КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Справа № 756/2433/25
№ 33/824/2622/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Саліхова В.В., за участю секретаря судового засідання Алієвої Д.У.

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Мудрака Михайла Миколайовича на постанову судді Оболонського районного суду міста Києва Шевчук А.В. від 05 березня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 241452 від 08 лютого 2025 року, водій ОСОБА_1 08 лютого 2025 року о 01 год. 30 хв. у м. Київ, по вул. Кирилівська, 168, керував транспортним засобом Nissan Terrano, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку зі згоди водія на місці зупинки за допомогою приладу Drager 6820, проба позитивна -1,13 ‰.

Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 05 березня 2025 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Не погоджуючись з постановою судді, адвокат Мудрак М.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Оболонського районного суду міста Києва від 05 березня 2025 року та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно останнього за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги вказує на те, що оскаржувана постанова є незаконною, необгрунтованою та протиправною, не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, оскільки судом не перевірені обставини складання адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 та дані, які мають значення для вирішення справи; судом не надано належної оцінки наявним у справі доказам.

Вважає, що викладений у постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не відповідає фактичним обставинам справи та не узгоджується із наявними в матеріалах справи доказами.

Зазначає, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, який проходить військову службу на посаді водія-заправника ПММ роти забезпечення військової частини НОМЕР_2 . Під час зупинки працівниками патрульної поліції, ОСОБА_1 керував військовим транспортним засобом, про що було повідомлено представників поліції. Представників військової служби правопорядку на місце викликано не було. Тому, установлений законом порядок працівниками поліції не був дотриманий, а процедура огляду, яку застосували до ОСОБА_1 , згідно з категоричними приписами ч. 9 ст. 266-1 КУпАП є недійсною, а її результати недопустимими доказами, оскільки отримані всупереч умовам і порядку, встановлених законом.

Посилається на те, що судом не враховано відсутність в матеріалах справи доказів щодо: причини зупинки водія ОСОБА_1 ; відсторонення від керування транспортним засобом та передачі керування іншій уповноваженій особі; залучення свідків.

Наявний в матеріалах справи диск з відеозаписом має фрагментарний, епізодичний відеозапис, тобто не є безперервним, тому такий доказ не відповідає вимогам достовірності, оскільки відсутність безперервної відеофіксації без залучення свідків свідчить якраз про той факт, що вказані записи є недостовірними.

Також вказує, що огляд водія проводився на вулиці, поряд із автомобілем, а тому температура повітря, яка вказана у чеку Драгера, явно не відповідає погоднім умовам та температурі, що була 08 лютого 2025 року, тому вважає, що чек не може бути належним доказом у цій справі.

З огляду на зазначене, вважає, що судом першої інстанції застосовано адміністративне стягнення до ОСОБА_1 за відсутності належних, об`єктивних та неспростованих доказів його протиправної дії чи бездіяльності, що не відповідає принципу верховенства права і містить ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Мудрак М.М. в судове засідання, призначене на 28 квітня 2025 року не з'явився, надіслав клопотання про відкладення розгляду справи.

Судом апеляційноїх інстанції вказане клопотання було задоволено та відкладено розгляд справи на 12 травня 2025 року.

В судове засідання 12 травня 2025 року захисник ОСОБА_1 адвокат Мудрак М.М. не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, про причини неявки суду не повідомив.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Якщо представник (захисник) не з`явився в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити справу по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представника особи чи самої особи, а неможливість вирішення справи у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи відсутність клопотання про відкладення розгляду справи із зазначеним причини неявки захисника, обмеження процесуального строку розгляду справи, передбаченого КУпАП, достатність матеріалів для розгляду справи, належне повідомлення захисника, суд апеляційної інстанції вважає можливим провести розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 та його захисника Мудрака М.М.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно з ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктами 1.3 та 1.9 Правил дорожнього руху України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Пунктом 2.9.а Правил дорожнього руху України визначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП до адміністративної відповідальності притягуються особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортними засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 241452 від 08 лютого 2025 року, водій ОСОБА_1 08 лютого 2025 року о 01 год. 30 хв. у м. Київ, по вул. Кирилівська, 168, керував транспортним засобом Nissan Terrano, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку зі згоди водія на місці зупинки за допомогою приладу Drager 6820, проба позитивна -1,13 ‰.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами, а саме:

даними, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення від 08 лютого 2025 року серії ЕПР1 №241452;

даними проведеного тесту за допомогою приладу Drager Alcotest 6820, за результатами якого у ОСОБА_1 виявлено наявність алкоголю в розмірі 1,13‰;

направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 08 лютого 2025 року;

актом огляду на стан алкогольного cп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;

розпискою про підтвердження факту відсторонення від керування транспортним засобом;

постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4028702;

відеозаписом з бодікамери.

Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, та в своїй сукупності підтверджують факт порушення ОСОБА_1 п. 2.9а Правил дорожнього руху України.

Відтак, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вони спростовуються доказами, які містяться в матеріалах даної справи.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що огляд проводився без залучення двох свідків, то суд апеляційної інстанції зазначає, що у відповідності до ч.2 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан сп`яніння проводиться в присутності двох свідків в разі неможливості застосування технічних засобів відеозапису, а так як огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння був зафіксований на відеозапис, присутність свідків відповідно до положень ч.2 ст. 266 КУпАП, не є обов`язковим.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 , є військовослужбовцем, а тому відповідно до ст. 266-1 КУпАП, направлення останнього на огляд на стан сп`яніння не належить до повноважень працівників поліції, а віднесено до компетенції органів ВСП, суд апеляційної інстанції до уваги не приймає, виходячи з такого.

Положеннями вказаної статті визначений порядок огляду, зокрема, військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях.

Тобто, положення ст. 266-1 КУпАП не стосуються спеціального суб`єкту - водій транспортного засобу, а лише військовослужбовців за вчинення військових адміністративних правопорушень.

До того ж матеріали справи не містять даних про те, що у визначений в протоколі час водій ОСОБА_1 перебував під час виконання обов`язків військовослужбовця.

За таких обставин, порядок огляду водія ОСОБА_1 , який не перебував під час виконання обов`язків військової служби, та який керував транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції здійснювався в загальному порядку, встановленому ст.266 КУпАП, а тому при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 такий порядок порушений не був.

Посилання в апеляційній скарзі на відсутність в матеріалах справи доказів щодо причини зупинки водія ОСОБА_1 , не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваної постанови, оскільки такі доводи не спростовують висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В матеріалах справи наявна розписка від 08 лютого 2025 року, в якій ОСОБА_1 вказав, що він підтверджує факт відсторонення його від керування транспортним засобом, та транспортний засіб буде знаходитись за адресою: вул. Сирецька, 27, тому твердження в апеляційній скарзі про відсутність доказів відсторонення водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, не грунтуються на матеріалах справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що наявний в матеріалах справи диск з відеозаписом має фрагментарний, епізодичний відеозапис, тобто не є безперервним, тому такий доказ не відповідає вимогам достовірності, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки на наявних відеозаписах зафіксовано всі події, які необхідні для з`ясування та встановлення дійсних обставин справи.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що огляд водія проводився на вулиці, поряд із автомобілем, а тому температура повітря, яка вказана у чеку Драгера, явно не відповідає погоднім умовам та температурі, що була 08 лютого 2025 року, тому вважає, що чек не може бути належним доказом у цій справі, апеляційний суд зазначає наступне.

Так, з чеку Drager Alcotest 6820, прилад № ARHK - 0556, від 08 лютого 2025 року вбачається, що ОСОБА_1 підписав його без зауважень.

Згідно акту огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, ОСОБА_1 погодився з результатом огляду на стан сп'яніння.

Окрім того, з відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, вбачається, що ОСОБА_1 при проходженні огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу - приладу Drager Alcotest 6820 не заявляв жодних зауважень щодо справності такого приладу та/або щодо результату огляду.

Відтак, суд апеляційної інстанції вважає, що чек Drager Alcotest 6820 від 08 лютого 2025 року із результатом огляду є належним доказом у справі.

Слід зазначити, що з переглянутого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не висловлював своїх заперечень щодо зупинки транспортного засобу, керування ним транспортним засобом, перебування у стані алкогольного сп`яніння, зазначивши, що він вживав пиво (час запису - 01:36:30).

Будь-яких порушень норм КУпАП, у тому числі при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, які б стали підставою для скасування постанови суду першої інстанції не встановлено.

Враховуючи сукупність наведених обставин, апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 у порушенні ним п. 2.9а Правил дорожнього руху України та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведена, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття справи за відсутністю складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП апеляційним судом не встановлено, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Мудрака Михайла Миколайовича- залишити без задоволення.

Постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 05 березня 2025 року, якою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду В.В. Саліхов