Провадження № 33/824/1832/2025 Доповідач в суді II інстанції - Свінціцька О.П.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд

в особі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., за участю захисника Чеботарьової Ю.В., яка брала участь в режимі ВКЗ, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою з доповненнями ОСОБА_1 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 04 лютого 2025 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 04 лютого 2025 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 27 жовтня 2024 року о 00:38 год., керуючи транспортним засобом «Toyota Land Cruiser Prado», д.н.з. НОМЕР_1 , у місті Києві на вул. Докії Гуменної, 2, на вимогу поліцейського відмовився від проходження огляду відповідно до встановленого порядку на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказано,що постанова судді є незаконною, оскільки викладені в судовому рішенні висновки про його винуватість за ч. 1 ст. 130 КУпАП не ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах справи та не відповідають фактичним обставинам справи. На обґрунтування зазначеного апелянт вказав, що суддею було допущено спрощений підхід до розгляду цієї справи, адже він послався лише на обставини, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та обґрунтував його вину лише на формально перелічених документах, тобто всебічно та повно не з`ясував всіх фактичних обставин справи та не надав стороні захисту можливості підготувати належний захист та правову позицію, що є неприпустимим. Вважає, що суд не надав належної оцінки наявним доказам та залишив поза увагою грубі порушення норм матеріального та процесуального права. За таких обставинпросить суд оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі щодо нього закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, а саме у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В доповненнях до апеляційної скарги вказав, що суд першої інстанції належним чином не з'ясував обставин справи, розглянув справу поверхнево. Зазначив, що працівники поліції в порушення вимог ст.266-1 КУпАП не викликали Військову службу правопорядку, а тому проведення огляду працівниками поліції є безпідставним, а результати такого огляду повинні бути визнані недійсними. Також вказав на те, що в направленні на огляд водія була заповнена графа про доставлення його на огляд у заклад охорони здоров'я, проте цього в дійсності зроблено не було. Просив, скасувати оскаржувану постанову, та закрити провадження у справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Вислухавши пояснення:

захисника ОСОБА_1 - адвоката Чеботарьової Ю.В., якаподану апеляційну скаргу з доповненнями підтримала, підтвердила її доводи та просила її задовольнити;

вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги з доповненнями, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Висновки судді місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованими.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази суддя місцевого суду дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст. 130 КУпАП, необхідності накладення на нього стягнення та на законних підставах, із дотриманням вимог ст. 23 і 33 КУпАП наклав на нього стягнення у межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги в частині неповноти судового розгляду справи не ґрунтуються на матеріалах справи, із яких вбачається, що розгляд справи проведений із належною повнотою, а висновки судді належним чином мотивовані.

Що стосується доводів апеляційної скарги про порушення порядку огляду ОСОБА_1 як військовослужбовця, суд вважає їх безпідставними та такими, що не відповідають вимогам закону.

За змістом ч.1 ст. 15 КУпАП за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху військовослужбовці несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Як вбачається зі змісту ч.2 ст.266-1 КУпАП України огляд військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів у випадку, якщо вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення та постанови суду, інкриміноване ОСОБА_1 , адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП було вчинено не на території військової частини, а в м. Києві на вул. Докії Гуменної, 2 . Також матеріали справи не містять належних доказів того, що на момент зупинки його працівниками поліції він виконував обов'язки військової служби. Натомість, як вбачається з долученого до матеріалів справи відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, ОСОБА_1 в ході спілкування з працівниками поліції повідомив про те, що він повертається з відпустки.

Посилання захисника на відзначення ОСОБА_1 нагрудними знаками та медаллю та те, що він є діючим військовослужбовцем суд до уваги не приймає, оскільки адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП було вчинено ОСОБА_1 не в період виконання обов`язків військової служби чи перебування на території військової частини. Будь - яких доказів, які б підтверджували факт виконання ОСОБА_1 обов'язків військової служби на час вчинення ним адміністративного правопорушення матеріали справи не містять.

Також суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо наявності порушень, які були допущені працівниками поліції при оформленні адміністративного матеріалу, зокрема, заповнення працівниками поліції в направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції графи про доставку особи на огляд, при тому, що в дійсності цього зроблено не було.

Як вбачається зі змісту Направлення, яке міститься в матеріалах справи (а.с.4), в ньому містяться відмітки про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду, а тому, у зв`язку з цим, на огляд до закладу охорони здоров`я не доставлявся.

Також не грунтуються на вимогах законодавства доводи захисника про можливість застосування щодо ОСОБА_1 положень ст. 69 КК України, оскільки нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачено можливості накладення більш м`якого адміністративного стягнення ніж передбачено Законом, а застосування аналогії матеріального права є неприпустимим.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції щодо необхідності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

З урахуванням викладеного суд вважає, що у ході розгляду цієї справи у суді першої інстанції із належною повнотою були доведені як подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП так і вина ОСОБА_1 у його вчиненні.

Порушень процесуального законодавства, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування судового рішення, не встановлено.

Отже, розгляд цієї справи суддею місцевого суду проведений відповідно до вимог закону, при її розгляді та ухваленні рішення суддею дотримані вимоги ст. 23, 245, 280 КУпАП, рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності із накладенням стягнення є обґрунтованим і належним чином мотивоване. Підстав для скасування чи зміни постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 04 лютого 2025 року щодо ОСОБА_1 суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу з доповненнями без задоволення.

Керуючисьст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу з доповненнями ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 04 лютого 2025 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Свінціцька