ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/259/25 Номер провадження 33/814/553/25Головуючий у 1-й інстанції Подмаркова Ю. М. Доповідач ап. інст. Корсун О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 року м. Полтава

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Корсун О.М., за участю: секретаря судового засідання Пархоменко Ю.І., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , і його представника адвоката Черчика В.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Черчика В.П., на постанову Ленінського районного суду м. Полтава від 02 квітня 2025 року,

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим і накладено на нього стягнення за:

ст.124 КУпАП - штраф у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень;

ч.1 ст.130 КУпАП - штраф у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

На підставі ст.36 КУпАП накладено на ОСОБА_1 остаточне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 605 гривень 60 копійок судового збору.

За постановою місцевого суду ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 19 січня 2025 року о 21 годині 43 хвилини по просп. Миру, 30-А в м. Полтава в порушення вимог п.2.5 ПДР України керував автомобілем «Opel Astra», н.з. НОМЕР_1 , із ознаками алкогольного сп`яніння у вигляді: запаху алкоголю з порожнини рота, млявої мови, порушення координації рухів, та відмовився від проходження огляду на стан названого сп`яніння у встановленому законом порядку.

Обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, детально наведені в постанові суду першої інстанції та в апеляційній скарзі не оспорюються.

В апеляційній скарзі адвокат Черчик В.П. просить скасувати постанову Ленінського районного суду м. Полтава від 02 квітня 2025 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і закрити провадження у справі щодо останнього в цій частині на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції: не врахував те, що в матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом; не надав належної оцінки показанням свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_3 керував автомобілем, а не ОСОБА_1 , що спростовує винуватість останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП; під час допиту поліцейських ОСОБА_5 , ОСОБА_6 не привів їх до присяги та не попередив про відповідальність за надання неправдивих показань.

Суд апеляційної інстанції заслухав думку ОСОБА_1 і його представника на підтримку апеляційної скарги, вивчив і дослідив матеріали справи, проаналізував доводи апелянта та дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Статтею 294 КУпАП регламентовано, що судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах доводів апеляційної скарги.

Постанова місцевого суду щодо визнання ОСОБА_1 винуватим і приятгення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП - порушення ним як учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, у апеляційній скарзі не оспорюється, а тому відповідно до ст.294 КУпАП у зазначеній частині в апеляційному порядку не переглядається.

Виходячи з положень ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відмови ним як особою, яка керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними в матеріалах справи належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності достатніми та взаємозв`язаними доказами, і є обґрунтованим.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №225299 19 січня 2025 року о 21 годині 43 хвилини ОСОБА_1 по просп. Миру, 30-А в м. Полтава в порушення вимог п.2.5 ПДР України керував транспортним засобом «Opel Astra», н.з. НОМЕР_1 , із ознаками алкогольного сп`яніння у вигляді: запаху алкоголю з порожнини рота, млявої мови, порушення координації рухів, та відмовився від проходження огляду на стан названого сп`яніння у встановленому законом порядку (а.с.1).

Наведені вище обставини підтверджуються даними відеозаписів, записаних на технічному носієві інформації, з яких установлено, що 19 січня 2025 року о 21 годині 43 хвилини по просп. Миру, 30-А в м. Полтава рухався автомобіль «Opel Astra», н.з. НОМЕР_1 , який було зупинено поліцією. Відразу після зупинки відбулися коливання вказаного вище транспортного засобу внаслідок переміщень усередині його салону, а саме водій цього автомобіля ОСОБА_1 пересів із місця водія на переднє пасажирське сидіння, при цьому, тулуб ОСОБА_1 ще перебував на рівні водійського сидіння в момент, коли поліцейський уже стояв навпроти зупиненого транспортного засобу. У свою чергу, ОСОБА_3 , допомігши ОСОБА_1 у зайнятті псажирського місця, в цей час змістився правіше до передніх пасажирських дверей і вийшов із салону автомобіля з переднього пасажирського сидіння, після чого чітко неодноразово вказав на ОСОБА_1 як на особу, яка керувала названим вище транспортним засобом. Підтверджена ним на місці зупинки інформація повністю відповідала наведеним вище зафіксованим обставинам щодо керування ОСОБА_1 автомобілем і подальшої зміни ним місця в салоні автомобіля. Затим поліцейський повідомив ОСОБА_1 про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, зокрема, запаху алкоголю з порожнини рота, однак ОСОБА_1 на вимогу поліції відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого порядку: як на місці зупинки з використанням спеціального технічного засобу, який здійснюється поліцейським, так і в медичному закладі.

Таким чином, зазначені вище обставини на основі аналізу їх сукупності та взаємозв`язку поза розумним сумнівом підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Викладені вище докази безперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і об`єктивних обставин не довіряти їм немає. Підстав для висновку про недопустимість, недостовірність чи неналежність цих доказів перевіркою матеріалів справи не встановлено.

Водночас суд першої інстанції правильно надав критичну оцінку показанням ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з приводу того, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, а це здійснював ОСОБА_3 , оскільки вони повністю спростовуються даними відеофіксації, яка є засобом об`єктивного контролю, не викликає сумнівів у своїй достовірності та містить безсумнівні обставини, які свідчать про виконання саме ОСОБА_1 функцій водія, а також підтвердженими свідком ОСОБА_3 на місці зупинки транспортного засобу даними. До того ж, у судовому засіданні місцевого суду свідок ОСОБА_3 так і не зміг пояснити, чому він поліції підтвердив, що автомобілем керував саме ОСОБА_1 , що додатково ставить під обгрунтований сумнів достовірність його показань. У контексті наведеного вище підлягає врахуванню і те, що ОСОБА_1 та всі зазначені вище свідки, як вони підтвердили в місцевому суді, перебувають між собою в дружніх відносинах, а, отже, з урахуванням наведених вище обставин у сукупності, їх показання були такими, що спрямовані на надання допомоги ОСОБА_1 уникнути адміністративної відповідальності за вчинене останнім адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

При цьому, посилання апелянта на те, що місцевий суд під час допиту поліцейських ОСОБА_5 , ОСОБА_6 не привів їх до присяги та не попередив про відповідальність за надання неправдивих показань, як наслідок, не спростовують правильність висновку суду першої інстанції щодо необхідності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і не здатні вплинути на результат судового розгляду, оскільки факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджується засобами об`єктивного контролю - даними відеозаписів із нагрудних камер поліцейських та реєстратора зі службового автомобіля поліції. До того ж, поліцейські повідомляли в судовому засіданні місцевого суду саме ті обставини, які безперервно фіксувались камерами, закріпленими на їх форменому одязі та в службовому автомобілі, тобто пристроями, нерозривно з ними пов`язаними в ході фіксування обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та оформлення відповідних матеріалів щодо нього.

Таким чином, доводи та підстави, з яких ставиться питання про скасування оскаржуваної постанови й закриття провадження щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, позбавлені підстав.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 є водієм із водійським посвідченням серії НОМЕР_2 , що підтверджується даними довідки Відділення АП УПП у Полтавській області ДПП (а.с.8).

Тому суд першої інстанції з урахуванням положень ст.23, 33 КУпАП правильно наклав на ОСОБА_1 стягнення відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яка є безальтернативною.

Отже, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Черчика В.П., залишити без задоволення, а постанову Ленінського районного суду м. Полтава від 02 квітня 2025 року щодо ОСОБА_1 без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду О.М. Корсун