Провадження № 3/686/3479/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.05.25

09 квітня 2025 року м. Хмельницький

Суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області Бурка С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, з вищою освітою, не працюючого,

за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 ставиться у вину те, що він о 10 год. 40 хв. 12.04.2025 року, перебуваючи за місцем свого проживання в квартирі АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство фізичного та психологічного характеру відносно своєї тітки ОСОБА_2 , а саме: висловлювався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, штовхав та шарпав останню за одяг, внаслідок чого була завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю ОСОБА_2 .

Дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, було кваліфіковано за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заперечив свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому правопорушенні та пояснив, що у вказані в протоколі день, час та місці між ним та ОСОБА_2 (рідною тіткою) відбулась сварка з приводу того, що остання світила йому фанариком у вічі, тому він, не маючи намір вчиняти домашнє насильство, фактично відштовхнув руку ОСОБА_2 , відштовхуючи фанарик, після чого ОСОБА_2 викликала працівників поліції до ОСОБА_1 , який у зазначений час жодних неправомірних дій відносно останньої не вчиняв, не кричав на неї та не застосовував фізичне насильство. При цьому, пояснив, що ОСОБА_2 не проживає разом із ним в одній квартирі, співвласницею якої вона є, за вказаною в протоколі адресою, лише відвідує свою матір, яка є бабусею ОСОБА_1 .

Потерпіла ОСОБА_2 , будучи допитаю у суді, підтвердила той факт, що у вищезазначені день та час вона, маючи намір відвідати матір - ОСОБА_3 та прийшовши у свою квартиру, в якій потерпіла постійно не проживає, а живе її матір, спільно з ОСОБА_4 і ОСОБА_1 , ввімкнула фонарик, щоб підсвітити темний коридор, і в цей момент з кімнати вийшов її племінник ОСОБА_1 , який почав голосно кричати, з проханням ввимнути фонарик, схопив її за руку, в якій був телефон з фонариком, таким чином відштовхнувши її, продовжував сваритись та висловлюватись нецензурною лайкою в бік потерпілої, до конфлікту також підключилась ОСОБА_4 , тому потерпіла, злякавшись, викликала працівників поліції. При цьому потерпіла зазначила, що шкода її фізичному здоров`ю заподіяна не була, у неї лише підвищився тиск, вважає, що вказаним конфліктом їй була заподіяна моральна шкода та не змогла пояснити, яка ж шкода була заподіяна її психічному здоров`ю.

Будучи допитаною у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 у своїх показаннях також підтвердила, що дійсно 12.04.2025 р. між її сином ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відбулась сварка, яка розпочалась з приводу ввімкнутого останньою фонарика, що заважав (світив у вічі) ОСОБА_1 , останній дійсно, відштовхуючи фонарик, відштовхнув й руку ОСОБА_2 . Окрім того, в ході вказаного конфлікту, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підвищених тонах обмінювались взаємними образами, в подальшому, приймали участь у сварці також і ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Окрім того, вищеозначені показання допитаних у суді осіб узгоджуються також із дослідженими у судовому засіданні відеозаписами, з яких вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 продовжували сперечатись і після приїзду працівників поліції, обмінюючись взаємними образами, при цьому відображена на відео поведінка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та ОСОБА_2 не свідчить про те, що відносно останньої ОСОБА_1 вчиняв умисні насильницькі дії, внаслідок яких була завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю потерпілої, не зафіксовано таких дій і на переглянутому у судовому засіданні відеозаписі. До того ж, сама ОСОБА_2 не повідомляла працівникам поліції про те, що її здоров`ю була заподіяна будь-яка шкода, лише висловила прохання скласти на ОСОБА_1 відповідний протокол.

Частиною 1 статті 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. У п.п.14, 17 ч.1 ст. 1 вказаного закону йдеться про те, що: психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, виражається в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого (матеріальний склад).

У судовому засіданні було встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 о 10 год. 40 хв. 12.04.2025 р. відбулась побутова сварка, яка не містить ознак об`єктивної сторони складу інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

При цьому, будь-які належні докази, які б спростовували встановленні у судовому засіданні обставини, та, відповідно, підтверджували б факт вчинення ОСОБА_1 , за викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, відносно ОСОБА_2 саме домашнього насильства, яке б завдало шкоду її психічному чи фізичному здоров`ю, матеріали справи не містять, не встановлено таких і судом. Більше того із пояснень ОСОБА_1 у судовому засіданні, які підтвердила ОСОБА_2 , вбачається, що остання не проживає в одній квартирі разом із ОСОБА_1 , будучи кровними родичами, вони між собою сімейних стосунків не підтримують.

Відповідно до ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи, в якому фактично формулюється обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення.

Європейський суд з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії» зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у тому разі якщо, відсутня подія або склад адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, не доведена, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю, за відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення, на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247, 283, 284, 294 КУпАП, суд

постановив:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, за відсутністю в його діях складу цього адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя