Справа № 755/3089/25
Провадження №: 3/755/1738/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" травня 2025 р. місто Київ

Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Вовк О.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління патрульної поліції у місті Києві про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, українця, громадянина України, освіта вища, одруженого, пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП), -

В С Т А Н О В И В:

21 січня 2025 року о 08-32 год. по вул. Остафія Дашкевича, 22 в м. Києві, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «ЗАЗ Форза» державний номерний знак НОМЕР_1 , наближаючи до нерегульованого пішохідного переходу, не надав перевагу в русі пішоходу ОСОБА_2 , чим порушив пункти 18.1 Правил дорожнього руху України, що призвело до наїзду на пішохода. Внаслідок таких дій ОСОБА_1 транспортний засіб отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками та була травмована ОСОБА_2 .

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за статтею 124 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, не визнав та пояснив, що 21 січня 2025 року на перехресті вул. Остафія Дашкевича та вул. Микитенко в м. Києві був організований ярмарок та було скупчення людей. На тротуарі, впритул до бордюру, який розмежовував проїзну частину дороги та частину вулиці, припаркувався вантажний автомобіль, який розвантажував товар. Таким чином, вантажівка та ящики, які розвантажували з даного автомобіля, обмежили огляд для автомобілів в районі пішохідного переходу. Потерпіла здійснювала перехід проїзної частини дороги в місці, де закінчується розмітка пішохідного переходу, між вантажівкою та ящиками, що обмежувало огляд при русі автомобіля. Крім того, на думку ОСОБА_1 , не зрозуміло рішення потерпілої переходити проїзну частину дороги саме в цьому місці, а не посеред пішохідної розмітки. Також, звернув увагу суду на пояснення потерпілої, в яких остання зазначила, що наїзд на неї відбувся правою частиною переднього бампера автомобіля, адже при такому зіткненні потерпіла повинна була впасти попереду автомобіля, а не збоку біля пасажирської двері автомобіля, при цьому вирвавши зовнішнє дзеркало заднього огляду. Крім того, ОСОБА_1 зазначив, що в поясненнях потерпіла стверджувала, що при зіткненні з автомобілем вона отримала травму голови, яка призвела до струсу мозку, але коли він відчув боковий удар по автомобілю, відразу ж вийшов з автомобіля та побачив потерпілу, яка сиділа на узбіччі на ящику. На його думку, якщо б потерпіла отримала струс мозку, вона б самостійно не змогла піднятися, однак потерпіла самостійно змінила своє місцезнаходження. До того ж, ОСОБА_1 не зрозуміло, як потерпіла могла пошкодити дзеркало, яке розташоване за метр від переднього бампера автомобіля. ОСОБА_1 стверджував, що не намагався поїхати з місця ДТП, що підтверджується, на його думку, відсутністю слідів тормозного шляху автомобіля. Після дорожньо-транспортної пригоди відразу підбігли група підтримки потерпілої в кількості 3 чоловіків і почали на ОСОБА_1 кричати, розповідати, що в подальшому на нього чекає та запропонували вирішити проблему, сплативши 1000 доларів. При цьому потерпіла сиділа на ящиках та не втручалась в розмову. Тільки після його відмови, група підтримки викликали поліцію та швидку медичну допомогу. ОСОБА_1 до приїзду працівників поліції, намагався зафіксувати подію на свій телефон, однак один з чоловіків відібрав його телефон. Після приїзду поліції телефон був підкинутий до автомобіля. На думку ОСОБА_1 дане ДТП було злочинною схемою.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 та її представник - адвокат Шира О.В. пояснили, що 21 січня 2025 року вона вийшла з дому та прямувала до трамвайної зупинки. На пішохідному переході, побачивши, що водій зупиняється, вона зробила декілька кроків по розмітці пішохідного переходу і відразу відчула удар з правого боку в область тазу, від якого вона впала та сильно забилась головою. Відразу після наїзду на неї, водій автомобілю «ЗАЗ Форза» державний номерний знак НОМЕР_1 намагався поїхати, однак через те, що поруч був ярмарок, прибігли люди та військові, зупинили ОСОБА_1 та викликали працівників поліції. Пізніше, приїхала швидка медична допомога, яку потерпіла викликала самостійно, її забрали до лікарні, де вона провела тиждень. Потім знаходилась на лікарняному до 11 лютого 2025 року, оскільки погано себе почувала. Зазначила, що перешкоди для огляду водію автомобілю «ЗАЗ Форза» державний номерний знак НОМЕР_1 не було, оскільки вантажний автомобіль, який стоїть на тому місці кожний день, знаходився значно далі та не міг заважати огляду ОСОБА_1 . Представник потерпілої - адвокат Шира О.В. додав, що ОСОБА_1 вийшовши з автомобіля, відразу просив не викликати поліцію та вирішити питання шляхом сплати 1000 доларів. Просили суд, позбавити ОСОБА_1 прав керування транспортними засобами.

