провадження №3/389/355/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року Суддя Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області Ябчик Наталія Миколаївна, розглянувши матеріали, які надійшли з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Кіровоградській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу серії ЕПР1 №272875 від 16 березня 2025 року, ОСОБА_1 16 березня 2025 року о 03 год. 16 хв. в сел.Знам`янка Друга по вул.Перспективна, 125 керував транспортним засобом марки «ВАЗ 211540», державний номерний знак НОМЕР_1 , при цьому не мав права керування транспортними засобами. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.1 «а» Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП..

До суду ОСОБА_1 не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку. Від його представника адвоката Прокопенка В.В. надійшло клопотання в якому він просив провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити відповідно до п.4 ст.247 КУпАП у зв`язку із вчиненням даного адміністративного правопорушення в стані крайної необхідності. На обґрунтування клопотання вказав, що своєї вини у скоєнні адміністративного правопорушення ОСОБА_1 не визнає, стверджує, що він діяв в стані крайньої необхідності. А саме на даний час старший солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі та виконує спеціальні бойові завдання по захисту національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації перебуваючи безпосередньо у районах ведення воєнних (бойових) дій. Що підтверджується довідками №№45/744, 47/1714 від 28.03.2025 року. Виданими військовою частиною НОМЕР_2 .

У день складення протоколу він разом з побратимом добирались до військової частини, місце розташування якої у Харківській області. Така ситуація склалась внаслідок того, що перебуваючи у відпустці, їх обох терміново викликав командир розташування частини. Оскільки ворог у Харківській області намагався здійснити прорив. А ОСОБА_1 є старшим навідником 6 мінометного розрахунку 2 мінометного взводу 1 мінометної батареї військової частини НОМЕР_2 . І його участь у злагодженій роботі взводу була необхідною. Тобто, на другий день відпустки йому повідомили про те що на 7:00 годин ранку наступного дня йому необхідно бути в частині. Автомобіль, яким вони добирались до частини належить на праві влісності дружині його побратима, який в той час перебував в салоні та спав, оскільки вже фізично не міг керувати автомобілем. Їхати без документів його змусила ситуація, так як військова частина транспортом не забезпечує, прибути потрібно вчасно, і викликали їх терміново. Того ж дня, йому вже потрібно було вийти на позицію зі зброєю та захищати батьківщину від ворога. Для нього та його побратима цей терміновий виїзд був як крайня необхідність.

В матеріалах справи знаходиться відео файл, на якому можна почути його пояснення, що дійсно їх терміново викликали і вони їдуть до військової частини. По трасі керує Перехрест Денис, а через Кременчук його товариш який зараз відпочиває, тому що зовсім виморений. Представник останнього вважає, що він дійсно діяв в умовах крайньої необхідності.

Дослідивши клопотання представника ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пункт 2.1 а ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Невиконання пункту 2.1 а ПДР України (повторно протягом року) має наслідком притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП. Частина 5 ст. 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою-четвертою цієї статті, в даному випадку за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

При цьому, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Правовими нормами ст. 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України.

Відповідно до ст. 18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує». Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається.

Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Підставою крайньої необхідності є небезпека інтересам, які охороняються адміністративним законодавством. Ця небезпека може бути викликана: 1) протиправними діями людини: 2) діями тварин; 3) природними явищами; 4) джерелом підвищеної небезпеки (технічними та транспортними засобами) тощо. Крім того, крайню необхідність можна визнати правомірною лише при наступних обставинах (ознаках): - небезпека не може бути усунена іншим шляхом, окрім як заподіяння шкоди, тобто крайня необхідність є єдиним засобом захисту від небезпечних дій; - при крайній необхідності шкода завдається не джерелу небезпеки, а інтересам третіх осіб; - шкода, яка заподіюється при крайній необхідності, повинна бути меншою, ніж та, яка попереджена.

Відповідно до ст. 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Вчинення протиправного діяння в стані крайньої необхідності представляє собою дії правопорушника спрямовані на усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, встановленому порядку управління, але за умов, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунена іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена.

Дослідивши обставини цієї справи, суддя дійшов висновку про те, що у даному випадку ОСОБА_1 , виконуючи наказ, діяв у стані крайньої необхідності, оскільки виконання цього наказу було невідкладним, отже вчинене ним порушення є менш значним, ніж відвернена шкода.

Пунктом 4 частини першої статті 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони.

Виходячи з наведеного, суддя дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із вчиненням ОСОБА_1 дії в стані крайньої необхідності.

Враховуючи вищезазначене, керуючись ст.ст. 247, 283-285, 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 , закрити на підставі п. 4 ч. 1ст. 247 КУпАП, за обставин вчинення дії в стані крайньої необхідності.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення до Кропивницького апеляційного суду.

Суддя Знам`янського міськрайонного суду

Кіровоградської області Н.М. Ябчик