Справа № 303/6354/24
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.05.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., за участю захисника-адвоката Біловара Б. Ю., представника потерпілого ОСОБА_1 - адвоката Лишенко Н. С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/702/24 за апеляційною скаргою захисника-адвоката Біловара Б. Ю. на постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.08.2024.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка АДРЕСА_1 , громадянка України, визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) грн з конфіскацією тварини.

Стягнуто з ОСОБА_3 на 605,60 грн судового збору.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 745014 від 24.07.2024 та постанови судді від 27.08.2024 вбачається, що 15.07.2024 по вул. Миру, 14 у м. Мукачеві, ОСОБА_3 вигулювала собаку по місцю постійного утримання та порушила вимоги ч. 5 ст. 9 Закону України «Про захист тварин від жорсткого поводження», внаслідок чого собака вкусила потерпілого ОСОБА_1 . Своїми діями ОСОБА_3 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 154 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат Біловар Б. Ю. просить постанову суду від 27.08.2024 скасувати, а провадження у справі за ч. 3 ст. 154 КУпАП закрити. Вказує на те, що складений щодо ОСОБА_3 протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки у його фабулі не викладено суть адміністративного правопорушення, не вказано як саме і чи спричинено шкоду здоров`ю потерпілого або його майну, як це передбачено ч. 3 ст. 154 КУпАП, та не відображено цілком подію, що мала місце 15.07.2024 о 13 год 10 хв у м. Мукачеві. Матеріалами справи не встановлено наявності в діях ОСОБА_3 об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, а саме утримання собак у місцях, де це заборонено відповідними правилами, утримання незареєстрованих собак, приведення їх у громадські місця, вигулювання собак без повідків та намордників (крім собак, породи яких не внесені до переліку небезпечних порід собак) чи в не відведених для цього місцях, а також не прибирання екскрементів під час перебування тварини у громадському місці (крім вигулювання у спеціально відведених для цього місцях). Особою, яка склала протокол, незважаючи на бланкетну норму закону і всупереч вимогам КУпАП, не конкретизовано в чому саме полягає об`єктивна сторона правопорушення, оскільки згідно положень ч. 3 ст. 154 КУпАП, адміністративна

-2-

відповідальність настає за вчинення декількох різних діянь (бездіяльності), кожне з яких повинно бути прив`язаним до певного положення відповідного нормативно-правового акту. У протоколі зазначено, що ОСОБА_3 вигулювала собаку по місцю постійного утримання, внаслідок чого собака вкусила ОСОБА_1 , однак такі дії жодним чином не порушують умов абзацу 5 частини 5 статті 9 Закону України «Про захист тварин від жорсткого поводження», як про це вказано у фабулі протоколу, адже вказана норма не утворює жодних порушень саме за ч. 3 ст. 154 КУпАП. Посилається і на те, що працівником поліції, який склав протокол, всупереч вимог КУпАП, не вказано, у чому полягає суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, яка характеризуються наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу, не зазначено передбачених законодавством обставин справи в цілому, не відображено фабулу протоколу відповідно до події тощо. Крім того, санкція ч. 3 ст. 154 КУпАП передбачає обов`язкову конфіскацію тварини (собаки), однак у матеріалах справи відсутні відомості про собаку (її опис, порода, кличка, вік) та протокол її вилучення. У зв`язку з наявністю значної кількості порушень зі сторони працівників поліції, протокол необхідно було повернути до Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області для належного оформлення. Матеріали справи не містять підтвердження того, що собака, яка фігурує у матеріалах справи, відноситься до небезпечних порід відповідно до Переліку небезпечних порід, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 № 1164 «Деякі питання щодо небезпечних порід собак», якщо суть правопорушення стосується саме вигулу такої собаки. Відеозаписом, який міститься у матеріалах справи, не зафіксовано самого укусу, адже момент можливого укусу собакою потерпілого не можливо побачити при перегляді відеозапису через загородження приміщенням. Долучена до матеріалів справи медична документація у вигляді консультації травматолога викликає сумніви, адже заключення належним чином не подані як докази, а це є роздруківкою фото, зробленою на телефон, у зв`язку з чим стороною захисту було заявлено клопотання про витребування копії медичної документації консультації лікаря травматолога ОСОБА_4 щодо пацієнта ОСОБА_1 , яке безпідставно було залишено поза увагою суду першої інстанції. Наявні в матеріалах справи докази поза розумним сумнівом не доводять факт наявності в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП.

