Роздільнянський районний суд Одеської області
ПО С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №: 511/3818/24

Номер провадження 3/511/7/25

"22" квітня 2025 р. суддя Роздільнянського районного суду Одеської області Бобровська І . В., за участі секретаря судового засідання Мадея Д.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Роздільна матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли з Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За приписами ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган чи посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.9А ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 930102 від 05.10.2024 року, складеного відносно ОСОБА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП вбачається, що 05.10.2024 року о 01 годину 15 хвилин у м.Роздільна по вулиці Травнева водій керував автомобілем АУДІ А6 д/з НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, різкий запах алкоголю з порожнини рота, огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився з застосуванням приладу «Драгер 6820» під відеозапис на службову боді камеру №11 Роздільнянського РВП, що підтверджується тестом 743, результат 1,04%.

Відповідно до пояснень, які ОСОБА_1 виклав власноруч в протоколі про адміністративне правопорушення, він перебував в гостях, вживав їжу, яка містить спеції часник, перець, а оскільки має проблеми зі шлунком, тому вважає тест не показовим. Підписувати протокол відмовився.

05 жовтня 2024 року під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 заперечував факт алкогольного сп`яніння та не погодився з результатами тесту на алкотестері «Драгер», що підтверджується також роздруківкою тестування ОСОБА_1 за допомогою алкотестера Драгер 6820, тест№7433, результат 1,04%, в якій ОСОБА_2 зробив помітку, що з результатом тесту не згоден, його підпис на роздруківці відсутній.

Згідно направлення водія на огляд до Роздільнянської ЦРЛ від 05.10.2024 року інспектор СРПП Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 зазначив, що огляд в медичному закладі не проводився у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 . Підпис ОСОБА_1 відсутній.

В судове засідання ОСОБА_1 не прибув, оскільки перебував у службовому відрядженні, пов`язаному з виконанням завдань ЗСУ, але надав суду письмові пояснення по справі, в яких зазначив, що 04.10.2024 року він разом з однослужбовцями знаходилися вдома у свого однослужбовця ОСОБА_4 у АДРЕСА_2 . Вдома у ОСОБА_4 вони вечеряли, вживали спиртні напої, він випив 100-150 грам горілки. З ними також був їх знайомий військовослужбовець ОСОБА_5 , який з його слів знаходився у п`яти добовій відпустці, але він спиртне не вживав. Біля 01 години ночі 05.10.2024 року вони почали збиратися до дому. ОСОБА_5 сказав, що поїде за кермом автомобілю ОСОБА_1 , так як той вживав спиртне. ОСОБА_1 погодився, після чого ОСОБА_6 , знайома ОСОБА_1 - ОСОБА_7 сіли у автомобіль ОСОБА_1 АУДІ А6 д.н.з. НОМЕР_1 та виїхали на вказаному автомобілі додому. Керував автомобілем ОСОБА_5 . Через декілька хвилин з перехрестя у їхньому напрямку повернув автомобіль поліції та включив «проблискові маячки», після чого ОСОБА_5 зупинив автомобіль та вони разом з ОСОБА_5 вийшли з автомобілю. Коли до автомобілю Ауди А6 д.з. НОМЕР_1 , який вже стояв, під`їжджала поліцейська автомашина, ОСОБА_5 попросив його, щоб він не розповідав, що даним автомобілем керував він, так як він самовільно залишив військову частину та окрім цього з собою немає водійського посвідчення, тому його затримують. Після цього ОСОБА_5 зник з місця зупинки. Поліцейський підійшов до автомобілю, представився співробітником Одеського ДСО та запропонував пред`явити документи на автомобіль. Після цього вказана особа зателефонувала до Роздільнянського відділу поліції та запросила патрульний наряд Роздільнянської поліції. Через 15-20 хвилин 05.10.2024 року до нього під`їхав патрульний автомобіль Роздільнянської поліції. Поліцейський підійшов до його автомобілю та запропонував пред`явити документи на автомобіль. Він надав співробітникам поліції документи на автомобіль. Поліцейські з самого початку та на протязі всього спілкування, жодного разу не спитали, хто керував даним автомобілем, тому він на прохання ОСОБА_5 у зв`язку з перебуванням його у СЗЧ, не казав, що автомобілем керував ОСОБА_5 . Поліцейські перевірили документи та у процесі розмови із ОСОБА_1 почали стверджувати, що він на даний час у нетверезому стані. Але він заперечував даний факт. За час спілкування з поліцейськими йому декілька разів телефонував ОСОБА_5 та просив, щоб він не розповідав про те, що саме він керував автомобілем. Спочатку ОСОБА_1 надав згоду на проведення медичного огляду у закладі охорони здоров`я, але усвідомлюючи, що вживав алкоголь та огляд підтвердить даний факт, почав дзвонити ОСОБА_5 . Розмовляючи по телефону з ОСОБА_5 , він відійшов від автомобілю, але з ним рядом був працівник поліції, якому він сказав, що не керував транспортним засобом до момент зупинки та на даний час до них повинен підійти водій, який насправді перебував за кермом, але поліцейський відповів, що він є власником автомобілю, коли приїхав поліцейський патруль тільки він знаходився поруч з автомобілем, а тому саме він буде відповідати як водій та власник. Після чого він сказав ОСОБА_5 , щоб той не приходив. Він надав згоду на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння з застосуванням Драгеру, який показав наявність у нього алкоголю. Але будучи не згодним з тим, що він керував транспортним засобом, він підписувати даний протокол та роздруківку тесту Драгера відмовився.

Судом допитані свідки за письмовим клопотанням ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_6 підтвердив пояснення ОСОБА_1 та зауважив, що він є військовослужбовцем, ОСОБА_1 знає з 2022 року, разом служили у військовій частині, побратими. Свідок пояснив, що саме він керував в той день транспортним засобом Ауді А6, що належить ОСОБА_1 , оскільки був тверезим. Пояснив, що 04.10.2024 року він, ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та його знайома ОСОБА_7 перебували в гостях у ОСОБА_4 , вечеряли, хлопці трохи випивали. Він особисто спиртні напої не вживає, тому і в той день він спиртне не вживав. Він набрехав хлопцям, що приїхав у відпустку з бойової частини, але на справді самовільно залишив військову частину. Після 00:00 ОСОБА_1 та його знайома ОСОБА_7 зібрались додому. Він сів за кермо автомобіля ОСОБА_1 . Ауді А6, так як не пив, а ОСОБА_1 був випивший. По дорозі їм ввімкнув проблискові маячки поліцейський автомобіль та став наближатися до них. Він зупинив автомобіль, яким керував, вийшов з нього та пішов, оскільки самовільно залишив військову частину та не мав при собі ні документів, ні посвідчення водія і попросив ОСОБА_1 не говорити поліцейським, що він був за кермом. Потім йому зателефонував ОСОБА_1 та сказав не приходити. 25.10.2024 року він добровільно повернувся до військової частини та Наказом командира в/ч НОМЕР_2 від 26.10.2024 року зарахований до особового складу на всі види забезпечення.

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що 04 жовтня 2024 року перебувала в м.Роздільна у ОСОБА_1 у гостях. Їх запросив на вечерю ОСОБА_4 . У гостях у ОСОБА_4 також був ОСОБА_8 , якого вона раніше не знала. Він єдиний, хто не вживав тоді алкоголь. Після півночі вони поїхала додому, за кермо автомобіля ОСОБА_1 сів ОСОБА_9 . Їм назустріч виїхав автомобіль з проблисковими маячками, та подав їм сигнал зупинитись. ОСОБА_10 зупинив автомобіль, чоловіки вийшли з автомобілю, та ОСОБА_11 зник. Поліцейські підійшли до ОСОБА_12 та стали пред`являти йому претензії, що він п`яний керує автомобілем. Спочатку їх зупинив один екіпаж поліції Одеській, а потім приїхав другий екіпаж Роздільнянський, який приїхав через 30 хвилин. Від ОСОБА_1 вона дізналась, що ОСОБА_8 на той час перебував у СЗЧ та не можна було про нього говорити працівникам поліції. Підтверджує під присягою, що ОСОБА_1 за кермо свого автомобілю в ту ніч не сідав, за кермом був ОСОБА_8 побратим ОСОБА_13 .

Свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що 04.10.2024 року у нього в гостях перебували ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_9 . Вони з ОСОБА_12 разом проходили військову службу. Всі вживали алкоголь, окрім ОСОБА_15 , який пив колу. ОСОБА_15 він не знав, він прийшов в гості разом з ОСОБА_16 та представився побратимом ОСОБА_13 . Після півночі гості поїхали додому на автомобілі ОСОБА_12 , за кермо сів ОСОБА_17 . Він це бачив на власні очі, оскільки разом зі своєю дружиною вийшли на вулицю проводжати гостей. ОСОБА_18 та ОСОБА_19 сіли позаду. Вони уїхали, а через деякий час йому зателефонував ОСОБА_12 та повідомив, що їх зупинив який-то автомобіль, схожий на поліцейський, та ОСОБА_11 втік, а він залишився біля автомобілю. Вдома ОСОБА_11 їм розповідав, що раніше служив разом з ОСОБА_12 в бойовій частині, зараз він перебуває у відпустці, а потім з`ясувалось, що він на той час самовільно залишив військову частину, тому втік від поліцейських, але він точно був тверезий, алкоголь не вживав зовсім.

