Провадження № 3-зв/522/23/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2025 року місто Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Ляшко О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , який діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 про відвід судді Приморського районного суду м. Одеси Циб І.В. від розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ

30.04.2023 року автоматизованою системою документообігу Приморського районного суду м. Одеси в провадження судді Ляшко О.П. розподілена заява ОСОБА_1 , направлена ним на електрону пошту суду про відвід судді Приморського районного суду м. Одеси Циб І.В. від розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Зі змісту заяви представника ОСОБА_1 вбачається, що суддею Приморського районного суду м. Одеси Циб І.В. розглядається справа з єдиним унікальним № 522/10753/24 щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яка надійшла на підставі повторного авторозподілу справи, здійсненого після задоволення суддею Гаєвою Л.В. відводу судді Коваленка В.М.

На думку представника ОСОБА_1 на теперішній час наявні підстави для відводу судді Циб І.В. від розгляду вищезазначеної справи про адміністративне правопорушення. Так, дата судового засідання від 30.04.2025 року була визначена суддею Коваленко В.М., однак після надходження справи в провадження судді Циб І.В. жодних повідомлень або викликів у судове засідання призначене на 30.04.2025 року представнику не надходило, що є грубим та недопустимим порушенням. Крім того, як зазначає представник, суддя Циб І.В. розглядала заяву про відвід судді Коваленка в даній справі, і у задоволені відводу відмовила. Наведене свідчить про наявність обставин, які викликають сумніви у її неупередженості.

У судове засідання, яке було призначене на 06.05.2025 року ОСОБА_2 та його представник Кучеренко Г.А. не з`явились, ОСОБА_1 надав клопотання про відкладення судового засідання, у зв`язку з перебування у суді в іншій області.

Крім того, у судове засідання, яке було призначене на 09.05.2025 року ОСОБА_2 та його представник Кучеренко Г.А. не з`явились, будучи належним чином сповіщеними, про причини своєї неявки суду не повідомили.

Суддею Циб І.В. суду подано заяву, в якій суддя зазначає, що не має можливості прибути у судове засідання та будь-яких пояснень надавати не бажає.

Суд, з урахуванням того, що в заяві про відвід повністю відображені пояснення заявника, які він вважає підставами для заяви відводу головуючому судді, та обставини, що заявник був належним чином сповіщений про дату та час судового засідання, а також того, що Кодекс України про адміністративні правопорушення, так само як і Кримінальний процесуальний кодекс України, положеннями якого суд керується при розгляді заяви ОСОБА_1 , не передбачають обов`язкової участі заявника у розгляді заяви про відвід судді, вважає за можливе розглянути заяву про відвід судді за відсутності заявника.

Водночас, 05.05.2025 року представником Кучеренко Г.А. було заявлено відвід судді Ляшко О.П. від розгляду заяви про відвід судді Циб І.О. шляхом направлення заяви на електрону адресу суду, обґрунтовуючи підставу для відводу- направлення судової повістки на електрону адресу заявника позаробочий час.

Суддя Єршова Л.С. за результати розгляду заяви про відвід судді Ляшко О.П. винесла постанову від 06.05.2025 року про передачу зазначеної заяви судді Ляшко О.В. для розгляду за приписами чинного КПК України.

07.05.2025 року представником Кучеренко Г.А. було заявлено повторний відвід судді Ляшко О.П. шляхом направлення заяви на електрону адресу суду, у зв`язку з надходженням 06.05.2025 року йому судової повістки на судове засідання, яке призначене на 09.05.2025 рік, на думку заявника, в порушення приписів ст. 277-2 КУпАП, тобто пізніше ніж за 3 доби. На думку заявника зазначене викликає сумніви у неупередженості та безсторонності судді Ляшко О.П.

Крім того 09.05.2025 року представником Кучеренко Г.А. було заявлено повторний відвід судді Ляшко О.П., шляхом направлення заяви на електрону адресу суду, за аналогічних підстав, які були викладені у заяві про відвід від 05.05.2025, з додатковим обґрунтуванням.

Дослідивши та оцінивши на предмет обґрунтованості доводів заявлених представником Кучеренко Г.А. відводів судді Ляшко О.П., під головуванням якої розглядається заява про відвід судді Циб І.В., суд приходить висновку про таке.

Згідно з вимогами ст. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

КУпАП не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, відповідно норми КУпАП, не передбачають порядку розгляду заяви про відвід. Суд, з метою додержання принципу законності судового провадження, приходить висновку про необхідність в застосуванні принципу аналогії закону найбільш близької галузі права кримінального процесуального права та вважає за необхідне керуватись при розгляді даної справи положеннями Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).

Статтями 75, 76, 80, 81 КПК України визначено перелік підстав для відводу судді, вимоги до заяви про відвід, а також порядок розгляду такої заяви.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 75 КПК України відвід може бути заявлений лише тому судді, який розглядає кримінальне провадження. У разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку встановленому ч. 3 ст.35 КПК України.

Аналіз зазначених норм кримінального процесуального закону свідчить про те, що заявлення відводів судді, який розглядає відвід судді, а отже не здійснює повноважень судді у конкретному провадженні, а лише перевіряє наявність підстав, що виключають участь судді у кримінальному провадженні, КПК непередбачено. Заявлення відводів такому судді можна розцінювати як зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження та відповідно єдиним законодавчим механізмом реагування суду на подібні дії є залишення заяви про відвід без розгляду, що передбачено ч. 4 ст.81 КПК України.

