Справа № 477/522/25 Провадження № 3/477/394/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 р. м. Миколаїв

Суддя Вітовського районного суду Миколаївської області Полішко В.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого: АДРЕСА_1 , непрацюючого,

до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 173-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

24 березня 2025 року на адресу суду надійшла справа про адміністративне правопорушення №477/522/25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 17 березня 2025 року, серії ВАД, №609542, 17 березня 2025 року близько 08-30 години ОСОБА_1 , знаходячись за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , умисно з перевагою сили вчинив сварку відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 , під час якої словесно ображав нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, чим навмисно спричинив емоційну невпевненість та міг завдати шкоди психологічному здоров`ю, внаслідок чого здійснив домашнє насильство психологічного характеру.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності. Вину у вчиненому не визнав, вказав, що 17 березня 2025 року за місцем його проживання між ним та його співмешканкою ОСОБА_2 , виникла обопільна сімейна сварка. На сьогодні з потерпілою досягли примирення. Просив провадження щодо нього закрити.

Від потерпілої ОСОБА_2 , 29 квітня 2025 року до суду надійшла заява, в якій вона зазначила, що 17 березня 2025 року, за місцем їх проживання між нею та співмешканцем ОСОБА_1 виникла обопільна сімейна сварка, через сімейні непорозуміння. Просила справу щодо нього закрити, оскільки вони досягли примирення, жертвою насилля себе не вважає.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» від 26 лютого 2025 року № 4273-ІХ змінено найменування Жовтневого районного суду Миколаївської області на Вітовський районний суд Миколаївської області, що не призвело до його реорганізації чи ліквідації або утворення нового суду.

Дослідивши матеріали справи, а саме: рапорт чергового старшого інспектора відділення поліції №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області від 17 березня 2025 року о 13-06 годині з приводу того, що на номер 102 надійшло повідомлення від ОСОБА_1 про те, що 17 березня 2025 року о 13-05 годині за адресою: АДРЕСА_1 чоловік вчиняє насильство психологічного характеру. Наряд поліції не потрібен; заяву ОСОБА_2 до відділення поліції №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області про прийняття заходів до її співмешканця ОСОБА_1 , який 17 березня 2025 року приблизно о 08-00 годині ранку вчинив конфлікт в ході якого висловлювався щодо неї нецензурною лайкою. словесно ображав її,, погрожував фізичною розправою, чим своїми діями вчинив домашнє насильство психологічного характеру; письмові пояснення потерпілої від17 березня 2025 року, які узгоджуються з письмовою заявою до відділення поліції від 17 березня 2025 року; 17 березня 2025 року 28 лютого 2025 року інспектором ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області винесений терміновий заборонний припис стосовно кривдника, з огляду на який ОСОБА_1 заборонено протягом п`ять діб у період часу з 10-30 години 17 березня 2025 року по 10-30 години 22 березня 2025 року у будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою ОСОБА_1 ; письмові пояснення потерпілої від 29 квітня 2025 року, з яких вбачається, що між нею та співмешканцем ОСОБА_1 виникла обопільна сімейна сварка, на сьогодні конфлікт врегульовано, жертвою сімейного насилля себе не відчувала та не вважає себе жертвою насилля, приходжу до наступного висновку.

Диспозиція частини 1 статті 173-2 КУпАП передбачає вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, встановлені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» У цьому Законі визначені такі поняття як «кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі» та «особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі». Закон передбачає, що одна з осіб кривдник займає активну позицію та вчиняє домашнє насильство щодо постраждалої особи, яка є жертвою цього насильства. Тобто, чітко визначені ролі кривдника та постраждалого. Разом з тим Закон не передбачає, що постраждала особа може одночасно бути кривдником особи, що вчинила домашнє насильство щодо постраждалого.

Відповідно до статті 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як вбачається з матеріалів справи та слідує з письмових пояснень потерпілої ОСОБА_2 між нею та її співмешканцем ОСОБА_1 17 березня 2025 року за місцем їх проживання, виникла обопільна сварка, що виключає статус будь-якої з цих осіб як постраждалої особи, що зазнала домашнього насильства. До того ж, потерпіла жертвою сімейного насилля себе не вважає.

З огляду на правову позицію, висловлену у постанові Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі № 545/744/19 (провадження № 61-13514св19) факт сварок і непорозумінь на побутовому ґрунті свідчить про наявність конфлікту між подружжям, членами сім`ї та не підтверджує факту вчинення особою, яка притягується до відповідальності, домашнього насильства.

Крім цього, звертаю увагу на те, що діяння, яке ставиться ОСОБА_1 у провину, вчинене ним 17 березня 2025 року.

Положеннями частини 1 статті 173-2 КУпАП в минулій редакції Закону №1604-IX від 01 липня 2021 року, була передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Отже, норми частини 1 статті 173-2 КУпАП до 19 грудня 2024 року встановлювали адміністративну відповідальність за вчинення будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Водночас, норми частини 1 статті 173-2 КУпАП, чинні на час вчинення інкримінуємого ОСОБА_1 діяння та на час розгляду цієї справи судом, встановлюють адміністративну відповідальність за вчинення будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, за чинними з 19 грудня 2024 року положеннями частини 1 статті 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність лише за діяння, внаслідок яких шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого була завдана.

Тобто обсяг діянь, який охоплюється диспозицією частини 1 статті 173-2 КУпАП, звужено, а отже Закон №3733-IX від 22.05.2024 скасував адміністративну відповідальність за діяння, які тільки можуть завдати шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, залишивши і посиливши відповідальність тільки за ті діяння, які завдають шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Склад адміністративного правопорушення - це сукупність законодавчо-визначених ознак, наявність яких дає підстави дійти висновку в кожному конкретному випадку щодо належної правової кваліфікації дій особи, та як наслідок прийняти рішення щодо можливості притягнення такої особи до юридичної відповідальності.

Відсутність (недоведеність) хоча б однієї з ознак складу адміністративного правопорушення унеможливлює прийняття рішення про притягнення особи до відповідальності та застосування стосовно неї заходів державного примусу.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД, 609542 від 17 березня 2025 року вбачається, що ОСОБА_1 висловлювався нецензурною лайкою в бік своєї дружини, погрожував їй фізичною розправою.

Разом з тим, ні протокол про адміністративне правопорушення, ні матеріали справи не містять відомостей про заподіяння діями ОСОБА_1 потерпілій наслідків у вигляді фактичного настання шкоди її психічному та/або фізичному здоров`ю. Про факт завдання будь-якої шкоди потерпіла не повідомила ні в заяві про вчинене кримінальне правопорушення та іншу події, ні в письмових поясненнях.

Отже, у протоколі про адміністративне правопорушення не вказано і матеріалами справи не доведено, що потерпілій реально була завдана шкода психічному здоров`ю, хоча це прямо випливає з диспозиції частини 1 статті 173-2 КУпАП.

Жодних інших доказів, які підтверджують вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, матеріали справи не містять.

Відповідно до статті 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Тобто, недоведеність вини прирівнюється до невинуватості особи.

За таких обставин, оскільки зібрані докази підтверджують склад іншого правопорушення, а не того, яке ставиться у провину особі, вважаю недоведеним факт завдання шкоди фізичному або психічному здоровю потерпілої, оскільки належних та допустимих доказів які підтверджують завдання шкоди фізичному або психічному здоровю потерпілоїсуду не надано.

В зв`язку з чим приходжу до висновку щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного порушення, передбаченого частиною 1 статтею 173-2 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Керуючись статтями 247, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена через Жовтневий районний суд Миколаївської області до Миколаївського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.В.Полішко