СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/3287/25
пр. № 3/759/1679/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року м.Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва Сенько М.Ф., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КпАП України,

встановив:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 21.01.2025 о 21 год. 55 хв. керував транспортним засобом «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_1 по Берестейському шосе, 8-А, в м. Києві, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, звужениці зіниці очей що не реагують на світло, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку та у лікаря нарколога, ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України.

Від представника ОСОБА_1 -адвоката Савенкова О.В. надійшло клопотання про закриття провадження у справі, з підстав відсутності відеозапису.

ОСОБА_1 прибув до суду, вину не визнав, дав пояснення та пітримав клопотання свого представника.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність настає за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ч.2 та ч. 3 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Тобто, ст. 266 КУпАП чітко встановлює процедуру проведення огляду на стан сп`яніння.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 21.01.2025 року серії ЕПР № 227000, який складений уповноваженими працівниками поліції, ОСОБА_1 21.01.2025 о 21 год. 55 хв. керував транспортним засобом «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_1 по Берестейському шосе, 8-А, в м. Києві, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, звужениці зіниці очей що не реагують на світло, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку та у лікаря нарколога, ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України.

До протоколу про адміністративне правопорушення долучено диск, однак відтворити відеозапис, який міститься на ньому, у судовому засіданні виявилося за неможливе.

Суд надсилав запит до УПП в м. Києві ДПП України для надання відеозапису даної події, проте відеозапису даної події на день розгляду даної справи до суду не надано.

Як вбачається із самого протоколу про адміністративне правопорушення, свідки до проведення даного огляду на стан сп`яніння чи відмови від такого огляду - не залучалися.

Отже, за наявних матеріалів даної справи про адміністративне правопорушення, у відсутність відеозапису даної події встановити дотримання поліцейськими процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння або ж відмови водія від проходження такого огляду - не можливо.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП та не може бути перекладено на суд.

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Отже, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення від 21.01.2025 року серії ЕПР № 227000 обставини не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

За таких обставин сам по собі складений стосовно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП не може бути визнаний єдиним належним та допустимим доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, в частині підтвердження факту вчинення останнім певних діянь, оскільки за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, а викладені у ньому обставини повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, яка притягується до відповідальності, і лише в межах зазначеного у протоколі про адміністративне правопорушення обвинувачення, на підставі зібраних посадовою особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, доказів. Суд не має збирати з власної ініціативи докази, позаяк в протилежному випадку суд згідно із ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не може бути визнаний безстороннім.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя приходить до висновку, що в судовому засіданні не знайшло підтвердження вчинення особою, стосовно якої складено протокол, адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки не надано належних доказів його вини в скоєнні цього адміністративного правопорушення.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 130, 247, 280, 283, 284, 291 КУпАП,

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва особою, щодо якої її винесено, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником та прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя М.Ф. Сенько