Апеляційне провадження №33/824/220/2025
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2025 року суддя Київського апеляційного суду Журба С.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 вересня 2024 року, прийняту відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу серії ВАД №584156 ОСОБА_1 18.06.2024 року о 21 год. 30 хв. вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме перебуваючи за місцем проживання на АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає разом із ним за вищевказаною адресою, домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме: висловлював образи та штовхав, бив руками по голові, розбив губу та травмував палець (мізинець) на лівій руці.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02.09.2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень в дохід держави.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02.09.2024 року і закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

13листопада 2024 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про закриття провадження та клопотання про виклик свідка.

14 листопада2024 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення у справі.

04 грудня 2024 року на адресу суду від ОСОБА_1 та ОСОБА_3 надійшло клопотання про відкладення судового засідання.

20 лютого 2025 року на адресу суду від ОСОБА_3 надійшло клопотання про відкладення судового засідання.

У судове засідання, призначене на 20.02.2025 року, з`явився ОСОБА_1 , просив про перенесення розгляду справи, оскільки з`явилась можливість мирного врегулювання конфлікту. Судове засідання перенесено на 03.04.2025 року.

24 березня 2025 року на адресу суду від ОСОБА_3 надійшло клопотання про долучення доказів.

27 березня 2025 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням на лікарняному по 04.04.2025 року включно. На підтвердження вказаного апелянтом було додано до клопотання роздруківку листка непрацездатності із застосунку «Дія», однак з нього неможливо встановити, що вказаний медичний висновок про тимчасову непрацездатність стосується саме ОСОБА_1 , відтак суд підстав для задоволення вказаного клопотання не вбачає.

Переглянувши справу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Пунктом 3 ч.1ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п.14 ч.1ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість.

Відповідно до Закону України «Про попередження насильства в сім`ї» насильство в сім`ї - це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року (далі Закон) визначає, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству.

Згідно ст. 3 Закону дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); та ін.

Диспозиція ч.1 ст.173-2 КУпАП визначає, що вчинення насильства в сім`ї, - умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї.

Об`єктивна сторона даного правопорушення виражається в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходженні корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї (матеріальний склад), у той час як вчинення сексуального насильства, про яке зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення не охоплюється диспозицією ст.173-2 КУпАП.

З наведеного випливає, що спричинення тілесних ушкоджень є критерієм відмежування домашнього насильства як адміністративного правопорушення та насильницькими діями, що можуть тягти кримінальну відповідальність. Фактично застосування насильства, що спричинило тілесні ушкодження, виходить за межі об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, і виключає відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Потерпіла ОСОБА_4 надала суду докази наявності в неї тілесних ушкоджень та внесення відділенням поліції № 4 Бучанського РУП ГУНП в Київській області до ЄРДР відомостей про вчинення відносно неї ОСОБА_1 кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 122 КК України, за обставинами конфлікту, який мав місце 18.06.2024 року та став підставою складання протоколу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності в порядку вимог ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Отже, наявність тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 , отриманих внаслідок конфлікту з ОСОБА_1 , виключає адміністративну відповідальність останнього та може утворювати склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, оскільки заподіяння тілесних ушкоджень при домашньому насильстві виходить за межі складу (диспозиції) правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП.

Статтею 253 КУПАП передбачено, якщо при розгляді справи орган (посадова особа) прийде до висновку, що в порушенні є ознаки кримінального правопорушення, він передає матеріали прокурору або органу досудового розслідування.

Відповідно до ч. 2 ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування.

Керуючись ст.253, ч.2 ст.284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 вересня 2024 року, прийняту відносно ОСОБА_1 , скасувати.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Матеріали справи передати до відділення поліції № 4 Бучанського РУП ГУНП в Київській області для проведення досудового розслідування.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.О. Журба