ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №331/4028/24 Головуючий в 1 інст. Клименко Л.В.
Провадження №33/807/494/25 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 квітня 2025 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 15 серпня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови суддя суду першої інстанції встановив, що 17 червня 2024 року о 23 годині 52 хвилини, водій ОСОБА_1 , поблизу буд. 43 по пр. Соборному в м. Запоріжжі, керував транспортним засобом ВАЗ 21214, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку, як за допомогою спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6820, так і в закладі охорони здоров`я відмовився на місці зупинки транспортного засобу, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Від керуванням транспортним засобом водій відсторонений, шляхом паркування транспортного засобу без порушень ПДР України, про повторність попереджений.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що оскаржувана постанова винесена з істотним порушенням вимог КУпАП. Суд першої інстанції, під час розгляду справи допустив неповноту при з`ясуванні обставин справи, однобічність у дослідженні доказів, не об`єктивно та з порушенням норм матеріального та процесуального права, що стало наслідком ухвалення незаконного судового рішення, яке за змістом не відповідає дійсним фактам.

Вказує, що він не керував транспортним засобом, за кермом перебував ОСОБА_2 . Однак, під час зупинки транспортного засобу співробітниками патрульної поліції, він із ОСОБА_3 обмінялися місцями, оскільки останній не мав із собою посвідчення водія. Метою їх поїздки до м.Запоріжжя стало звернення місцевих жителів про надання допомоги для покупки медикаментів. Звертає увагу суду, що по ходу їх руху по дорозі від с. Любимівки до м.Запоріжжя розташовані три блок пости, на яких його та ОСОБА_4 через дію комендантської години, перевіряли поліцейські та ВСП, та яким зазначалась вищевказана вимушена поїздка.

Наполягає, що проходження тесту на освідування на невідомому приладі, його змушували під погрозами без свідків. Так, під час проходження освідування ним було заявлено клопотання про пред`явлення сертифікату відповідності на прилад (газоаналізатор), а також повідомлялось, що в нього гіпертонічний криз, запалення легенів, через що, він фізично не зможе продути невідомий прилад. А тому, просив працівників поліції та лікаря пройти освідування в інший спосіб, на що знов почув погрози. Разом із цим, протокол про адміністративне правопорушення та освідування в медичному закладі також оформлялося без свідків. Від медичного огляду він не відмовлявся, а навпаки пройшов його. Свідки які б підтвердили, що він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, залучені не були. Протокол складений не уповноваженою на те особою. Процесуальні права, передбачені чинним законодавством, йому не оголошувалися.

Таким чином вважає, що проходження огляду на виявлення стану сп`яніння було проведено з грубими порушеннями ст.ст. 266; 266-1 КУпАП та інструкції з складання протоколів, яка затверджена 23 жовтня 2021 року наказом Міністерства оборони України № 329.

Крім того стверджує, що суддя суду першої інстанції не дотримався вимог закону, упереджено прийняв рішення, а висновок про його винуватість зробив односторонньо, без дослідження та аналізу доказів по справі, не отримавши пояснення від нього. При цьому, суд не встановив його фізичний стан на час проходження ним огляду, та саму причину відмови, яка відеозаписом, наданими працівниками поліції не доведена, а навпаки засвідчує факт проходження ним медичного огляду.

Окрім вимог щодо скасування даної постанови, просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на поважність причини його пропуску.

В обґрунтування своїх доводів зазначив, що є військовослужбовцем, а отже у зв`язку з воєнним станом, знаходження ним в командировці та його перебуванням на лікуванні, він не мав можливості в строк, передбачений законом звернуться до апеляційного суду з апеляційною скаргою.

Крім того, постановою судді Запорізького апеляційного суду від 20 грудня 2024 року, йому було повернуто апеляційну скаргу, з роз`ясненням права повторного звернення до суду апеляційної інстанції з дотриманням вимог КУпАП.

Отже вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови судді суду першої інстанції, ним пропущений з поважних причин.

Просить скасувати постанову судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 15 серпня 2024 року. Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП закрити, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Викликати до суду свідка ОСОБА_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

У відповідності до вимог ст. 294 КУпАП апеляційну скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.

З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи в судді першої інстанції відбувся за відсутності ОСОБА_1 . Копію оскаржуваного рішення останній не отримував. З 1 липня 2024 року був відряджений до пункту тимчасової дислокації, 30 січня 2025 року та 12 лютого 2025 року був госпіталізований до лікарень.

Враховуючи, що матеріали справи не містять даних, які б спростовували викладені в клопотанні доводи, суддя апеляційного суду вважає за можливе визнати причину пропуску строку поважною та поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 15 серпня 2024 року.

Щодо заявленого в апеляційній скарзі клопотання ОСОБА_1 про виклик свідка ОСОБА_5 , то суддя апеляційного суду відмовляє у його задоволенні, оскільки наявні в справі письмові докази та відеозапис події є достатніми для формування позиції з приводу складеного відносно ОСОБА_1 протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи належне повідомлення ОСОБА_1 про час та місце судового засідання в суді апеляційної інстанції шляхом смс повідомлення (згідно вимог Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2003 р. п. № 28), наявність його заяви про розгляд справи без його участі., суддя апеляційного суду вважає за можливе розглянути справу за відсутністю ОСОБА_1 , що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.

