ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1260/25 Справа № 204/1948/25 Суддя у 1-й інстанції - Некрасов О. О. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 01 квітня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.,

за участю:

захисника Пасічника Т.В.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 01 квітня 2025 року водій ОСОБА_1 01 лютого 2025 року о 01 годині 55 хвилин по проспекту Сергія Нігояна, буд. 5 в м. Дніпрі керував транспортним засобом Mitsubishi Lancer, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку особа, що керувала транспортним засобом, відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити вказану постанову в частині позбавлення його права керування транспортним засобом строком на один рік.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги посилається на те, що відповідно рекомендаційного листа військової частини НОМЕР_2 його кандидатуру попередньо вивчено та відібрано на посаду командира автомобільного відділення мінометного взводу мінометної батареї 120 мм механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_2 . Тобто, наявність права керування йому необхідне для можливості продовження військової служби, здійснення захисту сувернітету та територіальної цілісності України. Наголошує на тому, що визнає провину, є внутрішньо переміщеною особою, приймав участь в антитерористичній операції.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши захисника, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, повністю доведена доказами, які містяться в матеріалах провадження, не заперечується апелянтом, а тому оскаржена постанова в цій частині є законною та обґрунтованою.

Оскільки в апеляційній скарзі ОСОБА_1 фактично не оскаржує факту скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та просить змінити постанову лише в частині накладення адміністративного стягнення, апеляційний суд переглядає оскаржену постанову лише в цій частині.

Відповідно до вимог ст.ст. 23, 33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника ступінь його вини майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Адміністративне стягнення має на меті покарання порушника, запобігання скоєнню нових правопорушень.

Враховуючи вище наведене та вирішуючи питання щодо законності, справедливості та пропорційності застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у даній справі, апеляційний суд зазначає наступне.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши всі доводи апеляційної скарги, судом встановлено, що накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, місцевий суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст.33 КУпАП, врахувавши характер та обставини вчиненого правопорушення, а також особу правопорушника.

Апеляційним судом не встановлено порушень норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи в суді першої інстанції та накладенні адміністративного стягнення.

Апеляційний суд враховує, що санкція ч.1 ст.130 КУпАП не передбачає застосування альтернативного стягнення, оскільки вказаною нормою закону передбачено одночасне накладення штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він є військовослужбовцем та відповідно до рекомендаційного листа військової частини НОМЕР_2 його кандидатуру попередньо вивчено та відібрано на посаду командира автомобільного відділення мінометного взводу мінометної батареї 120 мм механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_2 , ніяким чином не впливають на призначене останньому покарання за скоєне ним адміністративне правопорушення, з огляду на таке.

Законодавець не розмежовує осіб, які керують транспортним засобом у стані сп`яніння, або які відмовились від огляду на стан сп`яніння за окремими ознаками, та протягом тривалого часу, який становить три роки, військової агресії росії проти України суб`єкт правопорушення за ст. 130 КУпАП лишається незмінним та є загальним.

Потреби оперативного виконання військовослужбовцями бойових завдань, та необхідність при цьому керувати транспортними засобами є беззаперечними та очевидними, проте законодавче реагування, як до порушень вчинених військовослужбовцями в цілому, так і до керування транспортними засобами військовослужбовцями під час воєнного статну зокрема не знаходить свого розмежування та має тенденцію виключно до посилення відповідальності.

Так ЗУ № 1231-IX від 16.02.2021 року виключено зі ст. 21 КУпАП можливість передання матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації або трудового колективу щодо особи, яка вчинила адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» № 1231-IX від 16.02.2021 року адміністративне стягнення у виді штрафу посилено, та визначено мінімальний розмір стягнення у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто законодавець визначив необхідність посилення відповідальності.

Що стосується окремо статусу військовослужбовця, то законодавець свої рішення щодо посилення відповідальності, які, зокрема, втілені у ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці» № 2839-IX від 13.12.2022 року обґрунтував наступним.

Відповідно до ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на ЗС України. Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави.

24.02.2022 року Указом Президента України № 64/2022 на всій території України запроваджено воєнний стан, який передбачає особливий правовий режим, що вводиться в Україні у зв`язку зі збройною агресією, то такий правовий режим вносить певні особливості у практику застосування діючого законодавства, окреслюючи проталини у практиці застосування норм кодексів при визначенні судами покарань особам, які вчинили військові кримінальні або адміністративні правопорушення під час воєнного стану чи в бойовій обстановці. Неоднакове застосування норм законів під час ухвалення рішень по суті негативно впливає на стан військової дисципліни та правопорядку у ЗС України.

Так, відповідно до статті 1 Закону України Про оборону України визначено, що воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Посилення відповідальності, відсутність альтернативних важелів щодо відповідальності військовослужбовців має на меті унеможливлення моделювання негативної поведінки серед військовослужбовців та нівелювання принципу невідворотності справедливого покарання за вчинення правопорушень, та зокрема під час виконання обов`язків військової служби, тобто законність та дисципліна серед військових є пріоритетом законодавчих змін.

Метою наведених вище законодавчих змін є особливості несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці та гармонізація діючого законодавства.

Доводи ОСОБА_1 про недоцільність накладення на нього додаткового адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, з посиланням на те, що наявність права керування йому необхідне для можливості продовження військової служби, апеляційний суд визнає необґрунтованими, оскільки з урахуванням характеру правопорушення та обставин його вчинення, особи правопорушника, з метою його виправлення та попередження скоєння ним нових правопорушень у майбутньому, охорони прав і свобод громадян, власності, встановленого правопорядку, забезпечення зміцнення законності, сприяння запобігання правопорушенням, виховання громадян та посадових осіб у дусі точного та неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, свобод, честі й гідності інших громадян, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, застосування до ОСОБА_1 , окрім основного адміністративного стягнення у виді штрафу, також додаткового адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, є законним та обґрунтованим.

Крім того, слід зазначити, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

За таких обставин суд визнає доводи апеляційної скарги безпідставними, що свідчить про відсутність підстав для її задоволення та скасування оскарженої постанови.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 01 квітня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот