Справа № 446/192/25 Головуючий у 1 інстанції: Котормус Т. І.
Провадження № 33/811/539/25 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В, за участі захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Педи Василя Степановича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Педи Василя Степановича на постанову Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 13 березня 2025 року, щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що 23 вересня 2024 року, о 22:13 год., на 521км+600м автодороги Київ-Чоп, в смт. Запитів, Львівського району, Львівської області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Mercedes Benz S350» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення вимови). Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився.

Такими діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою, адвокат Педа В.С., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, закрити провадження у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, окрім того просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Кам`янка-бузького районного суду Львівської області від 13 березня 2025 року, оскільки копію оскаржуваної постанови він отримав 26 березня 2025 року.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що з фабули протоколу про адміністративне правопорушення не зрозуміло, що саме було підставою для проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння.

Наголошує, що судом першої інстанції змінено фабулу адміністративного правопорушення зазначену у протоколі про адміністративне правопорушення.

Звертає увагу, що матеріали справи не містять даних, які б підтверджували факт зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , окрім того відсутні дані, які б підтвердили, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, перебував з ознаками алкогольного сп`яніння.

Також, місцевим судом безпідставно відхилено аргументи сторони захисту, що ОСОБА_1 не здійснював керування транспортним засобом під час події.

Зазначає, що водій не заперечує, що відмовився від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки він не розумів у зв`язку із чим працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_1 у судове засідання апеляційного суду, призначене на 6 травня 2025 року не прибув, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав, про причини неявки особа, яка притягується до адміністративної відповідальності не повідомив.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, відносно якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.

Частиною 4 ст. 294 КУпАП передбачено, що апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання та думки адвоката Педи В.С., який просив проводити розгляд справи у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_1 .

Стосовно строку на апеляційне оскарження, то з урахуванням того, що ОСОБА_1 участі в розгляді справи не приймав, про результат розгляду справи дізнався 26 березня 2025 року, а виготовлення апеляційної скарги потребує часу, з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду.

Заслухавши виступ захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також відмова осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суду вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №135551 від 23 вересня 2024 року (а.с. 3), відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes-Benz S350» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку - відмовився;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 2), відповідно до якого, у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів), у зв`язку з чим йому запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, від якого він відмовився;

- інформацією із направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 5), з якого встановлено, що працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, оскільки в нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів), від огляду він відмовився;

- рапортом працівника поліції (а.с. 6),згідно із яким працівниками поліції під час патрулювання було зупинено транспортний засіб «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , у зв`язку із причетністю його до ДТП, в ході опитування в нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, від якого він відмовився;

- письмовими поясненням ОСОБА_2 (а.с. 8), з яких встановлено, що він рухався за автомобілем «Mercedes-Benz » д.н.з. НОМЕР_1 , який зупинився на червоний сигнал світлофора в с. Запитів, після чого водій ввімкнув задню передачу, вийшов з автомобіля, а транспортний засіб здійснив рух заднім ходом, у зв`язку із чим відбулося зіткнення з його автомобілем;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 (а.с. 9), в яких він зазначав, що здійснював рух транспортним засобом, а саме здійснив зупинку автомобіля на світлофорі в с. Запитові;

- копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕРП1 №135507 від 24 вересня 2024 року (а.с. 10), з якого вбачається, що ОСОБА_1 залишив місце ДТП;

- копією протоколу про адміністративне правопорушення від 24 вересня 2024 року (а.с. 10), відповідно до якого ОСОБА_1 , 23 вересня 2024 року, керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz » д.н.з. НОМЕР_1 здійснив зупинку автомобіля, вийшов з нього, не вжив заходів, що не допустити його самовільного руху;

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі від 24 вересня 2024року (а.с.12), з якої встановлено, що водій ОСОБА_1 , порушив п. 2.1Ґ ПДР України;

- відеозаписом, долученим до матеріалів справи, який досліджений судом апеляційної інстанції, на якому зафіксовано, опитування водія ОСОБА_1 , який не заперечував, що виконував функції водія, здійснював рух транспортним засобом, окрім того намагався домовитися з працівниками поліції, щоб вони не складали протоколів про адміністративні правопорушення. Під час опитування, працівниками поліції було виявлено у водія ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим йому запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі від якого ОСОБА_1 відмовився, роз`яснено водію наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, відсторонено його від керування транспортним засобом, ознайомлено з протоколом про адміністративне правопорушення.

Аргументи апелянта, що з фабули протоколу про адміністративне правопорушення не зрозуміло, що саме було підставою для проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, не заслуговують на увагу апеляційного суду.

Відповідно до п. 1 розділу II «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Пунктом 3 розділу I Інструкції, встановлено, що ознаками алкогольного сп`яніння є запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №135551 від 23 вересня 2024 року (а.с. 3), у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів), дана інформація підтверджується іншими матеріалами справи, які були описані вище за текстом.

Твердження апелянта, що судом першої інстанції було змінено фабулу адміністративного правопорушення зазначену у протоколі про адміністративне правопорушення, не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Аргументи апелянта, що матеріали справи не містять даних, які б підтверджували факт зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , апеляційний суд розцінює критично, оскільки такі спростовуються матеріалами справи описаними вище за текстом.

Апеляційний суд відхиляє аргументи апелянта, що в матеріалах справи відсутні дані, які б підтвердили, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, перебувала з ознаками алкогольного сп`яніння, оскільки такі мають формальний характер та спростовуються матеріалами справи описаними вище за текстом.

Доводи апелянта, що місцевим судом безпідставно відхилено аргументи сторони захисту, що ОСОБА_1 не здійснював керування транспортним засобом під час події, апеляційний суд розцінює критично, оскільки як встановлено з відеозапису, водій не заперечував, що здійснював рух транспортним засобом «Mercedes-Benz » д.н.з. НОМЕР_1 , покинув місце ДТП.

Покликання апелянта на те, що ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки він не розумів у зв`язку із чим працівники поліції запропонували йому пройти такий огляд, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки такі спростовуються відеозаписом, долученим до матеріалів справи, на якому зафіксовано, що водію було роз`яснено працівниками поліції, підстави для проведення огляду а стан алкогольного сп`яніння, окрім того патрульні роз`яснили йому наслідки відмови від проходження такого огляду.

В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положення ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги адвоката Педи В.С. є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

поновити адвокату Педі Василю Степановичу строк на апеляційне оскарження постанови Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 13 березня 2025 року.

Постанову Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 13 березня 2025 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Педи Василя Степановича - без задоволення.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.