Справа № 581/281/25
Провадження № 3/581/133/25
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 травня 2025 року селище Липова Долина

Суддя Липоводолинського районного суду Сумської області Сізов Д.В., у присутності секретаря судового засідання Самілик Н.М., захисника Єланського О.Г. (в режимі відеоконференції), розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживає по АДРЕСА_1 , військовослужбовець,

про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

10 квітня 2025 року о 8 год 50 хв. по вул. Сумська у с. Панасівка Роменського району Сумської області ОСОБА_1 керував автомобілем марки Volkswagen, номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в найближчому медичному закладі у встановленому законодавством порядку відмовився, порушивши своїми діями пункту 2.5 Правил дорожнього руху.

22 квітня 2025 року від захисника ОСОБА_1 адвоката Єланського О.Г. до суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі, яке обґрунтовує тим, що:

в порушення вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, до матеріалів справи не додано акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направлення для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі;

газоаналізатор «Dragger Аlсоtest 6810», за допомогою якого поліцейські пропонували водію пройти огляд на стан сп`яніння не є спеціальним технічним засобом, дозволеним до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, за допомогою якого може проводитися такий огляд на місці зупинки;

матеріали справи не містять сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку засобу вимірювання алкоголю в організмі «Dragger Аlсоtest 6810»;

долучений до матеріалів справи відеозапис не містить доказів: керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки зафіксовано лише рух автомобіля Volkswagen, номерний знак НОМЕР_2 , його зупинку та перебування ОСОБА_1 поряд із цим автомобілем;

протокол про адміністративне правопорушення не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено вказані відеозаписи;

матеріали справи не містять носія, на який здійснений запис правопорушення, який відповідно до вимог законодавства є оригіналом такого електронного доказу, тому додані до матеріалів справи відеозаписи на оптичному диску не є допустимими доказами. У протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №295944 від 10 квітня 2025 року не зазначено жодного свідка;

ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції безпідставно, оскільки зазначений поліцейськими привід для зупинки не став підставою для складення відповідної постанови про порушення Правил дорожнього руху, а тому незаконна зупинка транспортного засобу не тягне за собою відповідальності і у разі виявлення інших правопорушень після їх вчинення;

поліцейськими під час складання протоколу не було роз`яснено прав, передбачених статтею 268 КУпАП, зокрема права на правову допомогу.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Захисник Єланський О.Г. у суді просив закрити провадження у справі з підстав, викладених у його письмових поясненнях.

Допитаний у суді поліцейський ОСОБА_2 пояснив, що він із своїм колегою здійснював патрулювання на службовому автомобілі. Побачивши, що на зустріч рухається автомобіль, водій якого не пристебнутий паском безпеки, вони розвернулися і поїхали за ним. Після зупинки вказаного автомобіля, він вийшов із службового транспортного засобу, підійшов до водія, в салоні окрім водія більше нікого не було. Виявивши у водія почервоніння очей та характерний запах алкоголю з порожнини рота, ними було запропоновано йому пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки або у медичному закладі, однак водій відмовився. За наслідками відмови ними було складено протокол за вчинення правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП. За порушення Правил дорожнього руху щодо не використання ременів безпеки, ними було винесено усне попередження, постанова не складалася.

Заслухавши пояснення, дослідивши письмові докази, суд дійшов таких висновків.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення при зазначених вище обставинах, стверджується такими доказами:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 295944 від 10 квітня 2025 року, який складено стосовно ОСОБА_1 та в якому викладена сутність вчиненого адміністративного правопорушення. Протокол відповідає положенням ст. 256 КУпАП;

відеоматеріалами з реєстратора поліцейських, на яких зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також відмову водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та проведення такого огляду в медичному закладі.

Заявлене захисником клопотання про закриття провадження у справі суд вважає необґрунтованим із таких підстав.

Щодо відсутності акту огляду на стан алкогольного сп`яніння та направлення для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі.

У пункті 10 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого наказом МВС України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 зазначено, що результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння.

З аналізу норм Інструкції вбачається, що скерування особи до медичного закладу з метою проведення огляду на стан сп`яніння оформляється працівником поліції направленням за встановленою формою, водночас вказаною Інструкцією не передбачено, що копія направлення має бути вручена особі, щодо якої передбачається проведення огляду.

