Справа № 577/1573/25
Провадження № 3/577/489/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" травня 2025 р. м. Конотоп

Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Ярмак О.М.,

за участі секретаря судового засідання Мукосєєва І.О.,

особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Конотопі Сумської області справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Конотопа Сумської області, українця, громадянина України, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків не встановлений, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Конотопським МВ УМВС України в Сумській області 16 лютого 1996 року, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 601839 від 21 лютого 2025 року ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП, оскільки він 21 лютого 2025 року о 13 год. 35 хв. по пр. Миру в м. Конотопі Сумської області не виконав законну вимогу працівника поліції начальника СВТ ВП Конотопського РВП ГУНП в Сумській області Цимбала С., а саме не пред`явив документи, які посвідчують особу, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію».

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, не визнав. Проте від дачі пояснень він відмовився, пославшись на ст. 63 Конституції України, лише вказав, що дії та вимоги працівників поліції були незаконними.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Адміністративна відповідальність за ст. 185 КУпАП, серед іншого, настає у разі злісної непокори законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, та суспільні відносини у сфері державного управління.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі поліцейського під час виконання ним службових обов`язків.

Як орієнтує Пленум Верховного Суду України у п. 7 своєї постанови «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» № 8 від 26 червня 1992 року, злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

З наведеного слідує, що злісна непокора знаходить свій прояв у відмові від обов`язкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень або вимог працівника поліції, або в непокорі, вираженій в зухвалій формі, що свідчить про явну неповагу до органів та осіб, які охороняють громадський порядок. Відмова правопорушника проявляється у недвозначній формі словами, жестами, мовчанням тощо.

Частиною 1 ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 601839 від 21 лютого 2025 року зазначено, що до нього долучений запис із нагрудного відеореєстратора поліцейського № 000740 (а.с. 1).

Із переглянутого в судовому засіданні відеозапису з нагрудного відеореєстратора поліцейського № 000740 встановлено, що на ньому зафіксований факт перебування ОСОБА_1 у приміщенні Конотопського РВП ГУНП в Сумській області та складення протоколу затримання ОСОБА_1 , а також складання стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Проте обставини безпосереднього вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а саме факт невиконання ОСОБА_1 21 лютого 2025 року о 13 год. 35 хв. по пр. Миру в м. Конотопі Сумської області вимог працівника поліції начальника СВТ ВП Конотопського РВП ГУНП в Сумській області Цимбала С. щодо пред`явлення документів, які посвідчують особу, не зафіксований (а.с. 7).

Змістом ст.ст. 279, 280 КУпАП справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення.

Суддя не має права у постанові за підсумками розгляду справи вказувати на кваліфікуючі ознаки правопорушення, які не зазначалися у протоколі про адміністративне правопорушення, або їх виключати, адже у протилежному випадку він виходить за межі своєї компетенції, якою згідно з вимогами ст.ст. 213, 221 КУпАП, є лише розгляд справи.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 601839 від 21 лютого 2025 року зазначено, що ОСОБА_1 порушив вимоги ч. 2 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до ч. 2 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» у період дії воєнного стану та/або під час мобілізації (крім цільової) поліцейський має право вимагати в особи чоловічої статі віком від 18 до 60 років пред`явлення нею військово-облікового документа разом з документом, що посвідчує особу, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах.

З долученого до протоколу про адміністративне правопорушення рапорту начальника СВТ ВП Конотопського РВП ГУНП в Сумській області Цимбала С. від 21 лютого 2025 року вбачається, що ОСОБА_1 21 лютого 2025 року за адресою: м. Конотоп Сумської області, пр. Миру, буд. 14 (приміщення Конотопського РВП ГУНП в Сумській області) не виконав законну вимогу працівників поліції та не пред`явив військово-облікового документа разом з документом, що посвідчує особу (а.с. 2).

Проте у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 601839 від 21 лютого 2025 року зазначено, що ОСОБА_1 не пред`явив документи, що посвідчують особу.

В той же час, випадки, коли поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, передбачені ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліції».

При цьому ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліції» передбачено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках: 1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи, або самовільно залишила місце для утримання військовополонених; 2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; 3) якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю; 4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо; 5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події; 6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення.

Відповідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

На думку суду, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, не здобуто належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання його вини у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 слід закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 3, 8, 9, 62 Конституції України, ст.185, ст. 245, п. 1 ст. 247, ст. ст. 2, 7, 245, 251, 252, 254, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: О. М. Ярмак