Справа № 751/2004/25
Провадження №3/751/890/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі: головуючого судді Маслюк Н.В.

секретаря судового засідання Стрижак В.П.

з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Косача В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові у режимі відеоконференції справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 -

В с т а н о в и в :

22.02.2025 о 04 год 44 хв у м. Чернігів по вул. Козацька, 26, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Nissan Murano, н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від продуття приладу Драгер та від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння в медичному закладі у лікаря-нарколога у встановленому законом порядку відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

За даним фактом відносно ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав. Показав, що в той день відпочивав, викликав знайомого водія, щоб доїхати додому. Сів позаду автомобіля та задрімав. Коли прокинувся, побачив поліцейського. Звідки взяли його анкетні дані він не знає, за кермом не перебував, автомобілем не керував. Штраф, накладений постановою на нього за ст.122 КУпАП він не сплачував, оскільки не керував транспортним засобом. Постанову не оскаржував. Товариш повідомив йому, що коли їхав, поліцейські почали зупиняти транспортний засіб. Він злякався, що викличуть працівників ТЦК, а тому пересів на переднє пасажирське сидіння.

Захисник у судовому засіданні просив закрити провадження у справі за відсутністю складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Зазначив, що після зупинки транспортного засобу поліцейськими одразу було вирішено, що пасажир, який їхав на задньому сидінні, є водієм. У автомобілі перебувало двоє осіб, але поліцейські почали стукати у вікно до ОСОБА_1 , щось розпитувати у нього. ОСОБА_1 повідомив, що він не є водієм, тому відмовляється називати свої анкетні дані. До особи, яка сиділа на передньому пасажирському сидінні, поліцейські не підходили, не опитували хто перебував за кермом. ОСОБА_1 з поліцейськими не спілкувався. Йому запропонували пройти огляд - він відмовився. Наслідки відмови йому ніхто не роз`яснював.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, думку захисника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за №1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, проходження до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння є імперативною нормою, оскільки передбачає обов`язкове проходження огляду в незалежності від наявності особистих обставин у особи, щодо якої порушується таке питання.

Згідно пункту 27 постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, частина 2 статті 266 КУпАП визначає, що під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направленням на огляд водія від 22.02.2025, відповідно до яких у ОСОБА_1 поліцейський виявив ознаки сп`яніння: порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

- рапортом поліцейського взводу №2 роти №3 БУПП в Чернігівській області ДПП Деркача Є.В., відповідно якого зазначено причину зупинки транспортного засобу; виявлено як водій, особу якого встановлено ОСОБА_1 , пересів з водійського місця на заднє пасажирське сидіння;

- відеозаписом з камери поліцейського п/в 470560, відповідно якого 22.02.2025 о 04.44 год працівниками поліції був зупинений транспортний засіб Nissan Murano, н.з. НОМЕР_2 . Коли працівники поліції підійшли до автомобіля, на сидінні водія ніхто не сидів. У салоні, на передньому пасажирському та задньому сидіннях знаходились двоє чоловіків. До поліцейських з машини ніхто не виходив. Надалі о 05.00 год поліцейський попросив пасажира, який сидів на передньому сидінні, пред`явити посвідчення водія, о 05.01 год також попросив ОСОБА_1 пред`явити посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. О 05.20 год ОСОБА_1 повідомили про причину зупинки; повідомили, що бачили, як він пересів з водійського на заднє пасажирське сидіння. Надалі, ОСОБА_1 повідомив працівнику поліції, що не порушував ПДР, він не керував транспортним засобом, а повинен підійти водій. О 05.23 год ОСОБА_1 повідомив, що не вживав алкогольні напої. О 05.23 год ОСОБА_1 повідомлено ознаки алкогольного сп`яніння: поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя та запропоновано пройти огляд. Останній відповів, що водій пройде огляд; о 05.25 год ОСОБА_1 повідомив, що він пасажир, його закрили в машині і він не може вийти з неї; о 05.25 год поліцейським роз`яснено ОСОБА_1 , що такі його дії є невиконанням п. 2.5 ПДР; о 05.27 год поліцейський повторно ОСОБА_1 повідомив ознаки алкогольного сп`яніння, повідомив, що відносно нього буде складено протокол за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. О 05.27 год ОСОБА_1 ознайомлено з правами, передбаченими ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Допитаний поліцейський взводу № 2 роти № 3 УПП в Чернігівській області ОСОБА_2 у судовому засіданні показав, що під час несення служби, 22.02.2025 було зупинено ТЗ Nissan Murano. Його напарник виявив, як особа з водійського місця пересідає на заднє пасажирське сидіння. Водій ОСОБА_1 довгий час не йшов на контакт. Надалі, під час спілкування, було виявлено у нього ознаки алкогольного сп`яніння: порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Запропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, від якого останній ухилився, зачинився в автомобілі та спілкуватися з працівниками поліції відмовився. Водія було попереджено про наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. На водія ОСОБА_1 було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, винесено дві постанови за ч. 1 ст. 126 та ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Крім того, відносно ОСОБА_1 у цей день винесені постанови про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.126 та ч.2 ст.122 КУпАП, відповідно до яких останній керував транспортним засобом 22.02.2025 в 04.44 год. Указані постанови є чинними.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні показав, що ОСОБА_1 це його товариш. Йому зателефонував ОСОБА_1 , попросив відвезти його за місцем проживання. Він під`їхав, забрав ОСОБА_4 . Коли їхали, їх зупинила поліція. Він злякався, пересів на заднє сидіння, оскільки злякався, що викликали ТЦК. На ОСОБА_1 склали протокол. Працівники поліції причину зупинки не пояснювали. ОСОБА_4 відпочивав на задньому сидінні. Поліцейські просили його відкрити машину. Він розбудив ОСОБА_4 , вийшли з машини. Чи пропонували поліцейські пройти огляд на стан сп`яніння ОСОБА_4 , йому не відомо, але склали протокол на ОСОБА_4 .

