Справа №576/2606/24 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Усенко Л. М.
Номер провадження 33/816/368/25 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,розглянувши, у залі суду в місті Суми, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 08 листопада 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 08 листопада 2024 року ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік за те, що 29 серпня 2024 року о 12 год. 04 хв., у м. Глухів по пл. Соборній, керував автомобілем АЗЛК, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, які не реагують на світло, підвищена жвавість мови та підвищена рухливість ходи. Від проходження огляду для визначення стану наркотичного сп`яніння в Глухівській міській лікарні, відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з таким судовим рішенням особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 08 листопада 2024 року скасувати, а провадження у справі закрити.

В обґрунтування апеляційних вимог, апелянт посилається на те, що у судовому засіданні в суді першої інстанції він свою провину не визнав, оскільки правопорушення не скоював та зазначав, що безпідставно був зупинений працівниками поліції без надання жодного доказу порушення ПДР, від проходження медичного огляду не відмовлявся, а навпаки, погоджувався, однак, був позбавлений наданих законом прав, у тому числі, і права на захист.

Проте, як зазначає апелянт, на такі його пояснення, суддя уваги не звернув та безпідставно вказав у прийнятому рішення, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №119474 підтверджує скоєне ним правопорушення, невірно зазначив, що цей протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, при тому, що в ньому не зазначено прямого свідка ОСОБА_2 , яка весь час була присутня при його спілкуванні з працівниками поліції, сам протокол не виготовлено на спеціальному бланку, він носить характер роздруківки з невстановленого технічного засобу. Крім того, суддею не було враховано, що відеозапис, наданий працівниками поліції, не містить електронного підпису його автора, не носить безперервного характеру, є фактичним монтажем, на ньому не зафіксовано процедуру та порядок складання самого протоколу про адміністративне правопорушення.

Також, апелянт вказує і на те, що суддя не звернув уваги на те, що направлення на огляд його з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, працівниками поліції не складалось, що вказує на черговий факт порушення, яке було допущено при складанні відносно нього адміністративного матеріалу.

Посилаючись на практику ЄСПЛ та рішення інших національних судів, апелянт зазначає, що у даній справі відсутні належні та допустимі докази, якими б «поза розумним сумнівом» була підтверджена його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і не врахування зазначених обставин суддею суду першої інстанції свідчить про те, що вважати оскаржувану постанову законною та обгрунтованою підстави відсутні.

Крім того, як зазначає апелянт, у порушення вимог ст. 278, 285 КУпАП, суддею не було постановлено ухвалу про відкриття провадження, після закінчення розгляду справи не оголошено прийняте рішення і не надана йому копія постанови.

Про призначення даної справи до апеляційного розгляду особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 був повідомлений належним чином, на підтвердження чого в матеріалах справи міститься довідка про доставку електронного листа, який було надіслано останньому на його електронну адресу зазначену в апеляційній скарзі, однак до суду не з`явився, причини такої неявки не повідомив і клопотань про відкладення розгляду справи на іншу дату чи про проведення такого розгляду виключного за його участі, не надсилав.

З врахуванням вказаного, наявні підстави для здійснення апеляційного розгляду у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , що не суперечить вимогам ч. 1 ст. 268 КУпАП, а тому, перевіривши матеріали даної справи, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Так, у відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, була встановлена суддею з врахуванням наявних у справі доказів, а саме, протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 119474 від 29 серпня 2024 року та відеозапису, який було долученого працівниками поліції до складеного адміністративного матеріалу.

Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку і обставин, за яких можливо було б дійти висновку про їх неналежність чи недопустимість, не встановлено.

При цьому, відеозапис, який було враховано суддею суду першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови, було проглянуто і апеляційним судом в порядку підготовки даної справи до апеляційного розгляду, і саме його даними підтверджується як керування ОСОБА_1 транспортним засобом АЗЛК, д.н.з. НОМЕР_1 , зупинка його працівниками поліції з підстав того, що водій не був пристебнутий паском безпеки, а також те, що за наявності підозри, що останній перебуває у стані наркотичного сп`яніння, з врахуванням його поведінки, працівники поліції запропонували йому пройти огляд на встановлення такого стану у медичному закладі, від чого він відмовився.

Зазначені обставини і стали підставою для складання відносно ОСОБА_1 протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, за результатом розгляду якого суддя прийняв рішення, яке вважати незаконним чи необґрунтованим підстави відсутні.

При цьому, на спростування апеляційних доводів, апеляційний суд зауважує, що вказаним відеозаписом не підтверджується те, що ОСОБА_1 погоджувався пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, однак, був цього позбавлений, навпаки, вказаним доказом підтверджується те, що така пропозиція від працівників поліції останньому надходила неодноразово, однак він, використовуючи нецензурну бранку, від цього відмовився, від поліцейських пішов у напрямку до свого автомобіля і на них уваги не звертав. У слід ОСОБА_1 поліцейський проголосив, що за таких обставин, відносно нього буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, однак останній, не зупиняючись, продовжив свій рух до припаркованого транспортного засобу.

За таких обставин, вважати, що протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 був складений працівниками поліції неправомірно у апеляційного суду підстави відсутні, а з врахуванням того, що поліцейські застосовали технічні засоби відеозапису, який було долучено до протоколу, на якому зафіксовано всі події, присутність свідка була не обов`язковою, а тому, для висновку про наявність порушень вимог ст. 266 КУпАП чи «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», підстави, також, відсутні.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що для визнання винуватості ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП ключовим є те, що згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху він, як водій, був зобов`язаний, а не мав право, на пропозицію поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння, однак, відмовився від цього, що свідчить про наявність в його діях ознак вказаного адміністративного правопорушення, що вірно було встановлено суддею суду першої інстанції.

Що стосується доводів апелянта про те, що відеозапис, який було враховано суддею при прийнятті оскаржуваного рішення не можна вважати належним та допустимим доказом, з посиланням на те, що він не засвідчений електронним підписом та не оформлений належним чином, то апеляційний суд зауважує, що КУпАП не містить норм, які передбачають обов`язок подання відповідних доказів, зокрема, отриманих за допомогою технічних засобів відеозапису, з використанням електронного цифрового підпису, а доказів на підтвердження того, що вказаний доказ є змонтованим, на що також посилається в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , надано не було.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП було встановлено суддею суду першої інстанції за результатом повного, всебічно та об`єктивно розгляду справи, з врахуванням належних та допустимих доказів, з наданням їм правової оцінки, і обставин, за яких справа підлягала б закриттю за відсутністю в діях останнього складу вказаного адміністративного правопорушення, не встановлено.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що нормами КУпАП не передбачено як постановлення ухвали про відкриття провадження, так і негайне, після закінчення розгляду справи про адміністративне правопорушення, видання копії прийнятого рішення, а тому, посилання апелянта на порушення суддею суду першої інстанції вимог ст. 278, 285 КУпАП, є надуманими та безпідставними.

За таких обставин, всупереч доводів апелянта, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому, постанову судді суду першої інстанції слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294,295 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 08 листопада 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 на цю постанову - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.