КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №33/824/1607/2025 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Гаращенка Д.Р., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Лук`янчука Артема Володимировича захисника ОСОБА_1 - на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 27 січня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 124 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 27 січня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, 7 лютого 2025 року адвокат Лук`янчук А.В. захисник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 27 січня 2025 року та ухвалити нову постанову, якою провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження обґрунтовує тим, що 30 січня 2025 року отримав копію повного тексту оскаржуваної постанови, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно частини 2 ст. 294 КУпАП постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Перевіривши доводи апелянта щодо поважності пропуску строку на апеляційне оскарження суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, адже твердження апелянта підтверджуються матеріалами справи.

Апеляційні вимоги обґрунтуванні тим, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи щодо притягнення його до адміністративної відповідальності.

Вказує, що в оскаржуваній постанові, суд першої інстанції не дослідив належним чином висновок експерта та не зазначено чому даний висновок на думку суду узгоджується з поясненнями учасників ДТП, схемою ДТП.

У судовому засіданні адвокат Лук`янчук А.В. захисник ОСОБА_1 та ОСОБА_1 підтримали вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити.

ОСОБА_2 заперечувала щодо вимог апеляційної скарги, просила залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Доповівши обставини справи, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд прийшов до висновку, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. ст. 245, 280, 283 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно й об`єктивно в їх сукупності. Доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган /посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Розглянувши справу, посадова особа виносить постанову, яка повинна містити найменування органу /посадової особи/, який ухвалив постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення; порядок та строк його оскарження.

Згідно із п. п. 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.12.1 ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно п.12.2 ПДР у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.

Порушення правил вимог 12.1 Правил дорожнього руху має наслідком притягнення до адміністративної відповідальності ст. 124 КУпАП.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 28 листопада 2024 року о 18:30, керуючи транспортним засобом «Audi A3», д.н.з. НОМЕР_1 , в місті Києві на вул. Кільцева дорога, 1, не обрав безпечну швидкість, руху у результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Peugeot 307», д.н.з. НОМЕР_2 , який від удару відлетів до припаркованих транспортних засобів «Toyota RAV4», д.н.з. НОМЕР_3 та «BMW X3», д.н.з. НОМЕР_4 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 12.2 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП.

Судом першої інстанції було досліджено: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 184312 від 28.11.2024, копію результатів тесту приладу «Драгер» від 28.11.2024, відповідно до якого ОСОБА_2 не перебувала у стані алкогольного сп`яніння, картку обліку адміністративного правопорушення, копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 184291 від 28.11.2024 відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП, копію схеми місця ДТП, копію письмових пояснень участнтків ДТП ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , фото з місця події, висновок експерта № 11/25 від 22.01.2025 щодо невідповідності дій ОСОБА_1 вимогам ПДР, а також пояснення ОСОБА_2 , які вона надала в судовому засіданні.

Дослідивши докази, надавши їм оцінку, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції.

Суд першої інстанції при накладенні адміністративного стягнення правильно враховував: ступінь суспільної небезпеки правопорушення, особистість правопорушника, ступінь його провини, майновий стан, а також те, що умисні дії правопорушника були направлені на порушення безпеки руху з використанням джерела підвищеної небезпеки - автомобіля.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що необхідним і достатнім адміністративним стягненням для правопорушника буде штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 850 гривень, з метою подальшого запобігання правопорушень та виховування особи в дусі дотримання «Правил дорожнього руху України».

Зі змісту норми КУпАП вбачається, що об`єктивну сторону складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП становить діяння - порушення правил дорожнього руху, та наслідок - заподіяна шкоди майну, а саме: транспортним засобам, вантажу, автомобільним дорогам, вулицям, залізничним переїздам, дорожнім спорудам чи іншому майну.

Із долученої до матеріалів справи схеми дорожньо-транспортної пригоди можна встановити, що транспортний засіб «Audi A3», д.н.з. НОМЕР_1 , водієм якого є ОСОБА_1 , зіткнувся з транспортним засобом «Peugeot 307», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який від удару відлетів до припаркованих транспортних засобів «Toyota RAV4», д.н.з. НОМЕР_3 та «BMW X3», д.н.з. НОМЕР_4 .

Встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталась на паркувальному майданчику ТЦ «Епіцентр», де було встановлено знак 3.31 ПДР з обмеженням максимальної швидкості руху 10 км/год. В процесі руху обох транспортних засобів, поза перехрестям, в місці, де знаки пріоритету відсутні. В напрямку руху автомобіля Peugeot д.н.з.: НОМЕР_5 між місцями для паркування нанесено дорожню розмітку 1.13. Безпосередньо перед зіткненням автомобіль Peugeot д.н.з.: НОМЕР_6 наближався до автомобіля Audi д.н.з.: НОМЕР_7 з правого боку.

Згідно висновку експерта №11/25 від 22.01.2025 в даній дорожній обстановці, перевагу в русі мав водій автомобіля Peugeot р/н НОМЕР_2 , ОСОБА_2 . Враховуючі надані на дослідження матеріали адміністративної справи та викладені в заяві обставини пригоди, а саме те, що в процесі руху поза перехрестям, в місці, де відсутні знаки пріоритету автомобіль Peugeot р/н НОМЕР_5 наближався з правого боку відносно напрямку руху автомобіля Audi р/н НОМЕР_7 , у дорожньо-транспортній ситуації, що склалася, нормативні (належні) дії водія ОСОБА_1 регламентувалися вимогами п. 10.11 ПДР України.

В даній дорожній обстановці, водій автомобіля Audi р/н НОМЕР_7 , ОСОБА_1 виконуючи належним чином вимоги п. 10.11 ПДР України, мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем Peugeot р/н НОМЕР_5 . В діях водія автомобіля Peugeot р/н НОМЕР_8 ОСОБА_2 невідповідностей вимогам ПДР України не вбачається.

Згідно із п. п. 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Підпунктами б, д пункту 2.3 ПДР України є обов`язок водія бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Відповідно до п.12.1 ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно п.12.2 ПДР у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.

Таким чином, сукупність вказаних фактів дають можливість дійти висновку, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, оскільки останній порушив Правила дорожнього руху, що об`єктивно позбавили його можливості запобігти дорожньо-транспортній пригоді з транспортним засобом «Peugeot 307», д.н.з. НОМЕР_2 .

Доводи апелянта щодо неповідомлення про дату і час проведення судового засідання у суді першої інстанції спростовуються наявними в матеріалах справи довідками про доставку повідомлення у додаток «Viber», як на номер телефону ОСОБА_1 так і на номер телефону ОСОБА_2 .

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно із ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007р., Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, наведені обставини вказують на відсутність в апеляційного суду підстав для скасування постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 27 січня 2025 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Лук`янчука Артема Володимировича задовольнити.

Поновити представнику ОСОБА_1 - адвокату Лук`янчуку Артему Володимировичу строк на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 27 січня 2025 року.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Лук`янчука Артема Володимировича залишити без задоволення.

Постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 27 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Гаращенко Д.Р.