Справа № 301/2400/24
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.05.2025 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 17 липня 2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124, ст. 122-4 та ч. 1 ст. 130 КУпАП

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 17 липня 2024 року ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124, ст. 122-4 КУпАП.

На підставі ст. 36 КУпАП визначено ОСОБА_1 остаточну міру покарання в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Відповідно до постанови суду, - ОСОБА_1 01.07.2024 о 12:30 год. в с. Ільниця, вул. 40-річчя Перемоги, 59 керував транспортним засобом Volkswagen Atlas, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (нечітка мова, запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження медичного огляду відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 01.07.2024 о 11:37 год. в с. Ільниця, по вул. Нова керуючи транспортним засобом марки Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_2 , не вибрав безпечну швидкість та не впорався з керуванням, допустив зіткнення з огорожею, внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Після чого ОСОБА_1 залишив місце ДТП, чим порушив п.п. 12.1, 2.10 А ПДР України та вчинив адміністративні правопорушення передбачені ст.ст. 124, 122-4 КУпАП.

Постановою судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 17 липня 2024 року об`єднано в одне провадження справи адміністративні правопорушення за про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП (№301/2400/24), про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП (№301/2402/24), та присвоєно справі єдиний номер №301/2400/24, провадження №3/301/957/24.

Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити постанову в частині адміністративного стягнення, а саме не позбавляти його права керування транспортними засобами. Зазначає, що не погоджується з оскаржуваною постановою в частині накладення адміністративного стягнення, а саме шляхом виключення з резолютивної частини постанови вказівки про застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом на 1 рік, в іншій частині, оскаржувану постанову залишити без змін. Просив суд врахувати те, що позбавлення його можливості керування транспортними засобами унеможливить його подальше пересування, враховуючи те, що він є особою похилого віку. Вказує, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП в апеляційній скарзі не оспорюється.

В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його представник - адвокат Римик В.М. не з`явилися, однак адвокат направила заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні Іршавського районного суду Закарпатської області.

Судом відхилене заявлене клопотання, оскільки судовий розгляд справи за клопотаннями захисника уже відкладався. При цьому, суд звертає увагу на те, що неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника - адвоката Римик В.М., відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи.

У цьому контексті, суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» (справа №3236/03 від 03.04.2008), у якому зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан судового провадження. Отже, будь-яких підстав, що унеможливлюють проведення судового розгляду за відсутності правопорушника чи його представника, апеляційний суд не вбачає.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена і в апеляційній скарзі не оспорюються, а отже судом апеляційної інстанції в цій частині не перевіряються.

Судове рішення оскаржується лише в межах застосованого адміністративного стягнення. Доводи апеляційної скарги зводяться до прохання апелянта змінити стягнення: не позбавляти його права керування транспортними засобами, враховуючи те, що він є особою похилого віку.

Проте такі обставини не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги.

Ст. 8 КУпАП визначено, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

У відповідності до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Встановлено, що ОСОБА_1 вчинено адміністративні правопорушення на транспорті, передбачені ст. ст. 122-4, 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За санкцією статті 122-4 КУпАП передбачено накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Санкція ст. 124 КУпАП, передбачає адміністративну відповідальність у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Постановою судді від 17 липня 2024 року справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. ст. 122-4, 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП об`єднані в одне провадження.

З вищенаведених правових норм вбачається, що більш серйозним правопорушенням з числа вчинених ОСОБА_1 є правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП, оскільки воно є більш тяжким, при цьому апеляційний суд зазначає, що адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП України, відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника, так і для інших учасників дорожнього руху. Характер вказаного правопорушення має підвищену суспільну небезпечність порівняно з іншими встановленими цим Кодексом правопорушеннями, безпідставне звільнення або часткове звільнення від відповідальності правопорушників має вкрай негативні наслідки, розгляд вказаної категорії справ є суспільно значущими та має значний суспільний інтерес.

В даному випадку суд першої інстанції визначив ОСОБА_1 адміністративне стягнення та призначив його у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Тому, апеляційний суд вважає, що зазначених вимог закону судом першої інстанції при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. ст. 122-4, 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладенні на нього стягнення в межах санкції, встановленої ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка є більш серйозною з числа вчинених, з врахуванням вимог ст. 36 КУпАП у повній мірі дотримано.

Апеляційний суд звертає увагу, що санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає накладення штрафу на водіїв з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Будь-яких альтернативних видів стягнення санкція вказаної статті не передбачає.

Слід зазначити, що позбавлення права керувати транспортними засобами має відповідати загальній меті будь-якого стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 24 КУпАП. У контексті розглядуваного питання особливої уваги набуває досягнення мети стягнення щодо запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень як особою, що притягнута до адміністративної відповідальності, так і іншими особами, з дотриманням засад справедливості та принципу рівності всіх перед законом.

Накладене місцевим судом на ОСОБА_1 стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує транспортним засобом, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання транспортним засобом є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти транспортним засобом та їздити на ньому, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

ОСОБА_1 реалізуючи своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Прохання в апеляційній скарзі апелянта, врахувати те, що позбавлення ОСОБА_1 можливості керування транспортними засобами унеможливить його подальше пересування, враховуючи те, що він є особою похилого віку, апеляційний суд приймає до уваги, проте це не дає підстав для застосування за вчинені ним правопорушення більш м`якого стягнення, ніж визначено судом першої інстанції в межах санкції, встановленої ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на вищенаведене, підстав для зміни постанови суду з наведених в апеляції мотивів апеляційний суд не вбачає, а тому вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 17 липня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ст. 122-4 та ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага