Справа № 298/577/25
Номер провадження 3/298/404/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 року с-ще. Великий Березний

Суддя Великоберезнянського районного суду Закарпатської області Тарасевич П.П., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Открите Первомайського району АР Крим, мешканця АДРЕСА_1 українця, громадянина України, молодшого інспектора прикордонної служби 3 категорії 1 групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 »,

- за ч.2 ст.172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області знаходиться вищезазначена справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

ОСОБА_1 на розгляд справи з`явився та пояснив, що з 18.00 год. 14.04.2025 по 02.00 год. 15.04.2025 він виконував наказ з охорони державного кордону в межах158-160 прикордонних знаків. Жодних слідів осіб, в межах даних прикордонних знаків ним виявлено не було, однак в подальшому його повідомили, що прикордонники Словацької республіки затримали особу, яка могла перетнути кордон під час несення ним служби.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оцінивши всі зібрані по справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з врахуванням всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.252 КУпАП, орган (посадоваособа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст.9 КУпАП адміністративним правопорушення визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

У відповідності до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

У відповідності до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими засобами.

Статтею ч.3 ст.172-20 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, вчиненні в умовах особливого періоду.

Як вбачається із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 327883 від 15.04.2025 року ОСОБА_1 ставиться у вину та притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-18 КУпАП, за те що неналежно патрулював визначену ділянку та не якісно спостерігав за місцевістю спільно з молодшим прикордонного наряду «Прикордонний патруль» ОСОБА_2 , що в свою чергу призвело до порушення державного кордону з України в Словацьку Республіку поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », на напрямку 159-160 прикордонного знаку Словацької Республіки.

Своїми діями старший солдат ОСОБА_1 порушив вимоги статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, абзацу 1,6,12 підпункту 9 пункту 5 розділу II «Інструкції про службу прикордонних нарядів» Державної прикордонної служби України затвердженої наказом МВС України від 19 жовтня 2015 року № 1261. зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1391/27836. Отже солдат ОСОБА_1 здійснив вказані дії в умовах особливого періоду,чим вчинив військове адміністративне правопорушення, відповідальність за що передбачена ч.2 cт.172-18 КУпАП.

Разом з протоколом про адміністративне правопорушення до адміністративних матеріалів додано:

- військовий квиток серії НОМЕР_1 виданого на імя ОСОБА_1 ;

- заяв Шацького від 15.04.2025, щодо розгляду справи без його участі, відмови від послуг адвоката та отримання електронних повісток шляхом надсилання SMS-повідомлення;

- службової характеристики на ОСОБА_1 , який за місцем проходження служби характеризується позитивно;

- рапортом в.о. начальника відділення ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ст.. лейтенанта ОСОБА_3 від 18.04.2025 р., в якому доповів, що 08.00 14.04.2025 року до 08.00 15.04.2025 року виконував наказ на охорону Державного кордону України у прикордонному наряді «Старший зміни прикордонних нарядів». Близько 02 год. 16 хв. 15.04.2025 року йому надійшла інформація від ППСР про затримання ними однієї особи, на напрямку 159-160 прикордонного знаку. О 02 год. 32 хв., вислано прикордонний наряд «Група реагування». О 03 год. 15 хв. мені надійшла доповідь від старшого прикордонного наряду «Група реагування» про перевірку ДК на напр. 157-161 п/зн та виявлення доріжки слідів на ДК з України в СР у вигляді зсуву ґрунту на напрямку 160 п/зн..

Відповідно до вищевикладеного ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги ст.16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, абзацу 1,6,12 підпункту 9 пункту 5 розділу 2 «Інструкції про службу прикордонних нарядів» Державної прикордонної служби України затвердженої наказом МВС України від 19.10.2015 року №1261, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за номером 1391/27836, отже солдат ОСОБА_1 здійснив вказані дії в у мовах особливого періоду, чим вчинив військове адміністративне правопорушення, відповідальність за,яке передбачена ч.2 ст.172-18 КУпАП.

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено що ОСОБА_1 неналежно патрулював визначену ділянку та не якісно спостерігав за місцевістю, при цьому не зазначено в чому саме полягала дана неналежність та не якість, та чим саме порушено правила несення прикордонної служби, відповідальність за яке передбачено ст. 172-18 КУпАП.

В рапорті в.о. начальника відділення ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » зазначено, що близько 02 год. 16 хв. 15.04.2025 року йому надійшла інформація від ППСР про затримання ними однієї особи, на напрямку 159-160 прикордонного знаку, при цьому не вказано коли відбулось дане затримання. Також даний рапорт не містить інформації про те, чи затримана особа перетинала Державний кордон України та коли саме.

Суду не надано доказів того, що затриманий громадянин, перетнув державний кордон на напрямку 158-160 п/зн, де саме ОСОБА_1 виконував наказ по охоронні державного кордону та в період виконання ним наказу.

Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили, однак, виходячи з приписів статті 251 КУпАП, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, з наведених підстав вказаний протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та додані до нього матеріали не є належними та допустимими доказами, а сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, не може бути беззаперечним доказом його вини, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

При цьому лише з обставин, зазначених в протоколі, зокрема у сформульованому в ньому обвинуваченні, суд при вирішенні справи про адміністративне правопорушення не може встановити вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-18 КУпАП.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Із огляду на наведене, судом з`ясовано, що обставини, які викладені в вищезазначеному протоколі про адміністративне правопорушення не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та є такими, що не доведені доказами.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду із прав людини, суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи, адже таким чином суд неминуче перебирає на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод («Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.)

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Окрім того, суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, а саме, що відповідно до статті 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, враховуючи зазначене, приймаючи до уваги, що вина ОСОБА_1 є недоведеною та не встановленою, відсутня об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, суд вважає, що у діях останнього відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-18 КУпАП, а тому, у відповідності до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 172-20, 247, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-18 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Великоберезнянський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанов.

Суддя Великоберезнянського

районного суду Тарасевич П.П.