Провадження № 3/127/2807/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Іщук Т. П., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1, 2 ст.173-2 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшли матеріали про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №081424 від 25 квітня 2024 року, 25 квітня 2025 року об 00.02 год ОСОБА_1 за місцем свого постійного проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив стосовно своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру, а саме: обзивав, грубо виражався та погрожував, чим завдав їй психічної шкоди.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №081422 від 25 квітня 2025 року, 25 квітня 2025 року об 00.02 год в АДРЕСА_1 , за місцем свого постійного проживання, ОСОБА_1 вчинив стосовно свого сина ОСОБА_3 домашнє насильство психологічного характеру, а саме: грубо виражався та погрожував, чим завдав йому психічних страждань.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №081425 від 25 квітня 2025 року, 25 квітня 2025 року об 00.02 год в АДРЕСА_1 , за місцем свого постійного проживання, ОСОБА_1 вчинив стосовно своєї доньки ОСОБА_4 домашнє насильство психологічного характеру, а саме: грубо виражався та погрожував, чим завдав їй психічних страждань.

Справи про вчинення ОСОБА_1 вказаних адміністративних правопорушень надійшли до суду одночасно та постановою суду від 13 травня 2025 року об`єднані в одне провадження.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, пояснивши, що в день, вказаний в протоколі, прийшовши додому, виявив пошкоджений замок дверей у спальню, яку він використовує окремо. Він намагався відкрити замок, син надав йому інструменти. З цього приводу у нього з дружиною ОСОБА_2 виник конфлікт. При цьому звернув увагу, що дружина очікувала його, не дивлячись що вже було за північ, та тримала в руках балончик з подразнюючою речовиною. Намагаючись все ж таки відчинити ці двері, почув, що дружина в кухні телефонує в поліцію та почала кричати. Коли зайшов туди, дружина розпилила йому в обличчя сльозогінну речовину. В ході виниклого конфлікту він жодним чином не ображав ні дружину, ні дітей, вів розмову врівноважено, не вживав нецензурної лексики, дій насильницького характеру не вчиняв. Після застосування балончика він промив обличчя, а на вулицю вийшов вже коли прибули поліцейські. З приводу дій дружини написав заяву та змушений був викликати собі швидку медичну допомогу.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Сахарова М. А. в судовому засіданні надала пояснення, аналогічні в наданих нею письмових запереченнях та з підстав відсутності в матеріалах належних доказів просила закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, вказуючи при цьому також, що подія 25 квітня 2025 року мала лише характер побутового конфлікту подружжя, у якому ОСОБА_1 жодних дій насильного характеру відносно своєї дружини та дітей не вчиняв.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечуючи деякі наведені ОСОБА_1 обставини події, пояснила, що вже тривалий час в сім`ї існує криза у взаємовідносинах, на даний час уже вирішується питання про розірвання шлюбу з ОСОБА_1 . Вказує, що ОСОБА_1 перестав приділяти належної достатньої уваги дітям, відсторонився від участі в забезпеченні сім`ї та вирішення питань з цього приводу, останнім часом поводиться агресивно щодо неї, час від часу погрожує застосуванням фізичного насилля та погіршенням житлових умов для неї та дітей, зачиняє кімнату спальні, обмежуючи тим самим можливість користування нею іншими членами сім`ї. Також вказувала, що 25 квітня 2025 року поліцію вона викликала саме у зв`язку зі сваркою з чоловіком та приготувала балончик, оскільки боялась його.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, позицію його захисника, пояснення потерпілої особи, дослідивши матеріали адміністративної справи та проаналізувавши докази, суддя дійшла наступного висновку.

Підставою залучення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона).

Частина 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Частина 2 вказаної вище статті передбачає відповідальність за діяння, визначене частиною 1 цієї ж статті, яке було вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;

При цьому психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

В той час, як під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин, але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.

Важливо розрізняти самі поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Сварка - гостра суперечка, що супроводжується взаємними докорами, образами, стан, період взаємної ворожнечі, що виникає внаслідок такої суперечки; порушення дружніх взаємин.

Конфлікт (лат. conflictus - зіткнення, сутичка) - зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Отже, виходячи із положень чинного законодавства та визначених вище понять слід дійти висновку про те, що домашнє насильство, зокрема у формі психологічного його прояву, має місце тоді, коли особа завідомо, маючи переважне становище відносно іншого члена сім`ї, використовує це становище поза волею та не інтересів цього члена сім`ї та завдає останньому відповідні негативні наслідки за станом здоров`я.

