ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/259/25 Справа № 705/3446/24 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у І інстанції Єщенко О. І. Доповідач в апеляційній інстанції Люклянчук В. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2025 року м. Черкаси

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Черкаського апеляційного суду Люклянчук В.Ф., розглянувши апеляційну скаргу захисника Гончарука О.О. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12 березня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 рік.

Стягнено судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

ВСТАНОВИВ

З постанови судді вбачається, що 26 травня 2024 року о 22 год. 36 хв. на а/д М-30 Стрий-Ізварине 554 км ОСОБА_1 керував автомобілем JEEP COMPASS д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі ПДР), за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати вищевказану постанову та провадження по справі закрити, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

У клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження посилається на те, що розгляд справи проходив за його відсутністю та його підзахисного, крім того копія постанови йому та його підзахисному не надходила.

Не погоджується з оскаржуваною постановою, оскільки вважає її незаконною, упередженою та винесеною з порушенням норм чинного законодавства.

Зазначає, що працівниками поліції було порушено не лише права ОСОБА_1 , а й охоронювані законом інтереси при складанні адміністративного протоколу, норми чинного законодавства та перевищено повноваження, що пояснюються фактичними обставинами справи.

Вказує, що працівниками поліції порушені вимоги ч.4 ст.256 КУпАП в частині не роз`яснення апелянту прав і обов`язків, передбачених ст.268 КУпАП, та вимоги ст.63 Конституції України. Також ОСОБА_1 не було надано копію протоколу про адміністративне правопорушення.

Стверджує, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд всупереч вимогам ст. 280 КУпАП не з`ясував підстави скоєння адміністративного правопорушення та чи було воно вчинено, чи винна особа, чи є обставини, що мають значення по справі для правильного вирішення справи, а саме, чи мало місце порушення ОСОБА_1 вимог ч. 1 ст.130 КУпАП.

Зауважує, що розглядаючи дану справу по суті, районний суд взагалі не перевірив та будь-яким чином не спростував твердження правопорушника про те, що він на той момент не перебував за кермом транспортного засобу. Камери відеоспостереження, на які спирається суд та працівники поліції, не зафіксували факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 . Зауважує, що з огляду бодікамери працівника поліції слідує, що із-за керма при зупинці транспортного засобу вийшов ОСОБА_2 , який перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, заперечував факт керування транспортним засобом.

Також не викликались та не допитувались з цього приводу свідки, які були на місці складання протоколу працівниками поліції про вчинення адміністративного правопорушення, зазначені в протоколі, однак пояснень свідків судом не перевірено.

Вважає, що місцевий суд, у порушення вимог ст.245 КУпАП, не дослідив всебічно, повно і об`єктивно всі обставини справи, а тому, передчасно дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, а саме, достовірність доказів по справі в підтвердження, що правопорушник дійсно керував на той момент транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а складений протокол, що є письмовим доказом у справі, вважається дійсним, не позбавляє суд можливості вирішити питання про наявність складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.130 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №627465 від 26 травня 2024 року, зазначено про порушення водієм п.2.9 ПДР та вказано, що водій керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння. Утім, як слідує з цього протоколу, від огляду на стан алкогольного сп`яніння від технічного засобу алкотестеру відмовився. Таким чином в протоколі та винесеній постанові інкримінується порушення п.2.5 ПДР України - відмова від проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Вважає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, якими доводиться вина ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, а саме, встановлення факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, і таких доказів на здобуто в ході розгляду судом першої інстанції матеріалів адміністративної справи.

Апеляційна скарга на постанову судді подана після закінчення 10-ти денного строку на апеляційне оскарження, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП. Однак клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження містить посилання на обставини, які є поважними, у зв`язку з чим вважаю за необхідне поновити строк апеляційного оскарження постанови судді.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 та його захисника Гончарука О.О., які підтримали апеляційні вимоги та надали пояснення аналогічні їх змісту, перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону суддею було дотримано.

У відповідності до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №627465 від 26 травня 2024 року, в якому приведені обставини вчиненого правопорушення.

Апеляційний суд визнає, що цей протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

У відповідності до національного законодавства, протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З урахуванням правової позиції, викладеній в рішенні ЄСПЛ по справі «Карелін проти російської федерації» протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватись автоматично недопустимим доказом, а підлягає оцінці із сукупністю з іншими доказами.

Зазначені у протоколі обставини підтверджуються дослідженими суддею суду першої інстанції такими доказами.

Рапортом поліцейського взводу ПП в м. Умань УПП в Черкаській області ДПП ст. сержанта поліції В. Ізовіта від 26 травня 2024, відповідно до якого цього дня під час патрулювання на а/д М-05 Київ-Одеса, заїхавши на АЗС «WOG», що поблизу 202 км, до них звернулася особа, яка повідомила, що щойно з даної АЗС виїхав т/з JEEP COMPASS днз НОМЕР_1 , в якому водій та три особи перебувають у сильному алкогольному сп`янінні. Було прийняте рішення наздогнати та зупинити транспортного засобу (далі ТЗ). Даний ТЗ було помічено на а/д М-05 Київ-Одеса 209 км, який рухався в напрямку А/Д М-30, ввімкнувши проблискові маяки синього та червоного кольорів, водій ТЗ різко з`їхав на узбіччя, вимкнув двигун та разом з пасажирами вибігли з ТЗ в різних напрямках. В подальшому було виявлено всіх осіб, кожен з яких заперечував факт керування. Для встановлення особи водія було переглянуто відео з камер спостереження на АЗС «WOG» та було встановлено, що водієм даного ТЗ був ОСОБА_1 , який являвся власником даного ТЗ. Водій перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідала обстановці, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився. На ОСОБА_1 було складено протокол ААД 627465 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та було вилучено посвідчення водія НОМЕР_2 .

