Справа № 465/1297/25 Головуючий у 1 інстанції: Гулієва М.І.
Провадження № 33/811/557/25 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2025 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , її представника адвоката Загвойської Оксани Володимирівни, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Франківського районного суду м. Львова від 28 березня 2025 року,

встановив:

постановою Франківського районного суду м. Львова від 28 березня 2025 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, - закрито у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Згідно постанови та протоколу про адміністративне правопорушення від 12 лютого 2025 року, 06.02.2025 року о 01:00 год. по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 вчинив психологічне насильство домашнього характеру відносно колишньої дружини ОСОБА_2 , а саме- виражався нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, тобто своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173 - 2 КУпАП.

Не погоджуючись із оскаржуваною постановою, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, у якій просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати постанову Франківського районного суду м. Львова від 28 березня 2025 року та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП та притягнути до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження покликається на те, що копію оскаржуваної постанови вона отримала 31 березня 2025 року, що підтверджується матеріалами справи. Одразу звернулася за отриманням безоплатної вторинної допомоги, адвоката призначено 04 квітня 2025 року.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною. Апелянтка не була повідомлена належним чином про час і місце розгляду справи, чим була позбавлена можливості подати пояснення та надати докази про події, які мали місце 06 лютого 2025 року.

Наголошує, що відповідно до консультаційного висновку спеціаліста, від 07 лютого 2025 року (копію якого додає), їй було завдано колишнім чоловіком поверхневі травми плеча та плечового поясу.

Звертає увагу на те, що суд першої інстанції не забезпечив повного та неупередженого розгляду справи, обмежившись формальним підходом до оцінки доказів, не врахувавши, що відбувся факт домашнього насильства, яке відбулося за обставин очевидної фізичної переваги кривдника над потерпілою, що створило їй реальну загрозу безпеці та здоров`ю.

Заслухавши доводи потерпілої ОСОБА_2 , її представника адвоката Загвойської О.В. на підтримку апеляційної скарги особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який заперечив доводи апеляційної скарги, вважає оскаржувану постанову законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження підтверджується матеріалами справи, тому такий строк підлягає поновленню.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року з наступними змінами визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Під психологічним насильством розуміється форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП суб`єктивна сторона зазначеного адміністративного правопорушення характеризується умисною формою вини і передбачено наявність прямого умислу правопорушника на спричинення страждань потерпілій стороні. Тобто, за змістом закону слідує, що вчинення особою дій, передбачених даною статтею, тягнуть за собою завдання шкоди фізичному або психологічному здоров`ю особи, у відношенні якої вчинені дії, тобто настання певних наслідків.

Суд першої інстанції дослідивши матеріали провадження, дійшов обґрунтованого висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки нецензурна лайка в межах конфлікту, який виник між сторонами, за відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілого, не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, тому що завдання шкоди в даному випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного проступку.

Апеляційний суд повністю погоджується із таким висновком суду першої інстанції.

Так, апеляційні твердження про те, що діями ОСОБА_1 завдано шкоди фізичному здоров`ю ОСОБА_2 , що підтверджуються консультаційним висновком лікаря, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки із консультаційного висновку спеціаліста від 07 лютого 2025 року вбачається, що огляд ОСОБА_2 відбувся о 16:05 год. 07 лютого 2025 року, що не може, у той час як події мали місце о 01:00 год. 06 лютого 2025 року.

Крім того, суд апеляційної інстанції розглядає справу у межах протоколу про адміністративне правопорушення, а із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №689341 не вбачається ОСОБА_1 вчинив щодо ОСОБА_2 фізичне насильство

Враховуючи викладене, твердження апелянтки щодо наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП є неспроможним та спростовується доказами, наявними в матеріалах справи.

Таким чином під час апеляційного перегляду справи за доводами апеляційної скарги, апеляційним судом не встановлено підстав для скасування постанови судді Франківського районного суду м. Львова від 28 березня 2025 року.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Франківського районного суду м. Львова від 28 березня 2025 року про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративного відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Оксана МАЛІНОВСЬКА-МИКИЧ