Справа № 357/4732/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.05.2025 cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Гребінь О.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Білоцерківського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції в Київській області, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , фізичної особи підприємця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 164 КУпАП,-

У С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 243465 від 22.03.2025 року: 22.03.2025 о 10 год. 00 хв. ОСОБА_1 , в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в АДРЕСА_2 , здійснював провадження господарської діяльності без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, а саме торгівлю алкогольними напоями «Олександрія» за 110 гривень, «Житня сльоза» за 110 гривень, «Пшенична» за 70 гривень, без ліцензії, чим порушив ст.15 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу сприту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах».

Таким чином ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення заперечив та пояснив суду, що він являється фізичною особою підприємцем та займається підприємницькою діяльністю пов`язаною із ремонтом автомобілів. ОСОБА_1 вказав, що дійсно він взяв в оренду приміщення у гаражному кооперативі в АДРЕСА_2 . Проте у ОСОБА_1 зрештою не було потреби у використанні даного приміщення, тому за усною домовленістю він передав вказане приміщення у користування ОСОБА_2 , де остання займалась власною діяльністю.

ОСОБА_1 зазначив, що він особисто дане приміщення не використовує та особисто не здійснює там жодної підприємницької діяльності, а тому не має жодного відношення до продажу будь-яких товарів у ньому, а протокол про адміністративне правопорушення відносно нього було складено виключно з тих підстав, що саме ОСОБА_1 передано в оренду вказане приміщення.

Свідок ОСОБА_1 пояснила суду, що вона є фізичною особою підприємцем та за усною домовленістю з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 орендує приміщення у гаражному кооперативі в АДРЕСА_2 , яке ОСОБА_2 використовувала декілька місяців для здійснення підприємницької діяльності, пов`язаної із приготуванням їжі, а продаж алкогольних напоїв чи тютюнових виробів не здійснює. 22.03.2024 ОСОБА_2 хворіла та перебувала вдома а в приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 , знаходилась продавець, котра нещодавно працювала у ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 вказала, що про алкогольні напої та тютюнові вироби, які були знайдені поліцейськими їй не було відомо та про дані обставини ОСОБА_2 дізналась вже згодом від ОСОБА_1 .

Поліцейський офіцер громади ОСОБА_3 , яким було складено даний протокол про адміністративне правопорушення, пояснив суду, що 22.03.2025 йому надійшов виклик, що у закладі громадського харчування було виявлено алкогольні напої та тютюнові вироби без марок акцизного податку. Прибувши згодом на місце події, ОСОБА_3 виявив працівників управління стратегічних розслідувань, котрі повідомили, що в даному закладі було виявлено тютюнові вироби без марок акцизного податку, а також алкогольні напої. Також на місці події знаходився ОСОБА_1 , який орендує дане приміщення, у зв`язку із чим відносно останнього було складено протокол про адміністративне правопорушення. Водночас ОСОБА_3 також зазначив, що факту продажу тютюнових виробів та алкогольних напоїв працівниками управління стратегічних розслідувань встановлено та зафіксовано не було.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_2 , поліцейського офіцера громади Жураківського О.В., дослідивши клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі, а також дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 243465 від 22.03.2025 року, копію електронного рапорта від 22.03.2025, протокол виявлення та вилучення від 22.03.2025, копію письмових пояснень ОСОБА_1 від 22.03.2025, копію рапорта від 22.03.2025, роздруківки фотознімків, суддя дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, виходячи з наступного.

Так, суддя зазначає, що у відповідності до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ч.2 ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Зі змісту ст. 9 КУпАП слідує, що адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст.252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.164 КУпАП провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди), - тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої.

Вказана норма є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які регулюють правила торгівлі алкогольними напоями та є обов`язковими для виконання, а тому у протоколі про адміністративне правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретну норму нормативно-правового акту, яким встановлюється відповідні правила, та якої не дотрималася особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 243465 від 22.03.2025 року, ОСОБА_1 інкримінується здійснення 22.03.2025 о 10 год. 00 хв. в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в АДРЕСА_2 , провадження господарської діяльності без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, а саме торгівлю алкогольними напоями «Олександрія» за 110 гривень, «Житня сльоза» за 110 гривень, «Пшенична» за 70 гривень, без ліцензії, чим порушив ст.15 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу сприту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах».

Суддя вказує, що згідно до вимог статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, зазначаються, зокрема суть адміністративного правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Суддя звертає увагу на доводи сторони захисту та зазначає, що дійсно посилання автора протоколу про адміністративне правопорушення на ст.15 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу сприту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах» є незрозумілими, оскільки дійсно в діючому законодавстві України відсутній зазначений закон.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Тому суддя наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується). Суддя погоджується з одностайною позицією семи суддів ЄСПЛ, викладеною в цьому рішенні.

На підтвердження обставин вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення до матеріалів справи було додано лише роздруківку електронного рапорта, протокол виявлення та вилучення від 22.03.2025, копію письмових пояснень ОСОБА_1 від 22.03.2025, рапорта від 22.03.2025, роздруківки фотознімків.

З роздруківки електронного рапорта вбачається, що 22.03.2025 працівник управління стратегічних розслідувань здійснив дзвінок на спецлінію «102» з повідомленням, що в гаражному кооперативі «Зірка» виявили заклад, який здійснює продаж алкогольних напоїв та тютюнових виробів без марок акцизного податку. Також слідує, що виїздом слідчо-оперативної групи на місці події встановлено, що за адресою: м. Біла Церква по вул. Матросова, 97, в ГК «Зірка» зберігались алкогольні напої та тютюнові вироби без акцизу.

В рапорті оперуповноваженого УСР в Київській області ДСР НП України вказано, що 22.03.2025 був виявлений заклад громадського харчування за адресою: м. Біла Церква по вул. Матросова, 97, в ГК «Зірка», який здійснює торгівлю тютюновими виробами та алкогольними напоями без марок акцизу.

Варто вказати, що з вищевказаних рапортів суд не може констатувати здійснення торгівлі алкогольними напоями, водночас слід зауважити, що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення та у розумінні ст.251 КУпАП, не може вважатися належним, допустимим та достатнім доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

З протоколу виявлення та вилучення та роздруківок фотознімків вбачається, що в м. Біла Церква по вул. Матросова, 97, в магазині «Зірка», знаходились та 22.03.2025 були вилучені працівниками алкогольні напої.

В письмових поясненнях ОСОБА_1 від 22.03.2025, останній вказав, що за адресою: АДРЕСА_2 , зберігались безакційні алкогольні напої та тютюнові вироби та 22.03.2025 працівники поліції виявили вказаний факт.

Суддя зазначає, що Факт продажу (торгівлі) є необхідною складовою інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, а відтак матеріали справи повинні містити докази на підтвердження даного факту.

Водночас суддя констатує, що наявні матеріали справи не містять об`єктивних доказів на підтвердження здійснення торгівлі алкогольними напоями, зокрема протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей про свідків таких обставин, до матеріалів справи не додано письмових пояснень таких свідків, відсутні докази у вигляді фото- відеозйомки, тощо.

Крім цього, суддя звертає увагу, що відповідно до протоколу огляду, виявлення та вилучення було виявлено та вилучено алкогольні напої, проте відсутні відомості про грошові кошти (виручку) отримані від торгівлі ними, які у разі притягнення особи до відповідальності можуть підлягати конфіскації та наявність яких підтверджувала б факт здійснення торгівлі.

Водночас поліцейський офіцер громади ОСОБА_3 , яким і було складено даний протокол про адміністративне правопорушення, під час розгляду справи підтвердив обставини того, що ним та працівниками управління стратегічних розслідувань не було виявлено факту торгівлі алкогольними напоями, а лише було виявлено факт наявності таких у зазначеному приміщенні.

Крім цього суддя вказує, що згідно статті 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Відповідно до статті 42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

У постанові Пленуму ВСУ від 25.04.2003 року №2 Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності Верховний Суд України роз`яснив, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Враховуючи зазначене, суддя зауважує, що господарська (підприємницька) діяльність характеризується систематичністю, проте у протоколі про адміністративне правопорушення та доказах, наявних у матеріалах справи, не відображена систематичність дій по здійсненню господарської діяльності, без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, що є обов`язковою ознакою вищевказаного інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Необхідно також звернути увагу, що наявні матеріали справи не містять жодних доказів причетності ОСОБА_1 до зазначеного у протоколі про адміністративне правопорушення приміщенні та здійснення останнім у вказаному приміщенні будь-якої діяльності.

Натомість з пояснень ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 слідує, що за усною домовленістю, приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 , користувалась саме свідок ОСОБА_2 з метою здійснення особистої діяльності.

Однак як вбачається з матеріалів справи, наявні докази не спростовують пояснення ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 , а працівниками поліції належним чином не встановлювались та не перевірялись обставини того, кому належне зазначене приміщення, хто саме ним користується та з якою метою.

Таким чином суддя констатує, що об`єктивних та достатніх доказів на підтвердження обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, матеріали справи не містять, при цьому у відповідності до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суддя зауважує, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена достатніми, належними та допустимими доказами.

Європейський суду з прав людини притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161. Series А заява № 25).

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.10.2010 № 23-рп/2010 зазначив (п. 4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

При цьому, й ЄСПЛ у справі «АЛЛЕНЕ де Рібермон про Франції» вказав, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження по справі закривається, якщо відсутній склад адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладені обставини, а також те, що належних, допустимих та достатніх доказів факту вчинення інкримінованого діяння суду не надано, суддя дійшов висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, тому провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.164 КУпАП відносно неї слід закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

У зв`язку із закриттям провадження по справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП, суддя вважає за необхідне вирішити питання вилученого майна згідно протоколу виявлення та вилучення від 22.03.2025 року, та вважає за необхідне повернути його власнику.

Керуючись ст. ст.164, 247, 283, 284, 288, 289 ст. КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , розпочате за ч.1 ст.164 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Вилучене майно згідно протоколу огляду, виявлення та вилучення від 22.03.2025 року, а саме: горілка «Олександрія» ємністю 0,75 л. 1 (одна) пляшка; горілка «Житня Сльоза» ємністю 0,7 л. 2 (дві) пляшки; горілка «Житня Сльоза» ємністю 0,5 л. 1 (одна) пляшка; горілка «Житня Сльоза» ємністю 0,25 л. 1 (одна) пляшка; горілка «Пшенична» ємністю 0,5 л. 1 (одна) пляшка; горілка «Пшенична» ємністю 0,25 л. 11 (одинадцять) пляшок; скляна пляшка з рідиною прозорого кольору ємністю 0,5 л. 1 (одна) пляшка; пластикові пляшки з рідиною прозорого кольору ємністю 5 л. 2 (дві) пляшки; пластикова пляшка з рідиною коричневого кольору ємністю 5 л. 1 (одна) пляшка повернути власнику.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

СуддяО.О. Гребінь