Справа № 358/269/25 Провадження № 3/358/163/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 року м. Богуслав

Суддя Богуславського районного суду Київської області Лебединець Г.С., секретар судового засідання Ведмеденко І.В., за участі захисника адвоката Хараїм О.В., розглянув в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з ВП №2 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешкає: АДРЕСА_1 ,-

за ч.1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

22.02.2025 року о 10:10 год в м.Богуслав, вул.Ярослава Шинкаренка ОСОБА_1 керував транспортним засобом Skoda Octavia н.з. НОМЕР_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився в закладі охорони здоров`я лікарем КНП КМР Кагарлицької багатопрофільної лікарні та підтверджується висновком №6 від 22.02.2025. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9а ПДР та у відношенні нього був складений адміністративний протокол за ч.1 ст.130 КУпАП ЕПР1 № 253692.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся своєчасно та належним чином, що підтверджується довідкою про доставку СМС- повідомлення.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 з урахуванням приписів ст.268 КУпАП та за участі його захисника адвоката Хараїм О.В.

В судовому засіданні захисник адвокат Хараїм О.В. підтримала подане письмове клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Свою позицію захисник обґрунтувала наступним.

Так, на переконання сторони захисту, співробітниками поліції було порушено «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затв.Постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103 та Інструкцію «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом № 1452/735 від 09.11.2015.

- ОСОБА_1 погодився пройти огляд на пристрої «Драгер» на місці, однак поліцейські такого олгяду йому не забезпечили через відсутність у них відповідного пристрою; для направлення особи до медичного закладу потрібна відмова від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловлення незгоди з його результатами тому відсутні правові підстави для доставлення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я;

- ОСОБА_1 був направлений працівниками поліції не до найближчого закладу охорони здоров`я, а до КНП КМР Кагарлицької багатопрофільної лікарні, в той час як найближчим закладом є КНП ММР «Миронівська опорна багатопрофільна лікарня»;

-у КНП КМР Кагарлицької багатопрофільної лікарні лікарем не було проведено обов`язкових лабораторних досліджень, а було запропоновано ОСОБА_2 лише продути прилад «Алкофор 505»; лікар не проводив медичного обстеження на наявність у нього клінічних ознак сп`яніння; лікар нарколог зобов`язаний був взяти зразки біологічного середовища ОСОБА_1 та провести лабораторне дослідження, а не проводити медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Алкофор 505». Відсутність зразків біологічного середовища позбавляє сторону захисту можливості провести судово-токсикологічну експертизу з метою спростування стану сп`яння;

-з урахуванням того, що стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 був діагностований без проведення обов`язкових лабораторних досліджень, такий огляд проведений з порушенням п.15 Розділу 3 Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015 та є недійсним в силу положень п.22 Розділу 3 Інструкції та ч.5 ст.266 КУпАП;

-відеозапис містить підтвердження того, що лікар не проводила жодних дій для встановлення клінічної картини, яка б свідчила про наявність або відсутність стану сп`яніння у ОСОБА_1 ;

-огляд ОСОБА_1 був проведений не уповноваженою особою, оскільки лікар ОСОБА_3 фактично в передбаченому порядку не пройшла тематичне удосокналення за відповідною програмою згідно чинного законодавства відповідно до п.п.1 п.9 Постанови КМУ № 725 від 14.07.2021 «Про затвердження Положення про систему безперервного професійного розвитку працівників охорони здоров`я»;

-в порушення Інструкції № 1452/735 лікарем в п.п 23-24 не зазначено методу та результатів лабораторних тестів;

-в порушення п.25 лікарем не встановлено заключного діагнозу;

-Акт огляду №6 від 22.02.2025 не підписаний лікарем відповідно до ДСТУ 2732:2004, тому не набув юридичної сили.

Суд, вислухав доводи захисника, дослідив матеріали справи, зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.

Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Частиною 1 ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За положеннями ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Пунктами 1.3. та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Правилами дорожнього руху регламентовано, що водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин, та передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного сп`яніння, під впливом наркотичних чи токсичних речовин, у хворобливому стані, у стані стомлення або під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу. Водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Статтею 266 КУпАП визначено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Аналогічні положення щодо порядку проведення огляду водіїв транспортних засобів про визначення стану сп`яніння закріплені у п.п. 3, 6, 7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103, та п.п. 6, 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС та МОЗ за № 1452/735 від 09.11.2015 року.

Так, пунктами 1 3 Порядку № 1103 передбачено, що цей порядок визначає процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду. Огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. Огляд проводиться:

-поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом;

-лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно п. 2 та п. 4 розділу I Інструкції № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно пп. «а» п. 2.9 ПДР, водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом проаналізовані докази, які містяться в матеріалах справи, а саме:

протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 253692 від 22.02.2025, який складений у максимальній відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП та містить необхідні у ньому відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення, яке призвело до порушення ПДР України;

-направлення водія ОСОБА_1 на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 22.02.2025 об 11:20 до КНП КМР Кагарлицька багатопрофільна лікарня;

-висновок № 6 від 22.02.2025, складному об 11:30 щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння із зазначенням висновку про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння;

-свідоцтво про повірку засобу вимірювальної техніки Алкофор із зазначенням періоду чинності до 11.03.2025 року;

-відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівників поліції, що здійснювали оформлення вчиненого особою, що притягується до адміністративної відповідальності, адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП, який кореспондується з фактичними обставинами справи та вказує на факт порушення водієм указаних правил ПДР.

Крім того судом досліджені докази надані стороною захисту:

-копія Акту медичного огляду ОСОБА_4 від 22.02.2025

-зображення картографічних даних щодо розташування закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп`яніння;

-копія наказу Київської обласної державної адміністрації № 161-Адм від 12.02.2024 щодо переліку закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп`яніння із Переліком таких закладів.

-копія листа ДУ «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» від 17.04.2024 щодо проходження тематичного удосконалення за відповідною програмою лікарями закладів охорони здоров`я, відповідно до якого лікарі, інформація про яких відсутня в базах даних Центру тестування не можуть вважатися такими, що пройшли тематичне удосконалення/ тематичне навчання за програмою даігностування станів сп`яніння.

Також судом досліджений лист директора КНП КМР «Кагарлицька багатопрофільна лікарня» від 02.04.2025 № 235, відповідно до якого проведення курсів є платним та добровільним для лікарів. Лікар ОСОБА_3 курси тематичного удосконалення з приводу проведення огляду водіїв на стан сп`яніння не проходила. Однак, даний лікар неодноразово проходила підготовку та інструктаж з приводу проведення огляду водіїв на стан сп`яніння, має повноваження для проведення даного огляду в Кагарлицькій багатопрофільній лікарні. В даному випадку лікарня керується п.3 Постанови 1103 та п.6 Наказу 1452/735. Зважаючи на розбіжності між вказаними нормами та п.3 роділу ІІІ Інструкції щодо обов`язковості проходження спеціального навчання, лікарня керується вимогами більш юридично значущого документу, а саме Постановою 1103.

Оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до переконання, що надані докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Відповідно до ст. 10 КпАП України, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. The United Kingdom») [GC] no. 15809/02 і 25624/02 ECHR 29.06.2007 постановлено, що будь-як а особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд, у відповідності до положень ст. 251 та ст. 252 КУпАП, вважає, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 ПДР України.

Щодо доводів сторони захисту, які викладені у клопотанні про закриття провадження у справі та підтримані захисником в судовому засіданні щодо відсутності належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Відеозапис є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. На відео, що міститься в матеріалах справи, зафіксована подія правопорушення. Цей відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, вказаний відеозапис, зокрема файл «export -7q86t» та «export-е5b4t» містять інформацію про відсутність у співробіників поліції приладу Драгер, що унеможливлювало проведення огляду на місці; ОСОБА_1 не заперечував з урахуванням таких обставин проїхати до відповідного закладу охорони здоров`я.

Відеозапис, також, містить інформацію про те, що в найближчому закладі охорони здоров`я - КНП ММР «Миронівська опорна багатопрофільна лікарня» ОСОБА_1 не був оглянутий через відсутність уповноваженого на проведення огляду лікаря, тому медичними працівниками було повідомлено про можливість проведення такого огляду у КНП КМР Кагарлицька багатопрофільна лікарня.

З урахуванням зазначеного, суд не вбачає порушення порядку направлення водія на проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки в даному випадку співробітники поліції виконували покладені на них Законом України «Про національну поліцію» завдання, зокрема, щодо виявляння причини та умови, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень та вживали у межах своєї компетенції заходів для їх усунення, зокрема щодо доставлення водія до визначеного відповідними нормативними актами закладу охорони здоров`я та забезпечення проходження ним огляду на стан сп`яніння не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Щодо доводів сторони захисту про не взяття у ОСОБА_1 зразків біологічного середовища та не проведення лікарем обов`язкових лабораторних досліджень, суд зазначає, що згідно п.7-8 Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015 - проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове; метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Визначена п.12 Розділу ІІІ Інструкції альтернатива предметів дослідження біологічного середовища встановлена для тих випадків, коли відсутня реальна об`єктивна можливість здати якийсь із зазначених видів біологічного середовища у разі огляду на стан саме наркотичного сп`яніння та лише лікар, який проводить огляд водія на стан наркотичного сп`яніння може визначити підставність відбору того чи іншого біологічного середовища. Вказана Інструкція не містить вимоги обов`язкового проведення лабораторних досліджень під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Твердження сторони захисту щодо не встановлення лікарем клінічної картини яка б свідчила про наявність або відсутність стану сп`яніння у ОСОБА_1 , спростовується як долученим до справи відеозаписом так і наданим стороною захисту Актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, з якого вбачається, що лікарем оглянутий зовнішній вигляд особи, зроблений висновок щодо поведінки, стану свідомості, мовної здатності, перевірені вегетативно-судинні реакції, рухова сфера, міміка, хода у позі Ромберга, про що містяться відомості в даному Акті.

Суд зауважує, що процедура направлення та огляду водіїв на стан сп`яніння регламентуються в тому числі і Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103, в пункті 3 якого передбачено, що огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом, або лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Враховуючи те, що Постанова Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103, якою затверджений вказаний Порядок, має вищу юридичну силу, ніж наказ МВС України, МОЗ України 09.11.2015 №1452/735, яким затверджено Інструкцію, такий не містить вимог щодо тематичного удосконалення лікаря, оскільки лікар є достатньо підготовленим спеціалістом для проведення таких оглядів.

Таким чином, суд не вбачає правових підстав для сумніву у кваліфікації та відповідності лікаря ОСОБА_3 вимогам Інструкції та Порядку для проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів.

Твердження захисника про проведення освідування неуповноваженою особою - лікарем закладу охорони здоров`я, який не пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством, не спростовують факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, суд враховує, що Міністерство охорони здоров`я наказом від 31.08.2023 №1555, який набрав чинності 17.11.2023, внесло зміни до низки власних наказів, які стосуються проведення атестації відповідних працівників. Наказом установлено, що на період дії воєнного стану в Україні не проводять атестації: на підтвердження звання лікаря (провізора)-спеціаліста; присвоєння (підтвердження) кваліфікаційних категорій лікарям (провізорам); підтвердження звання спеціаліста та на присвоєння (підтвердження) кваліфікаційних категорій професіоналам з вищою немедичною освітою, які працюють у сфері охорони здоров`я; присвоєння (підтвердження) кваліфікаційних категорій молодшим спеціалістам з медичною освітою та фармацевтам. Також МОЗ вирішив встановити на період дії воєнного стану та протягом трьох місяців з дня його припинення або скасування термін дії: посвідчень про кваліфікаційну категорію та сертифікатів провізора-спеціаліста; посвідчень про кваліфікаційну категорію для молодших спеціалістів з медичною освітою; посвідчень про кваліфікаційну категорію та сертифікатів спеціаліста для професіоналів з вищою немедичною освітою, які працюють у сфері охорони здоров`я; посвідчень про кваліфікаційну категорію та сертифікатів лікаря-спеціаліста.