З відеозапису з боді-камери працівників поліції, наданому до протоколу, вбачається, що момент зупинки автомобілю Ауді А6 не зафіксований, відеозапис розпочинається з моменту, коли ОСОБА_1 стоїть біля свого автомобілю Ауді білого кольору, автомобіль припаркований на обочині дороги та не рухається. Біля автомобілю по дорозі гуляє свідок ОСОБА_7 . Триває повітряна тривога, на запису чутно вибухи. На протязі всього часу відеозапису працівники поліції не спитали ні у ОСОБА_12 , ні у свідка ОСОБА_14 хто був за кермом, та ні ОСОБА_12 , ні свідок ОСОБА_14 ні сказали, що за кермом автомобіля був ОСОБА_13 . ОСОБА_1 проходить тест на приладі Драгер на місці зупинки, результат позитивний 1,04 проміле. ОСОБА_1 з результатом тесту не погоджується, але на пропозицію поліцейського проїхати до лікарні та пройти такий же самий тест в лікарні, відмовляється, говорить, що не бачить сенсу, оскільки має проблеми з шлунком та в нього підіймається я кислотність.

З огляду на вказані обставини, суд критично ставиться до висновків інспектора СРПП Куяви А.В., який склав протокол, щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 статті 130 КУпАП.

Суд приймає до уваги також письмові заперечення на протокол, стороною захисту про те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що перед складанням адміністративного протоколу за ст.130 ч.1 КУпАП, ОСОБА_1 , в усній або у письмовий формі, були роз`яснені його права, передбачені ст.55, 56, 59, 63, Конституції України та ст.268 КУпАП, у тому числі право на адвокатську допомогу, що є грубим порушенням його конституційних прав та права на захист.

При оформленні адміністративних матеріалів інспектором СРПП порушено вимогу п.9. ч.ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1376 від 06.11.2015 року, а саме, не вказано прізвище, ім`я та по батькові водія, який керував транспортним засобом, зазначено, що водій керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння, між тим ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності за порушення п.2.9а ПДР України, тобто за керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, вбачається порушення працівниками поліції Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису", затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 року № 1026 зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 № 28/32999.

Так, на відеозаписах, наданих до адміністративних матеріалів за ст.130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , відсутні:

- факт руху транспортного засобу - автомобілю Ауди А6 д.з. НОМЕР_1 ,

- факт керування даним транспортним засобом ОСОБА_1 ,

- факт зупинки транспортного засобу - автомобілю Ауди А6 д.з. НОМЕР_1 та виходу ОСОБА_1 з автомобілю з місця водія,

- запис спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції за весь час складання адміністративних матеріалів та находження на місці оформлення адміністративних матеріалів.

На відеозапису видно, як ОСОБА_1 спілкується з другим працівником поліції в стороні, але суті розмови не чутно, також на деяких відеозаписах всі учасники взагалі виходять з поля зору камери. Згідно п1 ч.1 ст.7 Інструкції, під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються:

1) самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу.

Тобто дана відеозйомка не відображає істотних відомостей про вчинення правопорушення, і саме головне, що оспорюється стороною захисту факт керування транспортним засобом водієм ОСОБА_1 .

Свідки правопорушення під час оформлення адміністративних матеріалів працівниками поліції не залучались.

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і до нього висуваються певні вимоги. Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд.

З огляду на зазначене, суд вказує, що провина водія підтверджується лише протоколом про адміністративне правопорушення, який не може бути визнаний беззаперечним доказом вини особи, оскільки за своєю правовою природою протокол не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

За таких обставин направлені до суду матеріали та їх аргументація є суперечливими.

Суд повинен обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом». Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України).

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Згідно роз`яснень, які містяться в ч. 2 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 за №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази керування автомобілем ОСОБА_1 , відсутня відео фіксація даного факту, та не були залучені свідки адміністративного правопорушення, що суперечить нормам законодавства.

Враховуючи, що в даному випадку не долучено жодного доказу про керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, підстав для його притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП немає.

Відповідно до вимог ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ст.ст.9, 245, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі. Крім цього, процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача та судді і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності (див. наприклад пункти 44-45 справи «Кривошапкін проти Росії»).

У зв`язку із чим суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

Пунктом 1 статті 247 КУпАП визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, у справі відсутні належні, допустимі та достатні докази, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема відсутні докази об`єктивної та суб`єктивної сторони, тобто факту саме керування ним автомобілем у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи вищенаведене, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, підлягає закриттю згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення

Керуючисьст.ст.247, 279, 280, 283, 284, 288 КУпАП України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Роздільнянський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: І. В. Бобровська

Постанова набрала законної сили "______" ____________20___р.

Срок пред`явлення до виконання постанови 3 місяці.