Так, відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дані вимоги закону при розгляді справи судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху (ПДР), є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а зміст постанови відповідає вимогам статей 283, 284 КУпАП.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 512807 від 18 червня 2024 року та визнаних судом доведеними підтверджується:

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. Відповідно до якого у ОСОБА_1 , працівником поліції виявлені ознаки: запах алкоголю з порожнини роту, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду за допомогою приладу Alcotest Drager 6820, ОСОБА_1 відмовився (а.с. 3),

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР від 17 червня 2024 року. Згідно якого,медичний огляд ОСОБА_1 не проводився у зв`язку з відмовою (а.с. 4);

- відеозаписом події (а.с. 9).

Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, та у своїй сукупності достатні для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Так, умови та послідовність дій поліцейських по виявленню у водіїв транспортних засобів ознак, зокрема, алкогольного сп`яніння, визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року. Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (п. 3 Інструкції).

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан, зокрема алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Працівниками поліції вказані вимоги закону дотримані.

Доводи апеляційної скарги про те, що за кермом ОСОБА_1 не перебував та не відмовлявся від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, а навпаки пройшов його, суддя апеляційного суду проаналізувавши зібрані по справі докази, вважає повністю безпідставними.

Так, відеозаписом події, долученим до справи, зафіксовано рух автомобіля ВАЗ 21214, д.н.з. НОМЕР_1 , його зупинку працівниками поліції за технічну несправність правого сигналу стоп. Безпосередньо після зупинки транспортного засобу саме водій ОСОБА_1 виходить із водійського місця автомобіля, на пасажирському сидінні перебуває інша особа. При цьому, ані водій, ані пасажир не заперечують факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , у якого наявні виражені ознаки сп`яніння. Далі, слідує перевірка документів водія. Підтвердження ОСОБА_1 , що він дійсно перебуває в стані сп`яніння (час запису 07:22). Повідомлення поліцейським про виявлення у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, їх оголошення. Слідує пропозиція пройти огляд на визначення стану сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я. Згода водія ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Зафіксована процедура огляду: вилучення мундштука з індивідуального пакування, контрольний забір повітря. Однак. Водій ОСОБА_1 неодноразово спотворю процедуру продуття приладу, а в подальшому починає заперечувати факт керування ним транспортним засобом. Попередження ОСОБА_1 про відповідальність за ст. 130 КУпАП за відмову від проходження огляду на визначення стану сп`яніння у передбаченому законодавством порядку. Роз`яснення працівниками поліції ОСОБА_1 його процесуальних прав. Складання протоколу.

Наведена ОСОБА_1 версія про його зміну місця розташування в салоні автомобіля під час зупинки транспортного засобу працівниками патрульної поліції, а саме переміщення з пасажирського сидіння на водійське, суддя апеляційного суду піддає критиці внаслідок отриманих при огляді відеоматеріалу обставин.

Так, обставини зупинки засвідчують неспроможність такої версії через вкрай незначний проміжок часу після зупинки автівки та підходу працівника патрульної поліції до двері водія, з якої вийшов саме водій ОСОБА_1 .

Тому, на переконання судді апеляційного суду факт відмови ОСОБА_1 від проходження запропонованого огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, роз`яснення його процесуальних прав та факт керування останнім транспортним засобом у вказаний в протоколі час та у зазначеному місці, не викликає сумніву, а позиція ОСОБА_1 спрямована виключно на уникнення адміністративної відповідальності за скоєне правопорушення.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Жодних об`єктивних, вагомих причин, які б можна було розцінити як поважні задля відмови від проходження відповідного огляду, суд не вбачає.

ОСОБА_1 відмовився від такого огляду, за що настає адміністративна відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Аргументи апелянта про те, що не були залучені свідки, які б підтвердили його відмову від огляду на стан сп`яніння, не є підставою для визнання процедури проведеного огляду таким, що не відповідає вимогам ст. 266 КУпАП у зв`язку з наступним.

Так, за ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно ч. 3 ст. 266 КУпАП, у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

У даному випадку, процедура проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та його відмова від запропонованих оглядів була зафіксована за допомогою технічних засобів, а тому працівниками поліції обґрунтовано не було залучено двох свідків.

Наявним в справі відеозаписом безперервно зафіксовано саме ті обставини, які мають значення для встановлення обставин справи згідно викладеної в протоколі суті правопорушення, а саме: рух автомобіля, його зупинку, процедуру огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 , його відмова від запропонованого огляду.

Що стосується інших посилань в апеляційній скарзі, то вони носять загальний характер та є суб`єктивними, у зв`язку з чим апеляційний суд доходить висновку, що немає необхідності наводити спростування на кожен аргумент апелянта, викладений ним у поданій апеляційній скарзі

Отже, сукупність досліджених доказів усуває будь-які сумніви стосовно доведеності винуватості ОСОБА_1 у інкримінованому адміністративному правопорушенні.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 серпня 2024 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 331/4028/24