Справа № 372/48/25 Головуючий в суді І інстанції Проць Т.В.
Провадження № 33/824/1895/2025 Доповідач в суді ІІ інстанції Писана Т.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 квітня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді-доповідача Писаної Т.О.,

За участі секретаря судового засідання Лащевської Д.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Обухівського районного суду Київської області від 14 лютого 2025 року у адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця, проживаючого АДРЕСА_1 , передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

20 грудня 2024 року о 19.15 в Обухівському районі на перехресті нерівнозначних доріг 0101605 та 0101606 ОСОБА_1 , керуючи мікроавтобусом Мерседес Віто д.н.з. НОМЕР_1 із приєднаним лафетом д.н.з. НОМЕР_2 , на якому знаходився автомобіль Мітсубісі Лансер д.н.з. НОМЕР_3 , рухаючись по другорядній дорозі не надав перевагу у русі автомобілю Шевроле Лачетті д.н.з. НОМЕР_4 , який рухався по головній дорозі, у результаті чого сталося зіткнення. В наслідок ДТП пошкоджено транспортні засоби та завдано матеріальних збитків учасникам ДТП. Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункти 2.3б, 16.11 Правил дорожнього руху, скоївши тим самим правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою Обухівського районного суду Київської області від 14 лютого 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить вісімсот п`ятдесят гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп.

Не погодившись із вказаною постановою захисник ОСОБА_1 - Морозова Т.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Обухівського районного суду Київської області від 14 лютого 2025 року та закрити провадження у справі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що з висновками суду апелянт категорично не погоджується, адже згідно схеми місця ДТП, зіткнення автомобілів відбулося на зустрічній смузі руху автомобіля Chevrolet днз НОМЕР_4 , тоді як автомобіль MERCEDES VITO днз НОМЕР_1 після зіткнення знаходиться на відстані 28,8 м від зазначеного місця зіткнення, що навіть теоретично не можливо, адже споряджена вага цього транспортного засобу становить понад дві тони (2010 -2700 кг), а зазначені у оскаржуваній постанові протокол та схема ДТП не містять тих відомостей, які суд першої інстанції визнає наявними, встановленими, та доведеними поза розумним сумнівом, оскільки:

1. На схемі ДТП відсутні знаки пріоритету та не вказано ширину проїзної частини та смуг руху автомобілів Шевроле Лачетті та Мерседес Віто;

2. На схемі ДТП опора ЛЕП не прив`язана до доріг повздовжніми та поперечними прив`язками;

3. На схемі ДТП відсутні заміри ширини усіх смуг руху до перехрестя;

4. На схемі ДТП позначка місця зіткнення не має попередження та повздовжньої й поперечної прив`язки до смуг руху;

5. На схемі ДТП зазначення місцезнаходження осипу уламків пошкоджених автомобілів відсутнє повністю;

6. Відсутній перелік отриманих ушкоджень автомобілем Шевроле Лачетті саме в цьому ДТП;

7. Відсутній перелік усіх ушкоджень усіх автомобілів та лафета, які також не зафіксовано і на фотознімках, долучених до матеріалів справи.

Вказує, що місце зіткнення та механізм ДТП судові експерти визначають по наявній слідовій інформації на дорозі: локалізації та концентрації осипів уламків, ідентифікованих до певних автомобілів, слідів коліс, слідів подряпин з точною фіксацією початків і кінців відносно повздовжнього та поперечного напрямків дороги, детальному аналізі пошкоджень транспортних засобів.

Необхідність з`ясування повноцінного механізму даного ДТП судом першої інстанції необхідна була перш за все для розуміння того, які саме пошкодження на автомобілях відносяться до даного ДТП, а які пошкодження могли вже мати ці автомобілі до моменту даного ДТП, аджезазначення у схемі ДТП пошкоджень Шевроле Лачетті: «механічні ушкодження всього автомобіля», є шахрайськими діями поліцейського по легалізації пошкоджень цього транспортного засобу від інших дорожньо-транспортних пригод.

28.01.2025 року апелянтом до суду першої інстанції було подано клопотання про направлення матеріалів справи на дооформления до Обухівського РУП ГУНП в Київській області, але в задоволенні клопотання було відмовлено, що в подальшому позбавило апелянта можливості замовити експертне дослідження механізму даного ДТП.

03.02.2025 року адвокатом Морозовою Т.В. на ім`я начальника Обухівського РУП ГУНП в Київській області було направлено запит із метою отримання усіх наявних оригіналів фото- та відео- матеріалів з місця ДТП 20.12.2024, яке є предметом розгляду даного судового провадження, та які можуть бути долучені до матеріалів даної справи як докази.

Листом №25241-2025 від 08.02.2025 (377217) Обухівське РУП ГУНП в Київській області повідомило, що запрошувані фото- та відео- записи - зберігаються до 30 діб (вказані документи наявні в матеріалах справи).

Отже, належних та допустимих доказів, на підставі яких можливо було би замовити проведення авто-технічної та трасологічної експертиз в даній справі для встановлення істини - здобути не вбачається можливим.

