних, так і нерегулярних режимів організації перевезень, автомобільні перевізники та водії автобусів повинні мати певний пакет дозвільних документів.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» нерегулярні пасажирські перевезення - перевезення пасажирів автобусом, замовленим юридичною або фізичною особою з укладанням письмового договору на кожну послугу, в якому визначають маршрут руху, дату та час перевезень, інші умови перевезень та форму оплати послуги, або перевезення за власний кошт.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», документами для регулярних пасажирських перевезень: для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково - касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду ( крім міських перевезень), інші документи передбачені законодавством України. Документи для нерегулярних пасажирських перевезень: для автомобільного перевізника - ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водіїв автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України. Цією ж законодавчою нормою встановлено, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280, 283 KУпAП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На думку суду, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КупАП підтверджується матеріалами справи, зокрема: фактичним даними, які викладені протоколі про адміністративне правопорушення серія ВАВ № 962768, даними відеозапису, на якому зафіксовано факт зупинки транспортного засобу під керування водія ОСОБА_1 за порушення ПДР України. Під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 особисто надає пояснення, що здійснює перевезення пасажирів після весілля, у транспортному засобі під його керуванням перебувають пасажири. Також підтверджує, що жодних дозвільних документів на здійснення такого виду господарської діяльності не отримував.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що досліджені докази повністю узгоджуються між собою, їх аналіз дає суду підстави прийти до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.164 КУпАП, за ознаками провадження господарської діяльності у сфері пасажирських перевезень без одержання документів дозвільного характеру на здійснення такого виду господарської діяльності (відповідних дозвільних документів на перевезення пасажирів за вказаним маршрутом, договору із замовником транспортних послуг, документів про сплату транспортних послуг тощо).

Призначаючи адміністративне стягнення, суд бере до уваги характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини, та приходить до переконання про застосування до правопорушника адміністративного стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 164 КУпАП у виді штрафу.

У силу ст.40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір.

Керуючись статтями 9, 24, 27, 33, 40-1, 164, 221, 245, 251, 252, 256, 265-1, 268, 276, 277, 283-285, 289, 298, 299, 301, 304, 307 КУпАП, суд

постановив:

ОСОБА_1 визнати винуватим за ч. 1 ст. 164 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень (Одержувач ГУК у Київ. обл./Васильків МТГ/, _код Код одержувача . Банк Казначейство України (ЕАП). № рахунку UA 0010786, код класифікації доходів бюджету 21081100; Адміністративні штрафи та інші санкції. Місцевий бюджет), без конфіскації грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 605,60 гривень судового збору (Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106 Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783 Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) Рахунок отримувача: UA0026001 Код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Штраф підлягає сплаті не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше п`ятнадцяти днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання правопорушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання становить три місяці із дня її винесення. При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя В.М. Дорошенко