Справа № 127/2580/25
Провадження № 33/801/462/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ковальчук Л. В.
Доповідач: Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 травня 2025 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Стадник І.М., розглянувши апеляційну скаргу захисника адвоката Мазура Олександра Валентиновича, подану в інтересах ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 10 квітня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за статтями 124, 122-4 КпАП України,

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,

встановив:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 10 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124, 122-4 КпАП України та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на однин рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 через захисника адвоката Мазура О.В., подала апеляційну скаргу, у якій просила постанову суду змінити в частині накладеного виду адміністративного стягнення.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що застосовуючи найсуворіший вид адміністративного стягнення, суд не врахував всі обставини, зокрема, визнання нею вини та щире каяття, відшкодування шкоди потерпілому.

Звертає увагу, що суд належним чином не повідомив ОСОБА_1 про день, час та місце розгляду справи про притягнення її до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її захисник - адвокат Мазур О.В. вимоги апеляційної скарги підтримали на умовах, викладених в ній, та просили її задовольнити.

Апеляційний суд згідно з вимогами статті 294 КпАП України переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, що досліджувалися судом першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати в частині накладеного виду адміністративного стягнення.

Згідно зі статтею 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 251 КпАП України передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом першої інстанції визнано доведеним вчинення ОСОБА_1 зазначеного правопорушення за обставин, вказаних в протоколі про адміністративне правопорушення, й такий висновок суду першої інстанції не оспорюється.

Так, водій ОСОБА_1 19.01.2025 року о 14:44 год. по вул. Замостянська, 34А в м. Вінниця, керуючи транспортним засобом марки «Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом, не переконалася, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху та скоїла зіткнення з припаркованим транспортним засобом марки «Toyota Avensis», д.н.з. НОМЕР_2 . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Після цього ОСОБА_1 , будучи учасником ДТП, місце події залишила.

Дії ОСОБА_1 були кваліфіковані за статтями 124 та 122-4 КпАП України.

Санкція статті 124 КпАП України передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, яка тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб (ст. 122-4 КпАП України).

Позбавлення права керувати транспортними засобами застосовується за грубе або систематичне порушення порядку користування цим правом - стаття 30 КпАП України.

Згідно з ст. 36 КУпАП, при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

При накладенні адміністративного стягнення, відповідно до ст. 33 КУпАП України, враховую характер вчиненого правопорушення, особу порушника, який вперше притягається до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, майновий стан, відсутність у даному ДТП постраждалих осіб, незначні пошкодження транспортних засобів, обставини, що пом`якшують відповідальність, а саме: щире каяття, визнання вини та відшкодування завданих збитків, а також відсутність обставин, що обтяжують відповідальність.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що висновок суду першої інстанції про необхідність застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами не є обґрунтованим.

Так, за наявності в санкції статті 124 та статті 122-4 КпАП України альтернативного більш м`якого виду стягнення у виді штрафу, суд першої інстанції в оскаржуваній постанові належним чином не мотивував підстави для обрання найбільш суворого виду стягнення, та не вказав на можливість виправлення винної особи шляхом застосування до неї більш м`якого стягнення, ніж позбавлення права керування.

Отже позбавивши ОСОБА_1 права керувати транспортними засобами за вчинення правопорушень, передбачених статтею 124, 122-4 КпАП України, суд першої інстанції обрав адміністративне стягнення, яке за своїм видом є явно несправедливим через суворість , при цьому при накладенні адміністративного стягнення на винну особу, судом в повній мірі не врахував вимог статті 33 КпАП України, зокрема, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, відсутність осіб, яким заподіяно шкоду здоров`ю тощо.

Як встановлено в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_1 визнала свою вину, щиро розкаялась, повністю відшкодувала потерпілому ОСОБА_3 заподіяну шкоду, про що останній заявив у поданій апеляційному суді заяві про визнання апеляційної скарги.

Крім того, суд враховує й те, що ОСОБА_1 є матір`ю двох неповнолітніх дітей, які відвідують школу та гуртки, і транспортний засіб є необхідним для щоденного використання, враховуючи воєнний стан в країні.

Вказані обставини не були належним чином оцінені судом першої інстанції, тому оскаржувана постанова підлягає зміні в частині призначеного адміністративного стягнення.

Обираючи вид адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції враховує характер вчиненого правопорушення вчинене з необережності, відсутність обставин, які б обтяжували відповідальність, й приходить до висновку, що необхідним і достатнім є стягнення у виді штрафу без позбавлення особи права керування транспортними засобами.

Відповідно до статті 294 КпАП України, за наслідками апеляційного розгляду суд апеляційної інстанції має право змінити оскаржену постанову.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 за статтею 122-4 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень, за статтею 124 КУпАП штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі частини 2 статті 36 КУпАП, слід накласти на ОСОБА_4 остаточне стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень, що за своїм видом та мірою відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова Вінницького міського суду Вінницької області від 10 квітня 2025 року зміні в частині застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення.

Керуючись статтею 294 КпАП України, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Мазура Олександра Валентиновича, подану в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 10 квітня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтями 124, 122-4 КпАП України змінити в частині виду накладеного стягнення.

На підставі частини 2 статті 36 КУпАП, накласти на ОСОБА_1 за вчинення нею адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124, 122-4 КпАП України адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова судді апеляційного суду остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Стадник І.М.