З огляду на вищевикладене вважає, що справа № 372/48/25 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП порушена на підставі неповних відомостей із порушенням норм чинного законодавства України, а вказані у протоколі серії ЕПР № 201366, складеному 20 грудня 2024 року, обставини справи не відповідають подіям, які передували даному ДТП, адже згідно схеми місця ДТП, зіткнення автомобілів відбулося на зустрічній смузі руху автомобіля Chevrolet днз НОМЕР_4 , тоді як автомобіль MERCEDES VITO днз НОМЕР_1 після зіткнення знаходиться на відстані 28,8 м від зазначеного місця зіткнення, що навіть теоретично не можливо, адже споряджена вага цього транспортного засобу становить понад дві тони (2010 -2700 кг).

Також вважає, що поліцейським Обухівського РУП ГУНП в Київській області старшим сержантом поліції Іванченком Сергієм Олексійовичем складання протоколу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за 124 КУпАП, було проведено з порушенням вимог ст.ст. 245, 252 КУпАП без повного, всебічного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, без дослідження механізму даного ДТП, без дослідження наявних елементів осипу скла та уламків пластикових деталей пошкоджених автомобілів на проїзний частині та узбіччях, внаслідок чого інспектор дійшов помилкового висновку про порушення ОСОБА_1 вимог п. 16.11 ПДР України, оскільки жодних доказів того факту, що зіткнення даних автомобілів відбулось саме на перехресті - матеріали справи не містять.

Наголошує, що поліцейський Іванченко С.О. жодним чином не проаналізував механізм та обставини дорожньо-транспортної пригоди, не дав належної оцінки місце розташуванню пошкоджених транспортних засобів після зіткнення, не надав до матеріалів справи фотографії з місця ДТП у належній якості та за правилами судової фотографії, не зазначив перелік ушкоджень транспортних засобів, що робить неможливим для суду оцінювання наданих ним доказів у справі.

Також звертає увагу суду, що напрямок руху транспортного засобу Chevrolet днз НОМЕР_4 у схемі місця ДТП, складеній поліцейським Іванченко С.О., зазначено по зустрічній смузі руху для даного транспортного засобу.

Як вбачається із матеріалів справи № 372/48/25, місце скоєння, суть адміністративного правопорушення та опис установлених даних вищевказаного протоколу складено у повній невідповідності до схеми місця ДТП, яка додається до нього.

Вважає, що наявні в матеріалах справи докази (схема ДТП, фото-докази, допити ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ), спростовують опис обставин поліцейського Іванченко С.О. у протоколі ЕПР1 №201366 та висновок, що водій ОСОБА_1 допустив порушення пп.2.3., 16.11 Правил дорожнього руху України.

В своїй скарзі також просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Обухівського районного суду Київської області від 14 лютого 2025 року посилаючись на те, що повний текст оскаржуваної постанови був складений та підписаний 17 лютого 2025 року, оприлюднений в ЄДРСР та отриманий апелянтом 18 лютого 2025 року.

Зазначає, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та з 8 січня 2025 року до часу подання клопотання про поновлення строку перебуває у відрядженні згідно Наказу №8 начальника 77 комендатури охорони та обслуговування (фактично є водієм спецтранспорту «на Щиті»), та не має можливості подати апеляційну скаргу в межах строку її оскарження.

Заслухавши представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його адвоката Морозову Т.В., які підтримали доводи апеляційної скарги, потерпілу особу ОСОБА_3 , перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з пунктом 2.3б ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 16.11 ПДР на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Відповідальність за ч. 1 ст. 124 КУпАП настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Тобто, умовою відповідальності за вказаною нормою є сукупність наступних обставин: встановлення факту порушення особою ПДР, наслідки у вигляді пошкодження транспортного засобу (засобів) чи іншого майна, а також причинно-наслідковий зв`язок між порушенням ПДР і виявленими пошкодженнями.

Чинне законодавство України та нормативно-правові акти покладають обов`язок на водіїв не лише знати та безумовно виконувати правила ПДР України, а також враховувати особливості та технічний стан транспортного засобу.

Висновки суду першої інстанції про доведеність факту вини ОСОБА_1 в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується належними та допустимими доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 20.12.2024 року серії ЕПР1 №201366, поясненнями ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , іншими матеріалами.

До протоколу про адміністративне правопорушення долучена схема місця ДТП, яка складена за участю водія ОСОБА_1 та водія ОСОБА_3 . Відомості, зазначені на схемі ДТП засвідчені їх підписами без застережень.

Відповідно до зазначеної схеми ДТП на ній зображена ділянка дороги, на якій сталась ДТП (перехрестя, та зафіксовані дані, які дають можливість визначити організацію дорожнього руху на ній (дорожні знаки пріоритету на головній дорозі та на другорядній дорозі (2.2, 2.3, 2.4), розташування транспортних засобів на час складання схеми та місце, де відбулося зіткнення, вказані ширина проїзної частини та результати інших вимірів, які мають істотне значення для встановлення обставин дорожньо-транспортної пригоди, пошкодження транспортних засобів.