Тобто під домашнім насильством, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 або ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Окремо, слід зауважити, що за змістом ч. 2 ст. 173-2, ч. 4 ст. 259 КУпАП України вчинення адміністративного правопорушення в присутності малолітньої чи неповнолітньої особи, тягне за собою визнання такої особи потерпілою від іншого порушення (поряд з особою, щодо якої воно безпосередньо вчинене), а не притягнення особи, яка вчинила домашнє насильство щодо іншої особи, ще й за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП України, оскільки в цій статті йдеться про вчинення домашнього насильства безпосередньо щодо малолітньої чи неповнолітньої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій та є одним з основних джерел доказів, складається за встановленою формою і має містити дані, необхідні для вирішення адміністративної справи, зокрема, про місце, час вчинення та суть правопорушення, спричинену матеріальну шкоду, а також про свідків і потерпілих.

Згідно вищевказаної статті КУпАП протокол про адміністративне правопорушення складається за встановленою формою і має містити дані, необхідні для вирішення адміністративної справи.

Тобто, предмет судового розгляду обмежений обставинами, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення та які визначають його суть.

Одночасно сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи, в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, на підтвердження вини ОСОБА_1 працівником поліції складено три протоколи про адміністративні правопорушення серії ВАД №081422, ВАД №081425, ВАД №081424 від 25 квітня 2024 року. Тобто, дії особи правопорушника кваліфіковано за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відносно потерпілої дружини ОСОБА_2 , та за вчинення двох правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, відносно дітей.

До цих матеріалів додано протокол прийняття заяви від ОСОБА_2 , її письмові пояснення від 25 квітня 2025 року, форми оцінки ризиків, рапорт поліцейського, письмові пояснення допитаної в присутності матері малолітньої ОСОБА_4 від 25 квітня 2025 року та винесений поліцейським терміновий заборонний припис серії АА №212707.

Однак, з дослідженої у судовому засіданні сукупності доказів, не убачається вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Як установлено в судовому засіданні, 25 квітня 2025 року між ОСОБА_1 та його дружиною за місцем їх постійного проживання виникла побутовий конфлікт, який, відповідно до наданих ними особистих пояснень, виник в присутності дітей.

ОСОБА_2 стверджує, що подія мала характер сварки з образами та погрозами від ОСОБА_1 на її адресу та на адресу дітей. При цьому, ОСОБА_1 категорично заперечує таку обставину, зазначивши, що жодних дій насильницького характеру до дружини та дітей не вчиняв.

Згідно наявних в матеріалах письмових пояснень малолітньої ОСОБА_4 від 25 квітня 2025 року слідує, що вона стала свідком сварки батьків і це її сильно засмутило.

Пояснень малолітнього ОСОБА_3 матеріали справи не містять.

Як слідує з пояснень ОСОБА_1 , що не заперечується і ОСОБА_2 , син має гарні відносини з обома батьками. В той же час донька має більшу прихильність до матері, що відображається у змісті її письмових пояснень по обставинам справи.

Як слідує з форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, рівень небезпеки був визначений як «низький», ОСОБА_2 , надаючи відповіді на питання поліцейських зазначила, що раніше кривдник не застосовував фізичне насильство, яке спричинило тілесні ушкодження середнього чи тяжкого ступеня, не вчиняв будь-якого виду насильства, до нього не застосовувався терміновий заборонний припис, обмежувальний припис судом не видавався, раніше кривдник погрожував вигнати постраждалу та дітей з місця проживання.

В той же час діти за результатами опитування не повідомили будь-яких негативних дій в поведінці ОСОБА_1 , які можуть викликати ризик домашнього насильства.

Інших доказів матеріали справи не містять.

Аналізуючи встановлені обставини, необхідно дійти висновку про наявність конфлікту між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо невирішених побутових спорів, зокрема щодо порядку користування квартирою, що супроводжується негативними психологічними проявами та переросло у загострення суперечки 25 квітня 2025 року. Проте така обставина ще не підтверджує конкретних фактів вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства щодо потерпілої та дітей під час події у будь-якій формі, у тому числі домашнього насильства психологічного характеру.

Сам лише факт існування конфліктної ситуації між подружжям не може свідчити про вчинення психологічного насильства в розумінні вимог ст.173-2 КУпАП та ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Тобто, у справі відсутні належні, допустимі та достатні докази, які б у своїй сукупності поза розумним сумнівом підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Не містять матеріали справи і доказів про вчинення ОСОБА_1 протиправних дій по відношенню до дітей за інкримінованим йому складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП у.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 39 постанови Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

У справі «Barbera, MesseguandJabardov. Spain» від 06 грудня 1998 року (п. 146) ЄСПЛ, вказано на те, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП, тобто вчинення насильства в сім"ї.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1, 2 ст.173-2 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за відсутності події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: