ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Єдиний унікальний номер №943/144/25

Провадження №3/943/164/2025

16 травня 2025 року м. Буськ

Суддя Буського районного суду Львівської області Кос І.Б., за участі секретаря судового засідання Дутки С.І., за участі захисника Скоробогатого М.В., розглянувши матеріали, які надійшли від начальника ВАП УПП у Львівській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає по АДРЕСА_1 , -

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

25 січня 2025 року о 03 год. 50 хв. на автодорозі М06 Київ-Чоп, 490 км. (м. Буськ) водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «BMW 428І», реєстраційний номер НОМЕР_1 , із ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота; поведінка, що не відповідає обстановці; порушення мови), а від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився під відеозапис, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, будучи представлений повноважним захисником адвокатом Скоробогатим М.В., який в судовому засіданні заперечив винуватість свого підзахисного в скоєнні вищевказаного адміністративного правопорушення та просив закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки зазначені в адміністративному протоколі обставини не відповідають дійсності, його вина не доведена та відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки жодних ознак алкогольного сп`яніння у його підзахисного виявлено не було. Також із відеозпису слідує, що за відсутності підстав для проведення огляду, поліцейський доставив ОСОБА_1 до КНП «Буська ЦРЛ», де останній погоджувався пройти такий огляд у медичному закладі, здавши кров, у чому йому було відмовлено. Крім того, захисник наполягав на недоведеності факту керування транспортним засобом саме його підзахисним ОСОБА_1 , а також звернув увагу суду на те, що адміністративний протокол не є беззаперечним доказом винуватості його підзахисного у скоєнні вищевказаного правопорушення. Більше того, захисник Скоробогатий М.В. покликався на невірну кваліфікацію дій ОСОБА_1 в даній справі, оскільки наявний у справі медичний висновок №12 від 25.01.2025, який вказує на перебування його підзахисного у стані алкогольного сп`яніння, а не відмови від проходження огляду на стан такого сп`яніння. Таким чином, захисник вважає відсутнім у діянні ОСОБА_1 інкримінованого йому складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки його вина в цьому правопорушенні недоведена, а суд не вправі виходити за межі пред`явленого обвинувачення, оскільки це суперечитиме принципу правової визначеності та порушуватиме право на захист особи. Відтак, оскільки факт інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення залишається недоведеним та спростовується вищенаведеними обставинами, а вина ОСОБА_1 у їх скоєнні «поза розумним сумнівом» не доведена, а тому захисник просив закрити провадження в справі за відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши доводи захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимогами статті 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовується особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконання правил, норм, стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З огляду на вимоги ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією частини першої статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до вимог п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно положення п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що діяння ОСОБА_1 містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що доводиться: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №229751 від 25.01.2025, яким підтверджено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом із явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота; поведінка, що не відповідає обстановці; порушення мови), подальшу його відмову від проходження такого огляду на місці зупинки та в медичному закладі під відеозапис на відеокамеру; письмовим направленням поліцейського Шмагали Р.В. від 25.01.2025 до КНП «Буська ЦРЛ» для визначення стану алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 згідно виявлених поліцейським ознак такого сп`яніння. Крім того, вина ОСОБА_1 у скоєнні даного адміністративного правопорушення доводиться долученими до протоколу матеріалами відеофіксації правопорушення (диски DVD-R), із яких вбачається, що працівниками поліції зупинено автомобіль марки «BMW 428І», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який перед з`їздом із автодороги М06 Київ-Чоп, 490 км. (м. Буськ) у місто Буськ Золочівського району Львівської області, не включив покажчик повороту, проти чого ОСОБА_1 на місці зупинки визнає та не заперечував. При цьому, пасажир ОСОБА_1 заперечував факт керування автомобілем останнім, чого ОСОБА_1 фактично не підтримував, оскільки неодноразово шукав свої ключі від автомобіля та сідав за кермо, а на запитання лікаря повідомляв, що повертався із м. Києва, звідки привіз товариша (пасажир автомобіля на ім`я « ОСОБА_2 »), проїхав далеку дорогу і тут мене спинили. У ході спілкування із ОСОБА_1 поліцейський виявив у нього ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота) та висловив пропозицію водію пройти відповідний огляд на стан алкогольного сп`яніння, проти чого ОСОБА_1 заперечень не висловлював на місці події, виявивши бажання пройти такий огляд у медичному закладі, в зв`язку із чим його було доставлено працівниками поліції до КНП «Буська ЦРЛ», де ОСОБА_1 лікарем виміряно артеріальний тиск та виконано ряд вправ на прохання лікаря, однак від огляду лікарем на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера ОСОБА_1 неодноразово відмовлявся та хотів здати кров на аналіз, а також повідомляв про вживання ним усю дорогу з м. Києва таблеток від грипу, що містять алкоголь, а тому боявся продути алкотестер, оскільки можливо щось покаже, що буде свідчити проти нього. Однак, поліцейський зауважив, що від таблеток не буде різкого запаху алкоголю, оскільки таблетки не дають такого запаху алкоголю, із чим ОСОБА_1 погоджувався та жодних заперечень з даного приводу не висловлював. Крім того, як убачається із відеозапису події на диску DVD-R за №1 (відеофайл №3 від 07 хв. 15 сек. до 08 хв. 50 сек.) ОСОБА_1 визнає факт його відмови від огляду на стан алкогольного сп`яніння такими словами, виправдовуючись перед товаришем (пасажир автомобіля на ім`я « ОСОБА_2 », із яким ОСОБА_1 повертався з м. Києва): «так, я відмовився тут на камеру і там у лікаря», а що я мав робити, якщо з Києва їду, скільки тих таблеток я зловживав усю дорогу», «ми з Києва їхали, стільки я тих таблеток вжив». Крім того, ОСОБА_1 наголошував на тому, що зранку здасть кров, чого не зробив, оскільки будь-яких доказів щодо свого освідування на стан анлогольного сп`яніння ОСОБА_1 до суду не надав.