Крім того, Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або які перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, не передбачає вручення копії направлення на проведення огляду на стан сп`яніння особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, воно лише є підставою для проведення відповідного медичного огляду в закладі охорони здоров`я.

Таким чином, оскільки огляд водія на стан алкогольного сп`яніння не проводився ні на місці зупинки транспортного засобу, ні у закладі охорони здоров`я у зв`язку з його відмовою від такого огляду, у працівників поліції були відсутні підстави для складання, як акту огляду на стан алкогольного сп`яніння, так і направлення на проведення огляду на стан сп`яніння у медичному закладі.

Щодо не віднесення газоаналізатора «Dragger Аlсоtest 6810» до спеціальних технічних засобів, які дозволені до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ вказаної Інструкції за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

«Drager Alkotest 6820» відповідає вимогам OIML R 126:1998 Evidential breath analyzers (OIML R 126, edition 1998, IDT), доказові аналізатори повітря, що видихається, відповідає Технічному регламенту законодавчо врегульованих засобів вимірювальної техніки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 94 від 13 січня 2016 року, відповідно до якого був отриманий сертифікат перевірки типу Type Examination , виданий Державним підприємством «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» (ДП «Укрметртестстандарт»), згідно з яким технічний прилад газоаналізатор «Drager Alkotest 6820» відноситься до реєстру приладів контролю вмісту парів алкоголю, який чинний до 5 жовтня 2027 року; відповідає Технічному регламенту медичних виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №753 від 2 жовтня 2013 року, відповідно до якого був отриманий сертифікат Відповідності забезпечення функціонування системи управління якістю під час виробництва, дійсного до 7 червня 2023 року.

Вказаний виріб був зареєстрований в Україні згідно з Порядком державної реєстрації медичної техніки та виробів медичного призначення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 9 листопада 2004 року №1497, що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію №7261/2007 від 10 лютого 2010 року, термін дії до 10 лютого 2015 року. Крім того, оскільки огляд на стан сп`яніння за допомогою зазначеного вимірювального засобу не здійснювався, тому вказане питання не є предметом доказування.

Щодо відсутності у матеріалах справи сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку засобу вимірювання алкоголю в організмі «Dragger Аlсоtest 6810».

Згідно з пунктом 5 розділу ІІ вказаної Інструкції перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння за допомогою зазначеного вимірювального засобу не проходив та надати такі документи не вимагав, тому відсутні підстави для дослідження відповідності приладу технічним вимогам.

Щодо відсутності у матеріалах справи доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Не заслуговують на увагу доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, оскільки вказана обставина спростовується дослідженими судом відеоматеріалами та не викликає у суду жодних сумнівів. Вбачається, що під час спілкування з поліцейськими та складання ними протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 жодного разу не повідомив їм про те, що він не керував автомобілем та не надавав з цього приводу жодних письмових пояснень і в самому протоколі. Навпаки водій вказував про те, що він повертається з командировки та дуже поспішає, на вимогу поліцейських ним було пред`явлено технічний талон транспортного засобу та посвідчення водія, видане на його ім`я.

Щодо відсутності у протоколі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого поліцейськими здійснено відеофіксацію правопорушення.

Твердження захисника про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено технічний засіб, який застосовувався працівниками поліції під час відео зйомки, суд вважає безпідставними, оскільки ні стаття 256 КУпАП, яка регулює зміст протоколу про адміністративне правопорушення, ні положення Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ від 07 листопада 2015 року № 1395, не вимагають зазначення засобу відеофіксації у протоколі про адміністративне правопорушення.

Також суд зазначає, що посилання захисника на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року у адміністративній справі № 524/9716/16-а не можуть бути взяті до уваги, оскільки вказана правова позиція не є релевантною до обставин цієї справи. Зазначена справа розглядалася Верховним Судом за правилами КАС України та стосувалася оскарження дій інспектора патрульної поліції щодо складання постанови про адміністративне правопорушення та накладення на особу адміністративного стягнення за порушення частини 2 статті 122 КУпАП. У справі, що переглядається, предметом розгляду є вчинення особою правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, а не правомірність дій поліцейського.

