Справа № 741/2179/24 Головуючий у 1 інстанції Ляшко Р. С.
Провадження № 33/4823/441/25
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2025 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , захисника - Мусієнка В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Мусієнка В.О. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Носівського районного суду Чернігівської області від 10 квітня 2025 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 11 жовтня 2024 року, о 20 год. 30 хв., по вул. Центральна, 75, в с. Володькова Дівиця Ніжинського району, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Т40», р.н. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння обличчя. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

Не погодившись із рішенням суду, захисник Мусієнко В.О. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати як незаконну, та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу даного адміністративного правопорушення. В обґрунтування скарги посилається на те, що висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи. Вказує, що викладене в протоколі формулювання суті адміністративного правопорушення створює умови для двозначності тлумачення складу адміністративного правопорушення та не дає можливості правильно визначити об`єктивну сторону правопорушення, за яке особа притягується до адміністративної відповідальності та від чого має будувати позицію захисту. Також зазначає, що відеозапис починається о 20.38.51 год., що не відповідає відомостям, внесеним до адміністративного протоколу, а саме часу вчинення правопорушення о 20.30 год., оскільки працівниками поліції о 20:30 год. не зафіксовано порушення Правил дорожнього руху та не здійснено відеозйомку, тобто у зазначений час не зафіксовано факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 , його зупинку та дослідження його стану на ознаки алкогольного сп`яніння. На думку апелянта, процедура проходження огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння була порушена, оскільки він не мав будь-яких ознак алкогольного сп`яніння, які б давали підстави для проходження такого огляду. Крім того, одразу після зупинки транспортного засобу у працівників поліції не виникало підозри щодо перебування водія з ознаками алкогольного сп`яніння. Посилається на те, що в діях поліцейських була провокація, спрямована на отримання відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з метою подальшого необґрунтованого складання протоколу. Апелянт вказує, що відеозапис не є належним та допустимим доказом, оскільки не є безперервним та не відображає усіх обставин даної події, направлення на огляд водія транспортного засобу не містить дати та часу заповнення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ за №1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.6 розділу І та п.6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 №1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№148513 від 11.10.2024, ОСОБА_1 11 жовтня 2024 року, о 20 год. 30 хв., в с. Володькова Дівиця по вул. Центральна біля буд. 75, керував транспортним засобом «Т40», р.н. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння обличчя). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.2).

Отже, даний протокол є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст.251 КУпАП.

Як слідує з переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського, ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції за порушення Правил дорожнього руху, а саме рухався на транспортному засобі «Т40» у темну пору доби без увімкнених задніх освітлювальних приладів. При перевірці документів водія, працівниками поліції було виявлено, що у нього відсутні будь-які документи. Під час спілкування з водієм у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, які йому були озвучені поліцейськими. На пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», а також і пройти огляд у закладі охорони здоров`я, ОСОБА_1 відмовився. В подальшому ОСОБА_1 виявив бажання пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, проте потім відійшов від службового автомобіля працівників поліції. Водію було повторно запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, але він відмовився, після чого було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

На думку суду апеляційної інстанції, саме усвідомлення водієм ОСОБА_1 можливого виявлення стану алкогольного сп`яніння в разі продуття приладу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу, від якого він відмовився, а також його відмова від проходження відповідного огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, і зумовило таку його поведінку.

Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності.

До того ж, будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та оформлення протоколу щодо нього, ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час огляду на стан сп`яніння та складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений уповноваженою особою з дотриманням вимог ст.ст. 254-256 КУпАП та містить усі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не вбачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.

Невірно зазначений час вчинення адміністративного правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення є механічною помилкою, яка була допущена відповідною службовою особою при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Доводи захисника про те, що у ОСОБА_1 були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння, не заслуговують на увагу, так як вони спростовуються відеозаписом події, згідно яких у останнього були наявні ознаки алкогольного сп`яніння, які встановлені працівником поліції у відповідності до Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.4) вбачається, що до даного процесуального документа були занесені ті ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 які, як наслідок потягли за собою пропозицію щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що також має місце і на відеозаписі, а отже, жодних порушень з боку працівника поліції, на переконання суду апеляційної інстанції, в даному випадку не було.

Посилання апелянта на те, що в даній ситуації мала місце провокація ОСОБА_3 до вчинення адміністративного правопорушення, є непереконливими, оскільки спростовуються наявним в матеріалах справи відеозаписом подій, з якого слідує, що на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і у закладі охорони здоров`я, ОСОБА_1 відмовився. Відмова від виконання вимоги поліцейських пройти медичний огляд була очевидною.

Твердження захисника про те, що відеозапис не може бути допустимим доказом, оскільки відеофіксація не є безперервною, апеляційний суд визнає необґрунтованими, так як хронологія подій була зафіксована з використанням спеціальних технічних засобів за часом безперервно, і при його огляді у суду не виникає сумнівів у достовірності зафіксованої на відеозаписі інформації, а тому відеозапис є належним та допустимим доказом. Вказаний відеозапис є лише одним із доказів на підтвердження даних, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. Крім того, на відеозаписі чітко зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння і підстави піддавати сумніву зміст даного відеозапису відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази, які б не були предметом дослідження в суді першої інстанції, або порушень судом вимог матеріального або процесуального закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Відтак, доводи апелянта про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, не заслуговують на увагу. Таку позицію сторони захисту слід розцінювати, як намагання ОСОБА_1 уникнути встановленої законом відповідальності за скоєне.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він, керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, з чим погоджується й апеляційний суд.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відтак, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Мусієнка В.О. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Носівського районного суду Чернігівської області від 10 квітня 2025 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Заболотний