Отже, наведені у протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього, обставини, локалізація пошкоджень транспортних засобів під час взаємного контактування, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, допитаних судом свідків підтверджують факт порушення водієм ОСОБА_1 вимог п.п. 2.3 «б» та 16.11 ПДР України, під керуванням якої мікроавтобус Мерседес Віто д.н.з. НОМЕР_1 із приєднаним лафетом д.н.з. НОМЕР_2 на якому знаходився автомобіль Мітсубісі Лансер д.н.з. НОМЕР_3 , рухаючись по другорядній дорозі не надав перевагу у русі автомобілю Шевроле Лачетті д.н.з. НОМЕР_4 , який рухався по головній дорозі та свідчать про те, що дії водія ОСОБА_1 перебувають у причинно - наслідковому зв`язку з ДТП, що мала місце 20.12.2024 року.

Схема ДТП складена уповноваженою особою у відповідності до вимог п. 4, 5 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженій Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395.

Складання схеми ДТП, відбулося за участю зокрема самого ОСОБА_1 , який її підписав без зауважень і правильність всіх наявних у ній відомостей підтвердив.

Фактичні дані щодо обставин ДТП, зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення від 20.12.24 року серії ЕПР1 №201366 та у схемі місця ДТП, не є суперечливими та свідчать про доведеність того, що саме невиконання водієм ОСОБА_1 вимог підпункту «б» пункту 2.3 та пункту 16.11 Правил дорожнього руху України призвело до зіткнення з автомобілем Шевроле д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_3 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого транспортні засоби було пошкоджено.

У доводах апеляційної скарги наведено ряд зауважень щодо складення поліцейськими схеми місця ДТП, однак не вказано, яким чином наведені недоліки спростовують доведеність винуватості ОСОБА_1 у ДТП.

Не підтверджені також доводи апеляційної скарги про те, що на підставі наявної у матеріалах справи схеми з місця ДТП не можливо було провести експертизу. Жодних доказів звернення до експерта за проведенням експертизи та відмови експерта у проведенні експертизи до апеляційної скарги не додано.

ОСОБА_1 клопотання про призначення експертизи в суді першої, а також суді апеляційної інстанції не заявляв.

Дослідивши вказані докази та надавши їм належну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення правил дорожнього руху ОСОБА_1 , що перебувало у причинному зв`язку із наслідками даної дорожньо-транспортної пригоди, а також про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на законних підставах наклав на нього стягнення, належним чином мотивувавши своє рішення.

Наявні в матеріалах справи докази у своїй сукупності підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, об`єктивних підстав ставити під сумнів наявні в матеріалах справи докази у суду не має. Сутність вчиненого правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення викладена із належною повнотою та відповідає диспозиції ст. 124 КУпАП.

Таким чином, судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок, з яким погоджується апеляційний суд, що невиконання водієм ОСОБА_1 вимог п. 2.3б, 16.11 ПДР перебуває у прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та наслідками у виді спричинення механічних пошкоджень транспортним засобам.

А тому помилковими є доводи апеляційної скарги про те, що апелянт не погоджується зі схемою місця ДТП, оскільки складання схеми ДТП, відбулося за участю самого ОСОБА_1 , який її підписав без зауважень і правильність всіх наявних у ній відомостей підтвердив.

Зазначені висновки зроблені судом першої інстанції з урахуванням координат розміщення транспортних засобів один відносно одного та відносно сталих орієнтирів, локалізацією та характеру отриманих автомобілями ушкоджень, встановлених зі схеми місця ДТП, письмових пояснень водіїв, і з даними висновками погоджується апеляційний суд.

Апеляційний суд враховує, що Правила дорожнього руху затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року.

Відповідно до ст. 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Отже, кожен водій, рухаючись по головній дорозі, вправі розраховувати, що інші водії будуть дотримуватись Правил дорожнього руху, а, відтак, у нього на шляху не виникнуть перешкоди у вигляді іншого транспортного засобу, який, виїжджаючи з другорядної дороги, не надасть йому дороги.

Таким чином, доводи апеляційної скарги, що постанова суду першої інстанції є винесеною з порушенням вимог КУпАП, такою, що не підтверджується наявними в справах доказами, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду.

Наведене вказує на безпідставність апеляційної скарги, доводи якої направлені на уникнення ОСОБА_1 відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року, Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, щоб особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Наявні у справі докази жодних підстав для сумнівів у винуватості ОСОБА_1 не викликають.

Наведене вказує на необґрунтованість поданої апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення.

Апеляційним судом враховується рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, розглядаючи матеріали справи, суд першої інстанції дослідив належним чином зібрані докази по справі, а також з`ясував всі обставини у справі, тобто дотримався вимог ст. 251, 280 КУпАП.

Висновки, які викладені в постанові суду, відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події. При винесення постанови суддею було вжито заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження матеріалів справи.

Підстави для закриття провадження в справі відсутні.

Постанова судді Обухівського районного суду Київської області від 14 лютого 2025 року щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Обухівського районного суду Київської області від 14 лютого 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Обухівського районного суду Київської області від 14 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.О. Писана