Разом з тим, суд не приймає до уваги покази указаного свідка, оскільки ОСОБА_3 є товаришем ОСОБА_1 , останній намагається у такий спосіб допомогти йому уникнути відповідальності за скоєне.

Також, з відеозаписів подій видно, що ОСОБА_3 жодного разу не повідомив, що саме він був за кермом транспортного засобу Nissan Murano, н.з. НОМЕР_2 , хоча не був позбавлений об`єктивно такої можливості. Інших осіб, крім ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в транспортному засобі не було.

Не приймає до уваги суд і покази ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом, оскільки зважаючи на безперервну фіксацію руху транспортного засобу, зупинку і унеможливлення жодної з осіб покинути транспортний засіб до його зупинки, очевидним є те, що особа, яка перебувала за кермом, змінила місце знаходження до того, як працівник поліції дійшов безпосередньо до транспортного засобу. При цьому, на місці ОСОБА_1 повідомив поліцейському, що водій підійде, а його зачинили в автомобілі. ОСОБА_1 не вказав на ОСОБА_3 , який знаходився на передньому пасажирському сидінні, як на особу, яка перебувала за кермом.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженою особою. Докази сторони обвинувачення жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Натомість, саме відмова від проходження огляду водія є процесуально визначальним фактом у цій справі, адже адміністративна відповідальність, встановлена ч.1 ст. 130 КУпАП, що настає в цьому випадку, саме за відмову водія у проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці або у закладі охорони здоров`я, що знайшло своє підтвердження у не спростованих відомостях протоколу про адміністративне правопорушення, доданих до нього доказах та інших відомостях, наявних у матеріалах справи. При цьому, відмова від проведення огляду може надаватись водієм у вербальній або не вербальній формах, а також шляхом вчинення дій, які надають об`єктивних підстав сторонньому спостерігачу сприймати дії особи, як відмову від проведення огляду.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ПДР водій транспортного засобу повинен не просто погодитись на проведення огляду на стан сп`яніння, а своєю поведінкою забезпечити реальну можливість проведення такого огляду.

Отже, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння.

При цьому суд звертає увагу на те, що відповідно до національного законодавства працівник поліції самостійно на власний розсуд доходить висновку про наявність ознак сп`яніння у водія транспортного засобу та вирішує питання щодо необхідності проходження водієм транспортного засобу огляду на стан сп`яніння.

Користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів.

Таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007, яке з урахуванням положень ст. ст. 8, 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується належними, допустимими, достатніми доказами, які доповнюють один одного та узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

При визначенні виду стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини та майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність правопорушника згідно зі ст. ст. 34, 35 КУпАП суд не вбачає.

За таких обставин, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_1 стягнення, в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Також слід зазначити, що санкція ч.1 ст.130 КУпАП є безальтернативною, якою передбачено єдиний вид стягнення, а саме - накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, що позбавляє суд можливості застосовувати більш м`яке стягнення, ніж визначено санкцією цієї статті.

Відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» із ОСОБА_1 підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.

Керуючись ст.ст. 1, 9, 23, 33, ч.1 ст. 130, 245, 283, 284 п. 1, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп (отримувач коштів: ГУК у Чернігівській області/21081300, код отримувача (код ЄДРПОУ): 37972475, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: UA0025001, КБКД: 21081300, призначення платежу*21081300, серія протоколу, № протоколу, ПІБ), з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп в дохід Державного бюджету (ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача Казначейство України, МФО 899998, рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106).

Роз`яснити правопорушнику, що згідно зі ст.307 КУпАП штраф повинен бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі її оскарження не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, згідно з ч.1 ст.308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Згідно ст. 291 КУпАП постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

На постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд м. Чернігова.

Повний текст постанови суду складено 15.05.2025.

Суддя: Н.В. Маслюк