З урахуванням наведеного, суд не має підстав ставити під сумнів достовірність Висновку №6 від 22.02.2025, як доказу. Вказаний висновок ОСОБА_1 з підстав його неповноти або неправильності не оскаржував, та дії працівників медичного закладу у встановленому законом порядку не оспорював.

Також, на спростування даного висновку ОСОБА_1 не проходив медичний огляд в іншому медичному закладі.

Щодо доводів сторони захисту про не зазначення лікарем в порушення Інструкції № 1452/735 відповідних відомостей в п.п 23-25 Акту медичного огляду, суд зазначає що, на переконання суду відсутність вказаних відомостей в Акті не має наслідком визнання медичного огляду недійсним, оскільки матеріалами справи підтверджено, що лабораторна діагностика біологічного середовища ОСОБА_1 не проводилася.

Щодо доводів сторони захисту про те, що Акт огляду №6 від 22.02.2025 не підписаний лікарем відповідно до ДСТУ 2732:2004, тому не набув юридичної сили, суд зазначає, що вказаний Акт містить найменування закладу охорони здоров`я, назву та дату документу, прізвище та ініціали лікаря, який проводив огляд. На зворотньому боці Акту наявний підпис лікаря та два відбитки печатки закладу охорони здоров`я. Відсутність прізвища та імені лікаря на зворотньому боці Акту біля відбитку печатки закладу та особистого підпису лікаря, на переконаня суду не дає підстави ставити під сумнів офіційність даного документу з урахуванням зазначених у ньому на першій сторінці відомостей щодо лікаря, який проводив огляд.

Таким чином, досліджені та перевірені судом обставини, поза розумним сумнівом, свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме, керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що охоплюється складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Беручи до уваги наведене, суд, встановлюючи наявність адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, дійшов висновку, що в його діях наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, доводи сторони захисту не спростовують висновків суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні даного адміністративного правопорушення у зв`язку із чим клопотання про закриття провадження у справі не підлягає задоволенню.

Крім того, основним завданням держави є впорядкування суспільних відносин, на виконання якого вона реалізовує правотворчу функцію, через прийняття законів, та правоохоронну через створення системи органів та посадових осіб з метою забезпечення ними закріпленого в законі реагування на вчинені правопорушення у сфері здійснення державних функцій, встановлення і притягнення до юридичної відповідальності осіб, які їх вчинили. Зокрема, для впорядкування суспільних відносин щодо вчинення особою дій чи бездіяльності, які посягають на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, прийнятий КУпАП.

Прийняття КУпАП покликане виконати встановлені у статті 1 цього Кодексу завдання: охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 23 Кодексу України про адміністративне правопорушення, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно ст. 17 КУпАП України, у справі не встановлено.

Суд враховує обставини, визначені ст. 33 КУпАП, і вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у межах санкції статті 130 КУпАП, яке за своїм видом і розміром буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягнення відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, ч.1 ст.130, 251, 252, 283-285, 307-308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/21081300, код тримувача (код за ЄДРПОУ):37955989, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Кода банку отримувача (МФО): 899998, Рахунок отримувача: UА 0010001, Код класифікації доходів бюджету: 21081300 ) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір на користь Державної судової адміністрації України у сумі 605,60 грн. (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача: UА0026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Згідно ч. 1 ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.

Головуючий: суддя Г. С. Лебединець