Справа № 752/6664/25
Провадження №: 3/752/3127/25
П О С Т А Н О В А

іменем України

04 квітня 2025 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Єсауленко М.В., розглянувши об`єднані матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, -

встановив:

ОСОБА_1 інкримінується вчинення домашнього насильства психологічного характеру стосовно своячки ОСОБА_2 , за наступних обставин.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 627624 від 10.03.2025 встановлено, що ОСОБА_1 , будучи особою, яка протягом року піддавалася адміністративному стягненню за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, повторно 10.03.2025 о 19 год, перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив сварку з своячкою ОСОБА_2 , в ході якої вдарив її по руці, штовхався, словесно ображав, погрожував та принижував.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованих дій не визнав. Пояснив суду, що за вказаною адресою він проживає разом із дружиною та її сестрою ОСОБА_2 , яка постійно провокує конфліктні ситуації. Категорично заперечував протиправних дій по відношенню до ОСОБА_2 .

Вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п.14 ч.1 ст. 1 вказаного Закону психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до п. 17 ч.1 ст. 1 вказаного Закону фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За наслідками дослідження письмових доказів, долучених до матеріалів справи, зокрема даних рапорту оперативного чергового Голосіївського УП ГУНП у м. Києві від 10.03.2025 та письмових пояснень ОСОБА_2 встановлено, що 10.03.2025 о 19 год між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 сталася побутова сварка.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 категорично заперечував факт вчинення насильницьких дій стосовно своячки ОСОБА_2 , внаслідок яких могла би бути завдана шкода її психічному та/або фізичному здоров`ю.

Сам лише факт сварки між членами родини не свідчить про завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілого.

Інших доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих дій, матеріали справи не містять.

Таким чином, в ході судового розгляду не знайшов підтвердження факт вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства за вказаних у протоколі обставин.

В силу статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи, що здійснення підтримки обвинувачення у справах про адміністративні правопорушення відповідними органами не здійснюється, а суд не здійснює збирання додаткових доказів, а також враховуючи такі засади провадження як презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, суд приходить до висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 173-2 КУпАП, що відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП є підставою для закриття провадження по справі.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст.9, ч. 3 ст.173-2, п.3 ч.1 ст.247, ст.ст.251-252, 280, 283, п.3 ч.1 ст.284 КУпАП, суд,-

постановив:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП закритина підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Єсауленко М.В.