Справа № 317/725/25
Провадження № 3/317/537/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Ткаченко М.О., розглянувши матеріал, що надійшов з Управління патрульної поліції в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який є особою із інвалідністю ІІІ групи, учасником бойових дій, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

06.02.2025 до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов протокол про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу серії ЕПР1 №227885, 22.01.2025 о 22 год 48 хв у с-щі Сонячне, вул. Паркова, 1П, водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував ТЗ SKODA FABIA, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку за допомогою спеціального технічного засобу Alcotest Drager 6820 та в медичному закладі у лікаря-нарколога відмовився на місці зупинки та під час безперервної відеофіксації на БК474988, 475841. Від керування ТЗ відсторонений шляхом залишення ТЗ припаркованим без порушень ПДР. Про повторність попереджений. Своїми діями порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 заявив клопотання про закриття провадження за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення. Клопотання обгрунтовано тим, що працівниками поліції, після складання протоколу за порушення п.8.4.б ПДР, безпідставно було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, хоча він не мав жодних ознак такого стану. При цьому ОСОБА_1 повідомив працівників поліції, що є учасником бойових дій, після п`яти контузій має проблеми з мовою та горлом. Зазначив, що не відмовлявся проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального приладу, декілька разів намагався пройти вказаний огляд, проте працівниками не було взято до уваги його пояснення щодо отриманих внаслідок бойових дій травм. ОСОБА_1 неодноразово дув у прилад в силу своїх можливостей, проте працівники поліції казали, що він це робить неправильно, оскільки прилад не реагував на його спроби. Зазначає, що він не відмовлявся від проходження огляду, проте після декількох його спроб, працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою Alcotest Drager у медичному закладі, на що ОСОБА_1 вже не погодився, оскільки вважав, що Alcotest Drager не показав у нього жодних ознак сп`яніння та вважав недоцільним їхати в медичний заклад, щоб знову проходити такий самий огляд. Крім того, зауважив, що невдовзі розпочиналася комендантська година, вдома його чекала родина, у нього був майже розряджений телефон та він не мав можливості попередити родину, про що він повідомив працівників поліції, які скориставшись цією ситуацією отримали від нього відмову від проходження огляду у медичному закладі.

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_1 надав суду копії наступних документів:

- довідки до акта медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААТ №830615, згідно із якою ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок травми, пов`язаної із проходженням військової служби, довічно;

- посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_2 ;

- направлення командира ВЧ НОМЕР_3 ОСОБА_1 для вирішення відсотка непрацездатності або встановлення групи інвалідності із діагнозом внаслідок перенесення мінно-вибухової травми;

- виписка із медичної карти хворого ОСОБА_1 №4730.

Розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, на підставі всебічного, повного і об`єктивного аналізу всіх доказів по справі в їх сукупності, у відповідності до ст. 252 КУпАП, суд дійшов наступних висновків.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

При цьому, за положеннями ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена, у тому числі, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України визначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння регламентується ст.266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року №1452/735, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за №1413/27858 (далі Інструкція №1452/735).

Згідно із змістом ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно із ч.5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно з ч. 4 ст. 256 КУпАП, при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

До протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №227885 від 22.01.2025 на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, додано:

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого у результаті огляду, проведеного поліцейським у ОСОБА_1 виявлені такі ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, огляд не проводився у зв`язку із відмовою водія від проходження огляду;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складене 22.01.2025 о 23 год 10 хв, від проходження огляду останній відмовився, про що зазначено у направленні;

- рапорт поліцейського;

- довідка про відсутність повторності за ст. 130 КУпАП та наявність посвідчення водія у ОСОБА_1 ;

- інформація з ресурсу Адмінпрактика про накладення на ОСОБА_1 стягнення 22.01.2025 за ч. 1 ст. 122 КУпАП;

- СD-диск із відеозаписом події.

Згідно із п. 2-3 розділу І Інструкції №1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Із вказаних норм вбачається, що законним огляд водіїв на стан відповідного виду сп`яніння є лише тоді, коли у діях цих осіб вбачаються чіткі ознаки конкретного виду сп`яніння, чи перебування під дією лікарських препаратів. Така вимога поліцейського повинна бути підставною та узгоджуватися із приписами норм законів та підзаконних актів щодо наявності у водії ознак сп`яніння для пред`явлення цієї вимоги.

Так, із дослідженого судом відеозапису події не вбачається наявність візуальних ознак будь-якого сп`яніння у ОСОБА_1 , зазначених у акті огляду на стан сп`яніння. Так останній відповідав чітко та розбірливо, без явних порушень мови, порушення координації рухів під час всього здійснення відеофіксації події не вбачається, поведінка ОСОБА_1 є повністю адекватною та відповідає обстановці.

ОСОБА_1 погоджувався на проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки із застосуванням спеціального технічного засобу та з наданого суду відеозапису вбачається, що він неодноразово намагався зробити це, при цьому повідомляв працівників поліції, що має проблеми зі здоров`ям та не може здійснити повний видох. При цьому суд зауважує, що ОСОБА_1 працівником поліції не було роз`яснено порядку проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі та не роз`яснено можливості у медичному закладі пройти такий огляд альтернативним способом, зокрема за допомогою проведення лабораторних досліджень, що передбачено п. 12, 13 розділу III Інструкції №1452/735. Навпроти, працівником поліції підкреслено, що огляд у медичному закладі буде проведено у такий самий спосіб за допомогою спеціального технічного засобу Alcotest Drager, незважаючи на явні перешкоди у особи, яка притягається до відповідальності, із проходженням огляду за допомогою видоху, про що останній неодноразово наголошував.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, кого обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Незважаючи на те, що приписи КУпАП не передбачають такої форми рішення, як обвинувальний вирок суду, постанова про накладення адміністративного стягнення за своєю правовою природою є тотожним процесуальним документом.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод для кримінального провадження на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Зважаючи на характер та суворість адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд вважає, що провадження відносно ОСОБА_1 у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є кримінальним. Відповідно воно підпадає під визначення «кримінальної процедури» у розумінні ст. 4 Протоколу № 7 вказаної Конвенції.

При оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини в справі «Коробов проти України» від 21 липня 2011 року, заява № 39598/03, п. 65). Приймаючи до уваги дане рішення, суд керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», заява № 16437/04. Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Отже, за наявності встановленої відсутності ознак будь-якого сп`яніння у ОСОБА_1 на відеозаписі події, з урахуванням наданих ОСОБА_1 доказів на підтвердження отриманих ним внаслідок проходження військової служби травм, з урахуванням не роз`яснення працівниками поліції можливості пройти у медичному закладі огляду на стан сп`яніння шляхом надання біологічних зразків, а отже фактично позбавлення особи можливості довести свою невинуватість, суд не може дійти до безсумнівного висновку стосовно винуватості ОСОБА_1 , а отже, враховуючи, що докази мають бути беззаперечними, належними та допустимими, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно із ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП України, відсутність події і складу адміністративного правопорушення є обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення і провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. 7, 9, 130, 247, 251, 252, 280, 283, 284, 287, 289 КУпАП, Конституцією України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події та складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в порядку, встановленому статтею 294 КпАП України до Запорізького апеляційного суду через Запорізький районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя М.О. Ткаченко