Відтак, суд вважає, що досліджений відеозапис події об`єктивно та безспірно спростовує доводи захисника Скоробогатого М.В. щодо відсутності у його підзахисного ознак алкогольного сп`яніння, підстав для проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння у КНП «Буська ЦРЛ», де останній погоджувався пройти такий огляд у медичному закладі, а також щодо недоведеності відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Окрім вищенаведених доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина, зокрема щодо керування ним транспортним засобом, також доводиться неоскарженою ним постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3929413 від 25.01.2025, відповідно до якої 25 січня 2025 року о 03 год. 50 хв. на автодорозі М06 Київ-Чоп, 490 км. (м. Буськ) водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «BMW 428І», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п. 9.2 «б» ПДР України, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП із накладенням штрафу в розмірі 510 грн.

Отже, суд вважає необгрунтованими доводи захисника Скоробогатого М.В. в частині заперечення ним факту керування його підзахисним транспортним засобом, оскільки такі спростовуються оглянутим у судовому засіданні відеозаписом події, а також дослідженою судом постановою серії ЕНА №3929413 від 25.01.2025, якою підтверджено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом без подання ним сигналу світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті.

Крім того, доводи сторони захисту щодо невірної кваліфікації дій ОСОБА_1 в даній справі, зважаючи на те, що наявний у справі медичний висновок №12 від 25.01.2025 року вказує на перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, а не відмови від проходження огляду на стан такого сп`яніння, що інкримінується йому в цій справі, суд вважає помилковими, з огляду на таке.

Згідно частини першої статті 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі (ч. 1 ст. 256 КУпАП).

Окрім того, у рішенні ЄСПЛ в справі «Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013, Суд зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її.

Відтак, суд вважає, що пред`явлене органом поліції обвинувачення особи у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення формулюється виключно у протоколі про адміністративне правопорушення, який є по суті обвинувальним актом, а не в інших матеріалах справи, зокрема медичним висновком чи іншими матеріалами, які надаються органом поліції у якості доказів додатково до адміністративного протоколу.

Зокрема, як убачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №229751 від 25.01.2025, що ОСОБА_1 обвинувачується саме у керуванні транспортним засобом марки «BMW 428І», реєстраційний номер НОМЕР_1 , із ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота; поведінка, що не відповідає обстановці; порушення мови), а від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився під відеозапис, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України, що суд вважає доведеним таке пред`явлене ОСОБА_1 обвинувачення. Натомість, згаданий захисником медичний висновок №12 від 25.01.2025, який вказує на перебування його підзахисного у стані алкогольного сп`яніння, а не відмови від проходження огляду на стан такого сп`яніння, не є обвинувальним актом, а лише одним із доказів по справі. Натомість, досліджений судом відеозапис події повністю підтверджує пред`явлене ОСОБА_1 обвинувачення за ч. 1 ст. 130 КУпАП саме так, як про це сформульовано в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №229751 від 25.01.2025, а також спростовує відповідні доводи захисника Скоробогатого М.В. в цій частині.

Інші доводи захисника Скоробогатого М.В., на думку суду, не спростовують факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та мають формальний характер, а будь-яких інших доказів щодо відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, судом не встановлено.

Крім того, слід зазначити, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Відтак, досліджені та перевірені вищенаведеними доказами обставини, які у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011).

Отже, із представлених вище доказів, які у своїй сукупності є логічними та послідовними, об`єктивно убачається те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а вина в скоєнні цього правопорушення повністю доведена та підтверджена належними і достовірними доказами, а тому його слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, оскільки він, будучи особою, яка керує транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння із використанням технічних засобів відеозапису.

Обставини, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, у відповідності до вимог ст.ст. 34, 35 КУпАП, судом не встановлено.

Таким чином, ураховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, яке є безальтернативним, спрямованим на виправлення правопорушника та запобіганню вчинення ним нових правопорушень.

Крім того, оскільки відносно правопорушника винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, відтак у відповідності до вимог ст. 40-1 КУпАП, особою на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на користь держави, що відповідає положенню ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Ураховуючи наведене та керуючись ст.ст. 7, 34, 35, 40-1, 130, 245, 266, 268, 279, 280, 283, 284, 288, 299, 301, 304, 307, 308 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок) в дохід держави із позбавленням його права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити, що у разі несплати правопорушником штрафу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови, у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу відповідно до положень ст. 308 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Суддя І. Б. Кос