Щодо визнання відеозаписів на оптичному диску не допустимими доказами, оскільки такий запис не є оригіналом електронного доказу.

Право поліцейського на фото та відеофіксування за допомогою технічних приладів і технічних засобів закріплено у Законі України «Про Національну поліцію» (стаття 31) та Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року №1026.

Документом, як одним із джерел доказів є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі матеріали відеозапису та електронні носії інформації.

Згідно зі статтями 5, 7 Закону «Про електронні документи та електронний документообіг» електронним є документ, де інформація подана у формі електронних даних і для використання якого потрібні засоби обчислювальної техніки. Диски, як матеріальні носії, є способом збереження інформації з електронного документа, головною особливістю якого є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія, де оригінал електронного документа може існувати на різних носіях, оскільки відповідно, у випадку його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.

Із самого відеозапису є очевидним, що цей запис здійснювався працівниками поліції, які оформлювали адміністративний матеріал. Ніким не заперечується той факт, що події за участю ОСОБА_1 , що зафіксовані вищевказаним відеозаписом, мали місце, та відносяться саме до цієї справи. Те, що відеозапис складається з окремих фрагментів, також само по собі не вказує на недопустимість вказаного відеозапису, як доказу. Зазначене не свідчить про недопустимість вказаного відеозапису як доказу, крім того вказаний відеозапис не є єдиним доказом у справі, цей запис узгоджується з іншими доказами.

Суд відхиляє зазначені доводи захисника, оскільки наявні у матеріалах справи відеозаписи, хоч і розбиті на частини, але фактично являють собою відеозаписи з двох реєстраторів, які хронологічно відповідають зафіксованим у протоколі подіям, є логічними, не містять підробки чи монтажу, зміст відеозапису не викликав обґрунтованих сумнів у його достовірності.

Щодо відсутності підстав для зупинки ОСОБА_1 працівниками поліції, тому незаконна зупинка транспортного засобу не тягне за собою відповідальності і у разі виявлення інших правопорушень після їх вчинення.

Причини зупинки транспортного засобу не входять до складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та не підлягають доказуванню у даній справі.

Разом із цим, згідно із наявним у справі відеозаписом, ОСОБА_1 не оспорював на місці зупинки транспортного засобу законності такої зупинки, зауваження з цього приводу під час оформлення адміністративного матеріалу, зокрема, протоколу про адміністративне правопорушення, він не подавав. У зв`язку з чим, суд вважає, що відсутність в матеріалах справи вищевказаної інформації сама по собі не свідчить про незаконність дій працівників поліції, тим більше не свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому правопорушення.

Щодо не роз`яснення під час складання протоколу поліцейськими ОСОБА_1 його прав, передбачених статтею 268 КУпАП, зокрема права на правову допомогу.

Вказані доводи захисника суд вважає надуманими, оскільки протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 295944 від 10 квітня 2025 року містить підпис ОСОБА_1 про те, що йому роз`яснено його права та обов`язки, передбачені статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП.

Враховуючи викладене, суд вважає, що керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовившись від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, вчинивши своїми діями адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.

Обставин, які пом`якшують або обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суд не вбачає.

Враховуючи положення ст. 33 КУпАП та беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь вини, майновий стан, за допущене ОСОБА_1 грубе порушення Правил дорожнього руху, вважаю необхідним застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір. Передбачені пунктами 12, 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» підстави, за яких особа звільняється від сплати судового збору, у матеріалах справи відсутні.

Керуючись статтями 221, 245, 280, 283, 284 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

Притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Штраф має бути сплачений не пізніше як через 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу і вноситься в установу банку України.

У разі несплати штрафу в установлений строк постанова надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання, роботи або за місцезнаходженням майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови стягується:

- подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові;

- витрати на облік правопорушення, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 605 грн 60 коп. судового збору, який підлягає зарахуванню до державного бюджету за наступними реквізитами: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA 0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Постанова судді може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Липоводолинський районний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанову звернути до виконання після набрання нею законної сили.

Суддя Д. В. Сізов