Справа № 603/235/25
Провадження № 3/603/105/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2025 року м. Монастириська

Суддя Монастириського районного суду Тернопільської області Гудкова Ю. Г., розглянувши матеріали, які надійшли із сектору поліцейської діяльності № 1 (м. Монастириська) відділення поліції № 2 (м. Бучач) Чортківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , пенсіонерки,

за ч. 1 ст. 164-16 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Сектором поліцейської діяльності № 1 (м. Монастириська) відділення поліції № 2 (м. Бучач) Чортківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на адресу Монастириського районного суду Тернопільської області направлено матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164-16 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 732353 від 24.04.2025 року ОСОБА_1 24.04.2025 року приблизно о 18:00 год за місцем свого проживання, на АДРЕСА_1 , займалася господарською діяльністю, щодо якої існує спеціальна заборона, а саме реалізовувала алкогольні напої домашнього виготовлення місцевим жителям, чим порушила вимоги Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв».

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, подала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій також зазначає, що не займається продажем алкогольних напоїв домашнього виготовлення, а тому вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що провадження у справі слід закрити, виходячи з таких міркувань.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, необхідні для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 164-16 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за зайняття видами господарської діяльності, щодо яких є спеціальна заборона, встановлена законом, за відсутності ознак діяння, передбаченого Кримінальним кодексом України.

Із аналізу вказаної статті видно, що об`єктом цього адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері державного регулювання господарської діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Господарського кодексу України (далі ГК України) під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Відповідно до пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Обов`язковими ознаками господарської діяльності є систематичність (не менш ніж три рази протягом одного календарного року) та отримання прибутку (постанова Пленуму Верховного Суду № 3 від 25.04.2003 року).

Отже, істотною ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-16 КУпАП, є не тільки факт зайняття забороненим видом діяльності, а й отримання прибутку від цієї діяльності та систематичний характер таких дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, із урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 від 24.04.2025 року вона іноді для власних потреб виготовляє алкоголь у домашніх умовах, проте не займається його реалізацією (продажем). Вказані письмові пояснення ОСОБА_1 , які узгоджуються з її поясненнями, викладеними у заяві від 13.05.2025 року, на переконання суду, не підтверджують факт систематичного зайняття останньою забороненим видом господарської діяльності, як і не підтверджують отримання нею прибутку від такої діяльності.

Згідно з рапортом дільничного офіцера поліції Дидини Д. Ю. 24.04.2025 року у с. Устя-Зелене було зупинено ОСОБА_2 з пляшкою алкоголю домашнього виготовлення об`ємом 0,5 л, який, як він повідомив, придбав у ОСОБА_1 за 100 грн.

Проте суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять відповідних письмових пояснень ОСОБА_2 , а у протоколі про адміністративне правопорушення взагалі відсутня інформація про будь-яких свідків вчинення інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення. Також зі змісту протоколу видно, що поліцейські не вилучали жодних речових доказів.

Інших доказів, які б підтверджували вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-16 КУпАП, до матеріалів не долучено.

У зв`язку з наведеним суд наголошує, що протокол про адміністративне правопорушення без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом вчинення адміністративного правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення (постанова Верховного Суду у справі № 338/1/17 від 26.04.2018 року). Також не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення рапорт працівника поліції (постанова Верховного Суду у справі № 524/5741/16-а від 20.05.2020 року).

Підсумовуючи вищенаведене, суд приходить висновку, що у матеріалах справи відсутні докази, які б беззаперечно, поза розумним сумнівом, підтверджували вчинення ОСОБА_1 адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-16 КУпАП.

Окрім того, варто зазначити, що диспозиція ч. 1 ст. 164-16 КУпАП є бланкетною та відсилає до інших актів законодавства. Тому серед ознак, які мають бути відображені при викладенні суті цього правопорушення, обов`язковим є наведення конкретного нормативно-правового акту, яким встановлюється спеціальна заборона щодо зайняття певним видом господарської діяльності, положення якого були порушенні.

Проте, як видно зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 732353 від 24.04.2025 року, ОСОБА_1 ставиться у провину порушення вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв» без зазначення конкретної статті (частини статті) цього Закону.

Суд звертає увагу на те, що до 01.01.2025 року основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями визначав Закон № 481/95-ВР від 19.12.1995 року, який станом на 01.10.2023 року мав назву «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального». Проте вищевказаний Закон втратив чинність 01.01.2025 року у зв`язку із прийняттям Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі Закон № 3817-ІХ від 18.06.2024 року).

У п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 3817-ІХ від 18.06.2024 року визначено, що алкогольний напій - напій, одержаний шляхом спиртового бродіння крохмалевмісної чи цукровмісної сільськогосподарської продукції або вироблений на основі спирту етилового та/або спиртового дистиляту, та/або іншого алкогольного напою, з вмістом спирту етилового понад 0,5 % об., який відповідає товарним позиціям 2203, 2204, 2205, 2206 (крім квасу "живого" бродіння), 2208 згідно з УКТЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 % об. та більше, що відповідає товарній підкатегорії 2103 90 30 00 та товарній підпозиції 2106 90 згідно з УКТЗЕД.

Водночас у ч. 4 ст. 2 Закону № 3817-ІХ від 18.06.2024 року передбачено, що дія цього Закону не поширюється на роздрібну торгівлю винами столовими, крім випадків, передбачених цим Законом, а також на виробництво вин виноградних і плодово-ягідних, напоїв медових, наливок і настоянок, виготовлених громадянами в домашніх умовах для власного споживання, а також на вирощування тютюну на земельних ділянках для садівництва та/або городництва для власного споживання.

Суд зауважує, що обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який згідно зі ст. 251 КУпАП є одним із доказів у справі про адміністративне правопорушення, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд.

Відповідно до усталеної судової практики ЄСПЛ (рішення від 30.05.2013 року у справі «Малофєєва проти Росії» (Malofeyeva v. Russia), заява № 36673/04); рішення від 20.09.2016 року у справі «Карелін проти Росії» (Karelin v. Russia), заява № 926/08) у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Отже, самостійне коригування судом фабули адмінправорушення, що зафіксована у протоколі, буде порушувати принцип рівності сторін процесу та свідчити про те, що особа мала захищатись від обвинувачення, яке їй не було пред`явлено.

Статтею 129 Конституції України, серед іншого, передбачено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення доведеності вини.

Згідно з ч. 2 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з частиною третьою цієї статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених, статтею 255 цього Кодексу.

Водночас суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення провадження у справі не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Враховуючи викладене, а також те, що у силу принципу презумпції невинуватості усі сумніви у винності особи, яка притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд вважає, що провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164-16 КУпАП слід закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 7, 245, 247, 280, 283 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164-16 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду або через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Суддя Ю. Г. Гудкова