Аналогічні роз`яснення містяться у Листі Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.06.2016 №223-1650/0/4-16 «Щодо окремих питань здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю в кримінальному провадженні.

Отже, заявлення відводу судді, який розглядає відвід судді, а отже не здійснює повноваження судді по здійсненню судового провадження у даному кримінальному провадженні, а лише перевіряє наявність підстав, що виключають участь судді у провадженні, КПК України не передбачає.

В даному конкретному випадку суд констатує, що дії заявника щодо з`явлення відводу судді Ляшко О.П., яка не здійснює повноважень судді у конкретному провадженні, а лише перевіряє наявність підстав, що виключають участь у провадженні судді Циб І.В., абсолютно протирічать положенням кримінального процесуального закону, які регулюють підстави та правила заявлення відводу та мають ознаки зловживання правом на відвід.

Таким чином, заяви про відвід судді Ляшко О.П. підлягають залишенню без розгляду.

Дослідивши заявлені підстави про відвід судді Циб І.В., викладені в заяві, оцінивши на предмет обґрунтованості відводу, суд приходить висновку про таке.

Відповідно до частини другої статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

КУпАП регулюючи порядок розгляду справ та визнаючи у статті 245 КУпАП, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності, не містить жодного посилання та/чи відповідної спеціальної норми, яка б надавала можливість учасникам справи заявити відвід судді (самовідвід) та прямої вказівки на процесуальні шляхи його вирішення.

У п. 4 рішення Ради суддів від 08.06.2017 року № 34 роз`яснено, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до КУпАП, із огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

Відповідно до виду юрисдикції положення щодо відводів та самовідводів суддів містять у собі такі процесуальні закони як Кодекс адміністративного судочинства України, Господарський процесуальний кодекс України, Цивільний процесуальний кодекс України та Кримінальний процесуальний кодекс України.

Також Європейський суд з прав людини у своїй сталій практиці (рішення у справах: «Енгель та інші проти Нідердандів», ухвалене 08 червня 1976 року; «Озтюрк проти Німеччини», ухвалене 21 січня 1984 року; та «Лутц проти Німеччини», ухвалене 25 серпня 1987 року) автономно тлумачить поняття «кримінальний» незалежно від національної термінології це поняття вживається щодо адміністративних, дисциплінарних та митних проступків тощо.

Обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні та є підставою для його відводу (самовідводу), встановлені статтями 75 та 76 Кримінального процесуального кодексу України, про що прямо зазначено у частини 1 статті 80 зазначеного нормативно-правового акту України.

Тобто згідно із змістом частини 1 статті 75 кримінального процесуального кодифікованого закону України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною 3 статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Отже в силу пункту 4 частини 1 вище зазначеної статті суддя може бути відведений від участі у кримінальному провадження за наявності існування інших обставин, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості, на що й наполягає заявник у цій справі.

Діючим кримінальним процесуальним законодавством України не встановлені конкретні вимоги до форми та змісту заяви про відвід судді, однак у частині 5 статті 80 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що він повинен бути вмотивованим.

Розглядаючи дану заяву про відвід, суддя бере до уваги, що для відводу судді заявнику необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Так, Європейським судом з прав людини у п.66 у рішення по справі «Мироненко і Мартенко проти України» зазначено, що згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції,за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria)

Стосовно об`єктивної неупередженості у справі «Фей проти Австрії» Європейський суд з прав людини зауважив, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

У справі «Хаушильд проти Данії» Європейський суд з прав людини зазначив про необхідність доказів фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення Європейського суду з прав людини у справі Веттштайн проти Швейцарії, п. 43).

У п. 2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» вказано, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому, враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

При цьому, доводи заяви ОСОБА_1 про відвід фактично зводяться до незгоди з організацією судового процесу та розгляду відводу судді Коваленка В.М. у цьому ж проваджені.

Згідно роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в пункті 10 Постанови "Про незалежність судової влади" №8 від 13 червня 2007 року, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.

Суддя в межах розгляду заяви про відвід не уповноважений надавати оцінку законності та обґрунтованості постановлених суддею, якому заявлено відвід процесуальні дії судді, судових рішень, а тому відповідні доводи не можуть бути покладені в основу рішення про відвід.

Відповідно до ст. 76 КПК України суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, крім випадків перегляду ним в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, яка була постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті. Суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду першої інстанції. Суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах першої і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді касаційної інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах першої і апеляційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або постанови суду касаційної інстанції.

Таким чином, розгляд суддею заяви про відвід не перешкоджає участі судді у подальшому розгляді цього ж провадження.

Інших мотивів або будь-яких доказів, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість судді, з доводів заяви про відвід не вбачається.

Таким чином, приймаючи до уваги відсутність підстав, визначених ст. ст. 75, 76 КПК України для задоволення відводу судді Циб І.В., суд визнає доводи заявника ОСОБА_1 необґрунтованими та безпідставними, які не свідчать про можливу упередженість та необ`єктивність судді Циб І.В. під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому заява про відвід судді задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 75, 76,81 КПК України, ст. 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви Кучеренка Г.А., який діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 про відвід судді Приморського районного суду м. Одеси Циб І.В. від розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, - відмовити.

Постанова оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя Ляшко О.П.