Суд дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень статті 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом, дійшов такого висновку.

Згідно зі статтею 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 18.1 Правил дорожнього руху України передбачено, що водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Відповідно до пункту 1.9 Правил дорожнього руху України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 124 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що винність ОСОБА_1 , повністю підтверджується, наданими суду матеріалами адміністративної справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 244728 від 12 лютого 2025 року; випискою перевірки чинності полісу внутрішнього страхування; копією висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 21 січня 2025 року; копією пояснення ОСОБА_2 від 10 лютого 2025 року; копією листа начальнику УПП від 30 січня 2025 року про відсутність даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення; матеріалами ЄО 3568 від 21 січня 2025 року; довідкою про результати перевірки по факту ДТП від 21 січня 2025 року; листом про направлення матеріалів; рапортом, складеним уповноваженою на те особою; протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 21 січня 2025 року; схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 21 січня 2025 року; зберігальною розпискою ОСОБА_1 про отримання транспортного засобу від 21 січня 2025 року; письмовими поясненнями учасників дорожньо-транспортної пригоди; довідкою КНП «КМКЛ ШМД», виданою ОСОБА_2 від 27 січня 2025 року, відео з камер спостережень, з якого вбачається, що ОСОБА_1 здійснено наїзд, через порушення Правил дорожнього руху України, на потерпілу ОСОБА_2 .

Крім того, із дослідженого в судовому засіданні відео встановлено, що ОСОБА_2 рухається через ярмарок до пішохідного переходу та робить декілька кроків по пішохідному переходу майже по центру розмітки. При цьому вантажний автомобіль та ящики знаходяться далі від пішохідного переходу та не створюють перешкод для огляду транспортним засобам. Надалі, з відео вбачається як водій ОСОБА_1 , рухаючись на автомобілі «ЗАЗ Форза», здійснює наїзд на потерпілу ОСОБА_2 . Після чого, зупиняються транспортні засоби та з ярмарку підходять люди, які допомагають потерпілій.

Вирішуючи питання доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, суд вважає що його вина об`єктивно підтверджується доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи.

Досліджені та перевірені обставини у їх сукупності, поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, а саме у порушенні ним, як учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу і нанесення тілесних ушкоджень пішоходу, та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

З огляду на вищевикладене, твердження ОСОБА_1 щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП не узгоджуються із матеріалами адміністративного провадження та наявними в них доказами.

На переконання суду саме дії водія ОСОБА_1 перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної ДТП.

До того ж, ОСОБА_1 проходив теоретичні та практичні навчання для підготовки до складання екзаменів для отримання права на керування автомобілем, здав ці екзамени та отримав відповідне посвідчення, тому йому було достовірно відомо, що водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека. Слідує, що він достовірно був обізнаний про вимоги пункту 18.1 Правил дорожнього руху.

Верховний суд у справі № 751/4821/17 дійшов висновку, що вимога пункту 18.1 ПДР передбачає, що на нерегульованих пішохідних переходах пішоходи мають перевагу в русі перед транспортними засобами з моменту, коли вони ступили на перехід.

Наведені вище докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своєму взаємозв`язку - достатності для доведеності вини водія ОСОБА_1 у порушенні ним приписів пункту 18.1 Правил дорожнього руху України, що як наслідок тягне за собою відповідальність за статтею 124 КУпАП.

Щодо тверджень ОСОБА_1 про те, що дана дорожньо-транспортна пригода була спланована невідомими йому особами, які в подальшому йому погрожували та вимагали гроші, то вони не відповідають дійсним обставинам, оскільки як пояснив у судовому засіданні ОСОБА_1 , до цього часу він не звертався із заявами про вчинення щодо нього злочину до відповідного органу.

Крім того, ОСОБА_1 не було обґрунтовано, яким чином не правомірність дій невстановлених осіб знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу виконувати Правила дорожнього руху України, та яким чином ці порушення позначилися або могли позначитися на результаті судового розгляду та оцінці доказів.

Згідно з частиною восьмою статті 38 КУпАП у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадженняі.

Відповідно до частини другої статті 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Постанова про закриття кримінального провадження в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутня, однак в матеріалах справи наявний лист начальника УПП від 30 січня 2025 року про відсутність даних, які б вказували на наявність кримінального провадження. Протокол про адміністративне правопорушення був складений 12 лютого 2025 року, таким чином, строки накладення адміністративного стягнення, встановлені статтею 38 КУпАП закінчились.

Відповідно до пункту сьомого статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що справа підлягає закриттю за підстав, передбачених пункту сьомого статті 247 КУпАП, а саме, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи, що пунктом 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» та статтею 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, суд не вбачає підстав для звернення судового збору.

Керуючись статтями 23, 33, 124, 251, 252, 283-285 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП - закрити на підставі пункту сьомого статті 247 КУпАП у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених статтею 38 КУпАП.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Дніпровського районного суду

міста Києва О.І. Вовк