Справа № 595/674/25
Провадження № 3/595/284/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2025 м. Бучач

Суддя Бучацького районного суду Тернопільської області Созанська Л.І., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли із відділення поліції № 2 (м. Бучач) Чортківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого,

за ч. 3 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ:

29 квітня 2025 року о 15 год. 00 хв. в АДРЕСА_2 ОСОБА_1 обзивав свою співмешканку ОСОБА_2 нецензурними словами, погрожував, внаслідок чого в останньої виникло побоювання за своє життя та здоров`я, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Особа, що притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився з невідомої суду причини, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи. Зокрема, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 425261 від 30 квітня 2025 року встановлено, що ОСОБА_1 був повідомлений про те, що розгляд справи відбудеться о 10 год. 00 хв. 15 травня 2025 року в Бучацькому районному суді, що підтверджує факт обізнаності ОСОБА_1 про наявність вказаного провадження. Про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не подавав.

При цьому, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував на тому, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (справа «Каракуця проти України»).

За таких обставин, з метою дотримання вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також враховуючи належне повідомлення ОСОБА_1 про день та час розгляду справи та те, що участь особи при розгляді даної категорії справ не є обов`язковою, у відповідності до ч. 2 ст. 268 КУпАП вважаю за можливе справу розглянути у відсутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За ч. 1 ст. 173-2 КУпАП настає відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Згідно ч. 3 ст. 173-2 КУпАП адміністративна відповідальність за вказаною статтею настає у випадку повторного протягом року вчинення порушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Як передбачено пунктом 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

У відповідності до пункту 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, доведена наступними доказами, що містяться у матеріалах адміністративної справи:

- протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 425261 від 30 квітня 2025 року;

- рапорті старшого інспектора чергового відділення поліції № 2 (м. Бучач) Чортківського РУП Корчинського В.К. від 30 квітня 2025 року;

- письмових поясненнях ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 30 квітня 2025 року;

- постанові Бучацького районного суду Тернопільської області від 05 вересня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним за вчинення адміністративного праворушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн (постанова суду набрала законної сили 17 вересня 2024 року).

За даних обставин вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, які виразились у вчиненні ним повторно протягом року психологічного насильства щодо співмешканки ОСОБА_2 .

До матеріалів справи долучена характеристика № 122 від 01 травня 2025 року, видана Соколівським старостинським округом Золотопотіцької селищної ради Чортківського району Тернопільської області, згідно якої ОСОБА_1 по місцю проживання в с. Соколів зарекомендував себе з позитивної сторони.

Згідно положень ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, матеріали, що характеризують особу, яка притягається до відповідальності, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують її відповідальність.

Враховуючи характер вчиненого, особу, що притягується до відповідальності, ступінь його вини, вважаю, що відносно ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі, передбаченому санкцією ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, що є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень.

Також, згідно ст. 39-1 КУпАП, у разі вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі суд під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про направлення особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, на проходження програми для таких осіб, передбаченої законом.

Підстав для направлення порушника на проходження програми для особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, відповідно до статті 39-1 КУпАП, судом не встановлено.

У відповідності до ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення з ОСОБА_1 підлягає до стягнення судовий збір.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 33, 40-1, 173-2 ч. 3, 252, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 60 (шістдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одну тисячу двадцять) грн. 00 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. судового збору.

Роз`яснити, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У випадку несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень (стаття 308 КУпАП).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу може бути подано до Тернопільського апеляційного суду через Бучацький районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Л. І. Созанська