Справа №461/3210/25
Провадження №3/461/1236/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2025 року м. Львів.

Суддя Галицького районного суду м. Львова Юрків О.Р.,

за участю представника Львівської митниці Лубоцького Б.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно,-

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої у мовній школі "Sprache und Bildung", проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , закордонний паспорт НОМЕР_1 від 13.03.2018 року виданий органом 3202,

за ч.3 ст. 471 Митного Кодексу України,-

В С Т А Н О В И В:

23.03.2025 в зону митного контролю пункту пропуску «Краковець» Львівської митниці у напрямку «виїзд з України» прибув транспортний засіб FORD MONDEO, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , яка прямувала у приватних справах до Німеччини. Формою проходження митного контролю обрано канал «зелений коридор», та до декларування ніяких предметів заявлено не було.

Під час здійснення митного контролю вказаного транспортного засобу, а саме у ході митного огляду було виявлено ікону із зображенням Матері Божої з маленьким Ісусом Христом на руках в металевому окладі жовтого кольору, без дерев`яної рами, розміром: 220мм*180мм*25мм, вагою 420 грам. Жодних дозвільних документів на її вивезення не надавалось. Виявлена ікона знаходилась у салоні автомобіля в папці для документів, без ознак приховування. На момент переміщення через митний кордон України вказаної ікони ОСОБА_1 дозвільних документів на її вивезення не надавала.

У своїх поясненнях ОСОБА_1 повідомила, що дана ікона належала її бабі ОСОБА_2 , та вона вирішила забрати її з собою до Німеччини оскільки в Україні не приживає через воєнні дії. З метою перевірки законності переміщення через митний кордон України вказаної ікони, листом Львівської митниці №7.4-3/28-13-01/5.9/7779 від 25.03.2025 її було скеровано до Національного музею у Львові імені Андрея Шептицького, з метою проведення відповідного дослідження на предмет культурної, історичної цінності, а також визначення її вартості. Згідно листа

Національного музею у Львові імені Андрея Шептицького №141 від 27.03.2025 (вх.митниці №11126/13-28-13 від 28.03.2025) представлена на експертизу ікона «Богородиця Замилування Вишгородська» II половини XIX ст. має історичну та музейну цінність та повинна бути внесена до Державного реєстру національного культурного надбання. Ікона не підлягає вивезенню з території України.

Згідно з частиною 1 статті 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про

товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до частини 2 статті 366 Митного кодексу України початок проходження (проїзду транспортними засобами особистого користування) громадянином каналом, позначеним символами зеленого кольору («зелений коридор»), є декларуванням шляхом вчинення дій цим громадянином про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території. Таке декларування свідчить про факти, що мають юридичне значення. Відповідно до частини б статті 366 Митного кодексу України громадяни, які проходять (проїжджають транспортними

засобами особистого користування) через «зелений коридор», звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов`язку дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України та від адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною 6 статті 372 Митного кодексу України, тимчасове вивезення (пересилання) громадянами-резидентами за межі митної території України культурних цінностей здійснюється з поданням відповідних документів, які підтверджують право вивезення за межі митної території України культурних цінностей та дотримання заборон та/або обмежень згідно із законами України щодо тимчасового вивезення таких товарів за межі митної території України. Частиною 1 статті 197 Митного кодексу України передбачено, що у випадках, передбачених законом, на окремі товари

встановлюються обмеження щодо їх переміщення через митний кордон України.

Відповідно до частини 2 Постанови Кабінету міністрів України від 21 травня 2012 року № 448 «Про порядок вивезення (пересилання) за межі митної території України громадянами дорогоцінних металів (за винятком банківських металів, пам`ятних та ювілейних монет України із дорогоцінних металів), дорогоцінного каміння та виробів з них, а також культурних цінностей з метою їх відчуження» встановлено, що вивезення (пересилання) за межі митної території України громадянами культурних цінностей з метою їх відчуження здійснюється у разі, коли сумарна фактурна вартість культурних цінностей не перевищує суму, еквівалентну 10000 євро, на підставі свідоцтва

встановленого зразка на право вивезення (тимчасового вивезення) культурних цінностей

та з обов`язковим письмовим декларуванням.

Відповідно до частини 2 статті 371 Митного кодексу України, товари, сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 10000 євро та на які законом встановлено вивізне мито та/або якщо відповідно до закону державними органами видаються документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення таких товарів, що переміщуються (пересилаються) через митний

кордон України громадянами, підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян, із сплатою у випадках, визначених законами України, вивізного мита та з поданням відповідних документів, виданих державними органами.

Частиною 1 статті 8 Закону України «Про вивезення, ввезення та повернення культурних

цінностей» від 21 вересня 1999 року №1068-ХІУ передбачено, що контроль за вивезенням, ввезенням і поверненням культурних цінностей здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері вивезення, ввезення і повернення культурних цінностей. Відповідно до пункту 1.6. «Інструкції про порядок оформлення права на вивезення, тимчасове вивезення культурних цінностей та контролю за їх переміщенням через державний кордон України», затвердженої наказом

Міністерства культури і мистецтв України від 22 квітня 2002 року №258, вивезення, тимчасове вивезення, у тому числі шляхом пересилання, культурних цінностей за межі митної території України дозволяється за наявності свідоцтва на право вивезення (тимчасового вивезення) культурних цінностей з території України.

Листом Львівської митниці від 31.03.2025 №7.4-4/28-13-01/10/8287 викликалась ОСОБА_1 для вирішення питання щодо складання протоколу про порушення митних правил. На лист митниці, засобами електронного зв`язку від ОСОБА_1 отримано відповідь (вх. митниці №11638/10-28-13 від 02.04.2025) про неможливість прибути у визначений час та просить розглянути справу без її особистої присутності.

Таким чином, ОСОБА_1 шляхом недекларування, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей про товари, що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо вивезення за межі митної території України та які переміщуються громадянами, намагалась перемістити ікону «Богородиця Замилування

Вишгородська» II половини XIX ст., яка має історичну та музейну цінність та повинна бути внесена до Державного реєстру національного культурного надбання. Ікона не підлягає вивезенню з території України.

Дії ОСОБА_1 органом митниці кваліфіковані, як порушення митних правил, відповідальність за вчинення яких передбачене ч.3 ст. 471 МК України.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 471 МК України, визнає повністю, щиро розкаюється, просить не застосовувати до неї суворого стягнення та не конфісковувати

Відповідно до ст. 526 МК України, вважаю можливим проводити розгляд справи у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що не з`явилася на виклик суду, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи.

Представник митниці в судовому засідання зазначив, що у діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення, яке їй інкриміноване. До останньої слід застосувати стягнення, передбачене санкцією частини 3 статті 471 МК України.

Частиною 3 статті 471 МК України передбачено, що недекларування товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та які переміщуються громадянами - тягне за собою накладення штрафу у розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією таких товарів або без такої.

Згідно з приміткою ст. 471 МК України, вбачається, що недекларуванням у цій статті вважається незаявлення громадянином за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений цим Кодексом, про товари, які переміщуються (пересилаються) таким громадянином через митний кордон України (у тому числі при проходженні (проїзді) ним каналом, позначеним символами зеленого кольору ("зелений коридор")".

Відповідно до ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. Декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу.

У разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант (ч. 1, 2, 4 ст. 266 Митного кодексу України).

Згідно з ч.2 ст.366 Митного кодексу України, канал, позначений символами зеленого кольору ("зелений коридор"), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.

За ч.4 ст 366 МКУ, громадянин самостійно обирає відповідний канал ("зелений коридор" або "червоний коридор") для проходження митного контролю за двоканальною системою. Відповідно до примітки до ст. 471, недекларуванням у цій статті вважається незаявлення громадянином за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений цим Кодексом, про товари, які переміщуються (пересилаються) таким громадянином через митний кордон України (у тому числі при проходженні (проїзді) ним каналом, позначеним символами зеленого кольору ("зелений коридор").

Згідно з ч.5 ст.366 МК України обрання "зеленого коридору" вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення.

Згідно з ч.2 ст. 13 Закону України "Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей" підставою для пропуску культурних цінностей за межі митної території України є свідоцтво на право вивезення (тимчасового вивезення) зазначених у ньому культурних цінностей. Вивезення культурних цінностей без цього свідоцтва забороняється. Відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 № 448 "Про порядок вивезення (пересилання) за межі митної території України громадянами дорогоцінних металів (за винятком банківських металів, пам`ятних та ювілейних монет України із дорогоцінних металів), дорогоцінного каміння та виробів із них, а також культурних цінностей з метою їх відчуження" - вивезення (пересилання) за межі митної території України громадянами культурних цінностей з метою їх відчуження у разі коли сумарна фактурна вартість культурних цінностей: не перевищує суму, еквівалентну 10 000 євро, здійснюється на підставі свідоцтва встановленого зразка на право вивезення (тимчасового вивезення) культурних цінностей та з обов`язковим письмовим декларуванням.

Згідно з листом Національного музею у Львові імені Андрея Шептицького №141 від 27.03.2025 (вх. митниці №11126/13-28-13 від 28.03.2025) представлена на експертизу ікона «Богородиця Замилування Вишгородська» II половини XIX ст. має історичну та музейну цінність та повинна бути внесена до Державного реєстру національного культурного надбання.

Заслухавши думку представника митниці, дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки правопорушення, передбаченого ч.3 ст.471 МК України, оскільки вона вчинила дії, спрямовані на недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами, а саме: недекларування товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо вивезення за межі території України та які переміщуються громадянами.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.471 МК України, підтверджується протоколом про порушення митних правил №0515/UA209000/2025 від 02.04.2025 року, актом проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 23.03.2025 та іншими матеріалами справи, які знаходяться у об?єктивному взаємозв?язку між собою, нічим не спростовані, доповнюються та уточнюються іншими доказами.

Вирішуючи питання призначення виду стягнення за порушення митних правил, з урахуванням характеру вчиненого порушення митних правил, особи правопорушника, яка до адміністративної відповідальності за порушення митних правил раніше не притягувалася, обставин справи, приходжу до висновку, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в межах, встановлених санкцією ч.3 ст.471МК України з конфіскацією товарів.

Крім того, відповідно до ст.40-1 КпАП України та Закону України «Про судовий збір» з правопорушника слід стягнути в користь держави судовий збір у розмірі 605, 60 гривень.

Окрім того, на підставі ч.1 ст.519 МК України та розрахунку витрат на зберігання на складі митниці, з правопорушника слід стягнути суму витрат за зберігання, яка складає 18,92 грн.

Керуючись ст.ст. 248, 249, 251, 283-285 КУпАП, ст.ст. 459, 461, 487, 526, 527, 528 МК України, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винною у скоєнні адміністративного правопорушення за ч.3 ст. 471 МК України та накласти стягнення 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 5100,00 грн. штрафу в дохід держави.

Вилучений, відповідно до протоколу про порушення митних правил №0515/UA209000/2025 від 08.03.2025 року, товар, а саме: ікона «Богородиця Замилування Вишгородська» II половини XIX ст. - конфіскувати в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівської митниці Державної митної служби України 18,92 грн. витрат за зберігання товару на складі митниці.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Постанова судді у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду, особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або митним органом, який здійснював провадження у цій справі протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О.Р. Юрків.