Порядок огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від проходження встановлюється ст. 266 КУпАП, а також Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція).

Встановленим порядком визначено, що водій має на право не погодитись на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, а також не погодитись з його результатами.

У такому випадку водій зобов`язаний пройти відповідний огляд у закладі охорони здоров`я.

Отже тільки незгода водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів не тягне за собою адміністративну відповідальність.

Правовий аналіз ст. 130 КУпАП та п. 2.5 ПДР дає підстави стверджувати про можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, лише утому випадку, коли така відмова висловлена цієї особою, або дії, бездіяльність (невиконання законних розпоряджень працівників поліції чи вимог інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу тощо) особи фактично спрямовані на відмову від проходження такого огляду.

В обох випадках відмова від проходження огляду на стан сп`яніння повинна бути зафіксована належним чином та бути явною, очевидною.

Повертаючись до обставин цієї справи, слід зауважити, що суд першої інстанції надав належний аналіз відеозапису з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано, що в темну пору доби автомобіль поліцейських переслідує автомобіль JEEP COMPASS. Потім переслідуваний автомобіль різко з`їхав на узбіччя та водій разом з пасажирами вибігли з нього в різних напрямках. Працівниками поліції оглянута місцевість та розшукано всіх осіб, які були у вказаному автомобілі. Одним із них був власник та водій автомобіля ОСОБА_1 . Із його поведінки та розмови видно, що він має ознаки алкогольного сп`яніння. Працівник поліції роз`яснює права водієві та пропонує пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі або продути прилад Драгер. Проте ОСОБА_1 відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, вказуючи, що він не керував транспортним засобом. Із другого файлу відеозапису вбачається, що на АЗС «WOG» стоїть автомобіль JEEP COMPASS, біля нього розмовляють дві особи, один з них, а саме ОСОБА_1 сідає на водійське сидіння.

Даний відеозапис відповідає вимогам ст. 251 КУпАП, оскільки є показаннями технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Всупереч доводам апелянта, апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд погоджується з вказаною оцінкою наведених доказів.

З матеріалів справи випливає, що обставини керування ОСОБА_1 автомобілем були достовірно встановлені, зокрема, виходячи з дослідженого поліцейським, перед складанням відповідного протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, відеозапису з камери спостереження АЗС «WOG». Особа, що керувала автомобілем JEEP COMPASS д.н.з. НОМЕР_1 за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, була встановлена виходячи з одягу, в який була одягнута ця особа - шорти. Водночас інша особа - ОСОБА_2 , на якого є посилання в апеляційній скарзі, як на особу, що здійснювала керування цим транспортним засобом, був одягнутий у штани.

Наведене спростовує версією подій, що зазначена апелянтом, щодо не керування ОСОБА_1 наведеним автомобілем.

Апеляційний суд відкидає доводи апелянта про порушення права на захист ОСОБА_1 , адже права, передбачені ст. 268 КУпАП та положення ст. 63 Конституції України інспектором поліції особі, що притягається до адміністративної відповідальності, були роз`яснені.

Разом з тим, апеляційний суд відзначає, що права, що перелічені в ст. 268 КУпАП, передбачають їх використання під час розгляд справи, зокрема користуватися юридичною допомогою адвоката, оскаржити постанову по справі, котрими ОСОБА_1 мав можливість скористатися.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що норми Закону, наведені апелянтом, не передбачають, що будь-яке формальне недотримання вимог законодавства про адміністративні правопорушення під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, його направлення до суду тягне необхідність визнання доказів недопустимим. Натомість національне законодавство та практика ЄСПЛ зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи допущене порушення КУпАП є істотним та яким чином воно перешкоджало й забезпеченню та реалізації прав і свобод особи. Суд зазначає, що коли сторона вимагає скасування судового рішення, посилаючись на порушення, допущене під час провадження у справі, вона має обґрунтувати не лише наявність такого порушення, але й переконати, що воно істотно позначилося на можливостях сторони відстоювати свою позицію у справі і не було виправлено в ході провадження.

У цій справі апеляційним судом не встановлено, порушення фундаментальних прав і свобод ОСОБА_1 чи загальних засад при застосуванні заходів впливу за адміністративне правопорушення.

За таких обставин апеляційній суд не вбачає порушення права на захист ОСОБА_1 , яке могло бути підставою для скасування судового рішення.

Доводи апелянта щодо не підтвердження факту керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння повністю спростовуються фактичними даними відеозапису події.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування постанови судді та закриття провадження по справі відповідно до вимог п. 1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Поновити захиснику Гончаруку О.О. строк апеляційного оскарження постанови судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12 березня 2025 року.

Апеляційну скаргу захисника Гончарука О.О. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12 березня 2025 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає чинності негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф. Люклянчук