Єд. унік. № 243/1727/25
Провадження № 3/243/1161/2025
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 травня 2025 року м. Слов`янськ

Суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Дюміна Н.О., розглянувши матеріали, які надійшли з ВП №4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 № 256377 від 25.02.2025 зазначено, що: «25 лютого 2025 року о 18 годині 50 хвилин в с.Билбасівка по вул.Центральній, 128, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Chevrolet Aveo, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від продуття алкотестера Драгер та проходження огляду в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП».

Особа, що притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що він транспортним засобом не керував, водієм був його батько, який пішов за паливом. У нього виник конфлікт з військовими, які і викликали поліцію. Від проходження огляду на стан сп`яніння він не відмовлявся, в транспортному засобі не знаходився.

Захисник Нікітін В.В. у судовому засіданні зазначив, що у матеріалах справи відсутні докази керування транспортним засобом ОСОБА_1 . Будь-яких підтверджень того, що ОСОБА_1 у зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього, дату, час та місці, дійсно керував транспортним засобом, відеозапис не містить. Відео не містить відомостей про зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 у зв`язку з чим неможливо об`єктивно встановити факт керування автомобілем ОСОБА_1 . Крім того, на відеозапису ОСОБА_1 не одноразово повідомляє співробітників поліції, що він не керував транспортним засобом (20:37:20, 20:37:55, 20:38:12, 20:38:43). Відповідно до відеозапису долученого до адміністративної справи ОСОБА_1 жодного разу не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, що підтверджується відеозаписом (перший відеозапис: 20:36:41, 20:37:40, друге відео: 20:42:17). Тобто співробітником внесено не достовірні дані в протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 . В якості свідків долучено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з якими у ОСОБА_1 виник конфлікт, до складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення. Тому, виникають сумніви щодо неупередженості, достовірності наданих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 пояснень.

Стаття 268 КУпАП не містить заборони розглядати справ про адміністративні правопорушення за ст. 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. За таких обставин суддя приходить до переконання про можливість розгляду справи про адміністративне правопорушення у відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності, за участю її захисника.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративним правопорушенням відповідно до ч. 1 ст.130 КУпАП визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Визначення терміну керування транспортним засобом було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року № 14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспортні, за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора водія під час навчання учнів водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Крім того, в рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування».

З огляду на викладене, слід зазначити, що керуванням транспортним засобом є умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості і транспортного засобу. Знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна. Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного) або відмова від проходження огляду за наявності ознак сп`яніння.

Разом з тим, як встановлено суддею, відповідно до наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудного реєстратора працівника поліції, який наданий як доказ вини ОСОБА_1 , факт нібито керування транспортним засобом на відеозаписі не зафіксований, а з відеозапису можливо встановити, що ОСОБА_1 перебуває поряд зі службовим автомобілем поліцейського, транспортного засобу, яким нібито керував ОСОБА_1 , на відеозаписі також не зафіксовано. З відеозапису вбачається, що поліцейський у присутності двох свідків повідомляє, що на лінію 102 надійшло повідомлення, що військовослужбовцями був зупинений водій автомобіля Chevrolet Aveo, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння. Далі поліцейський повідомляє ОСОБА_1 , що він має ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з ротової порожнини. На пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння на місці ОСОБА_1 відмовився. На пропозицію поліцейського пройти огляд у медичному закладі м.Слов`янська ОСОБА_1 погодився, але на пряме питання поліцейського чи керував він транспортним засобом, вказав, що не керував, а автомобіль був припаркований. Один зі свідків вказав, що він керував автомобілем. ОСОБА_1 вказав, що він поїде в наркологію, але не розуміє за яким фактом. Поліцейський повідомив, що за фактом керування транспортним засобом, на що він знову вказав, що не керував. На пропозицію поліцейського розповісти про обставини ОСОБА_1 вказав, що автомобіль стояв, на що один зі свідків повідомив, що це неправда. Поліцейський запитав коли ОСОБА_1 востаннє вживав алкогольні напої, на що він відповів, що півгодини тому. На питання поліцейського чи знаходився ОСОБА_1 біля авто, ОСОБА_1 відповів, що він не знаходився біля авто. На питання поліцейського чи це його транспортний засіб ОСОБА_1 відповів, що його батька. На питання поліцейського чи він знаходився в транспортному засобі, ОСОБА_1 вказав, що ні.

На підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом до протоколу про адміністративне правопорушення додані пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Так, з пояснень ОСОБА_2 вбачається, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 рухався проїзною частиною та заглох. Водночас, з пояснень ОСОБА_1 вбачається, що у нього виник конфлікт з військовими ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Відповідно до п. 7 розділу Х Інструкції № 1395 від 07.11.2015 року з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Інших доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, матеріали справи не містять.

Отже, у справі відсутні достатні докази щоб поза розумним сумнівом стверджувати про факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, оскільки сам факт керування транспортним засобом жодним чином не доведений.

Згідно наявного в матеріалах справи рапорту ІСРПП Краматорського РУП ОСОБА_4 25.02.2025 під час несення служби надійшов виклик на лінію 102 порушення ПДР водія виявлено з ознаками алкогольного сп`яніння. Прибувши на місце в с.Билбасівка Краматорського району по вул.Центральній, було встановлено автомобіль Chevrolet Aveo, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який знаходився з явними ознаками алкогольного сп`яніння. На вимогу продуття алкотестера «Драгер» на місці зупинки та проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків. Було складено адмін.протокол за ст.130 КУпАП. ОСОБА_1 був відсторонений від керування автомобілем. Однак, як вбачається з рішення ВС/КАС у справі № 524/5741/16-а від 20.05.2020 рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень.

За вказаних обставин судом установлено, що докази вини ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не є переконливими і достатніми та не відповідають фактичним обставинам справи.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно приписів ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Ураховуючи, що всі сумніви щодо доведеності вини порушника слід тлумачити на його користь, суддя робить висновок, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 відомості про вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не підтверджуються доказами, отже і протокол про адміністративне правопорушення не можна визнати доказом вини останнього у розумінні ст. 251 КУпАП.

Отже, склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у діях ОСОБА_1 відсутній.

Відповідно до положень п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки суду не надано безспірних доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя вважає, що його вина належним чином не доведена, достатніх доказів його вини не зібрано, тому справу необхідно закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

На підставі вищенаведеного, керуючись ч. 1 ст. 130, ст. ст. 247, 283-284, 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя Н.О. Дюміна