В запереченні на апеляційну скаргу представник потерпілого ОСОБА_1 адвокат Лишенко Н. С. вказує на те, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими, а постанова суду першої інстанції законною та належним чином вмотивованою. Вина ОСОБА_3 підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Недоліки, допущені працівником поліції при складанні протоколу, на які посилається захисник в апеляційній скарзі, не спотворюють змісту протоколу та не дають підстав для його визнання недопустимим. ОСОБА_3 у своїх письмових поясненнях по суті не заперечувала факту вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП. Відсутність у матеріалах справи даних щодо небезпечності собаки, у цій конкретній ситуації, не спростовує вини ОСОБА_3 , оскільки саме її дії як власника собаки, які виразилися у тому, що вона не вжила заходів щодо безпечного для інших осіб вигулювання належної їй собаки, знаходяться у причинному зв`язку з тим, що ця собака покусала потерпілого та заподіяла шкоду його здоров`ю. Під час розгляду справи судом першої інстанції, ОСОБА_3 не розкаялася, провину не визнала, не заперечила те, що і надалі має намір залишити собаку в дворі загального користування у вільному вигулі без додержання правил тримання собак, котів у населених пунктах. При цьому, після інциденту ОСОБА_3 в жодній формі не вибачилися перед потерпілим, не звернулася до закладу охорони здоров`я та не повідомила ветеринарну службу про випадок укусу, а також не доставила у ветеринарну установу

-3-

свою собаку, яка покусала людину, для огляду і карантинування протягом 10 днів, і надалі не намагається забезпечити виконання вимог норм і правил тримання власної собаки при умові обов`язкового забезпечення безпеки людей, які відвідують загальний двір.

Будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_3 та потерпілий ОСОБА_1 на розгляд справи щодо ОСОБА_3 не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли. За змістом ст. 294 КУпАП, неявка особи, яка притягується до відповідальності, та потерпілого на апеляційний розгляд справи не є перешкодою для розгляду справи. Тому, враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Адіментаріа проти Іспанії » від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_3 та потерпілого ОСОБА_1 , що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. 268, 269 КУпАП. При цьому, враховується думка захисника-адвоката Біловара Б. Ю., який не заперечував щодо розгляду справи без участі ОСОБА_3 , та думка представника-адвоката Лишенко Н. С., яка не заперечувала щодо розгляду справи без участі потерпілого ОСОБА_1 .

Заслухавши пояснення захисника-адвоката Біловара Б. Ю. на підтримання апеляційної скарги, представника потерпілого - адвоката Лишенко Н. С., яка заперечила щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Згідно до вимог ст. 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя зобов`язаний з`ясувати чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, необхідні для правильного вирішення справи. Постанова судді повинна бути законною і обґрунтованою.

Вказаних вимог закону суддя першої інстанції дотримався в повній мірі.

Постанова судді від 27.08.2024 щодо ОСОБА_3 винесена з дотриманням вимог вищевказаної статті цього Кодексу, згідно встановлених фактичних обставин вчиненого адміністративного правопорушення, яка ґрунтується на зібраних та досліджених доказах під час розгляду справи по суті.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і

-4-

кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Згідно ст. 1, 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» собаки відносяться до домашніх тварин. Правила утримання домашніх тварин установлюються органами місцевого самоврядування.

Відповідно до положень ст. 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» особи, які утримують домашніх тварин, мають право з`являтися з ними поза місцями їх постійного утримання (супроводжувати їх). Особа, яка супроводжує тварину, зобов`язана забезпечити: безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною; наявність повідка для здійснення вигулу собак та інших домашніх тварин, які можуть становити небезпеку для життя чи здоров`я людини, поза місцем постійного утримання таких тварин, а також намордника на собаках порід, що включені до Переліку небезпечних порід собак, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Під вигулюванням собак слід розуміти і залишення їх без контролю з боку господаря.

При супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду.

Диспозицією ст. 154 КУпАП передбачена відповідальність за утримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, утримання незареєстрованих собак, приведення їх у громадські місця, вигулювання собак без повідків та намордників (крім собак, породи яких не внесені до Переліку небезпечних порід собак) чи в не відведених для цього місцях, а також неприбирання власником тварини її екскрементів під час перебування тварини у громадському місці (крім вигулювання у спеціально відведених для цього місцях).

Частина 3 статті 154 КУпАП передбачає відповідальність за ці ж дії, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну.

З матеріалів справи та досліджених доказів апеляційним судом встановлено, що 15.07.2024 по вул. Миру, 14 у м. Мукачеві, ОСОБА_3 вигулювала собаку по місцю постійного утримання та порушила вимоги ч. 5 ст. 9 Закону України «Про захист тварин від жорсткого поводження», внаслідок чого собака вкусила потерпілого ОСОБА_1 . Незважаючи на невизнання ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні адміністративного

-5-

правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, її винуватість у вчиненні вказаного правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у постанові доказів.

Зокрема, вина ОСОБА_3 стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 745014 від 24.07.2024, яким зафіксовано обставини вчиненого правопорушення та який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП як щодо змісту, так і щодо форми; інформацією, яка міститься у рапорті працівника поліції від 15.07.2024; протоколом прийняття заяви ОСОБА_1 від 15.07.2024, згідно якої останній повідомляє про нанесення йому укусу собакою, власницею якої є ОСОБА_3 ; письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 15.07.2024, згідно яких остання визнає себе власницею собаки, яку утримує за місцем свого проживання; консультативним висновком лікаря травматолога від 16.07.2024, згідно якого в ході огляду ОСОБА_1 виявлено поверхневе садно лівої гомілки (укус собаки); відеозаписом вчиненого правопорушення.

Апеляційний суд визнає неспроможними доводи апеляційної скарги про те, що складений щодо ОСОБА_3 протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки у його фабулі не викладено суть адміністративного правопорушення, не вказано як саме і чи спричинено шкоду здоров`ю потерпілому або його майну, як це передбачено ч. 3 ст. 154 КУпАП, та не відображено цілком подію, що мала місце 15.07.2024 о 13 год 10 хв у м. Мукачеві.

Зокрема, у протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 745014 від 24.07.2024 зазначено: дату і місце його складення; посаду, прізвище, ім`я та по батькові працівника поліції, який склав протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 , місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а також зазначено, що ОСОБА_5 роз`яснено її права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

Матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейським офіцером громади Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_6 законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки поліцейським дотримано вимоги ч. 2 ст. 251, ст. 256, 268 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 745014 від 24.07.2024 складено відповідно до вимог, встановлених ст. 256 КУпАП, уповноваженим на такі дії працівником поліції, у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку, встановлених законом.

Окрім того апеляційний суд зауважує, що за фактом подій, під час яких потерпілому ОСОБА_1 собакою було завдано тілесні ушкодження останній звернувся із відповідною заявою до Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області 15.07.2024, про що свідчить протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 15.07.2024. Починаючи з вказаної дати працівниками поліції проводилась перевірка за фактом вказаної заяви та за наслідками якої встановлено наявність ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, таким чином протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 складено 11.10.2024, що свідчить про дотримання строків складення протоколу, встановлених ч. 2 ст. 254 КУпАП.

За таких обставин, на думку апеляційного суду, наведені докази є належними, допустимими, взаємопов`язаними між собою і достатніми для доведення вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП.

При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження сторони захисту про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи не знайшли свого підтвердження.

Зі змісту письмових пояснень ОСОБА_3 вбачається, що остання не заперечує, що є власницею собаки, яка час від часу гуляє у дворі загального користування без нагляду.

-6-

З письмових пояснень потерпілого ОСОБА_1 вбачається, що під час візиту до адвоката у дворі біля офісу на нього гавкала і кидалась під ноги собака невідомої породи, власником якої є ОСОБА_3 , після чого він виявив на лівій нозі укус.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про наявність у потерпілого ОСОБА_1 підстав для обмови ОСОБА_3 , у тому числі шляхом надання неправдивих свідчень. На наявність таких даних сторона захисту не посилається.

З медичної документації, зокрема, консультації травматолога від 16.07.2024 слідує, що при огляді пацієнта ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було встановлено діагноз: W54.0 поверхневе садно лівої гомілки (укус собаки). Рекомендовано консультацію радіолога, зміну а/с пов`язок, амбулаторне лікування.

Твердження сторони захист про те, що долучена до матеріалів справи медична документація у вигляді консультації травматолога викликає сумніви, адже заключення належним чином не подані як докази, а це є роздруківкою фото, зробленою на телефон, апеляційний суд визнає безпідставними і такими, що не спростовують встановленого ОСОБА_1 діагнозу.

Отже, судом першої інстанції достовірно встановлено, що ОСОБА_3 неналежно утримувала собаку невідомою породи, тобто залишила його без нагляду та контролю, внаслідок чого собака накинулася на потерпілого та вкусила його, завдавши шкоду його фізичному здоров`ю, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 3 ст. 154 КУпАП.

Таким чином дані, викладені в протоколі, відповідають фактично встановленим обставинам правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП.

Із урахуванням наведеного, неспроможними та безпідставними є і доводи апеляційної скарги про те, що матеріалами справи не встановлено наявності в діях ОСОБА_3 об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, а саме утримання собак у місцях, де це заборонено відповідними правилами, утримання незареєстрованих собак, приведення їх у громадські місця, вигулювання собак без повідків та намордників (крім собак, породи яких не внесені до переліку небезпечних порід собак) чи в не відведених для цього місцях, а також не прибирання екскрементів під час перебування тварини у громадському місці (крім вигулювання у спеціально відведених для цього місцях).

Із цих підстав, не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про те, що особою, яка склала протокол, не конкретизовано в чому саме полягає об`єктивна сторона правопорушення, а дії ОСОБА_3 жодним чином не порушують умов абзацу 5 частини 5 статті 9 Закону України «Про захист тварин від жорсткого поводження», як про це вказано у фабулі протоколу.

Не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 с т. 154 КУпАП, і доводи апеляційної скарги про те, що працівником поліції у протоколі не вказано, у чому полягає суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, а відеозаписом, який міститься у матеріалах справи, не зафіксовано самого укусу, адже момент можливого укусу собакою потерпілого не можливо побачити при перегляді відеозапису через загородження приміщенням.

На переконання апеляційного суду, ОСОБА_7 , реалізувавши своє право на утримання собаки, повинна була неухильно дотримуватись правил утримання тварин, передбачати ймовірні наслідки та вживати невідкладних заходів щодо їх відвернення.

Недоліки, допущені працівником поліції при складанні протоколу, на які посилається захисник в апеляційній скарзі, не спотворюють змісту протоколу та не дають підстав для його визнання недопустимим, чи направлення матеріалів справи для належного оформлення.

-7-

Твердження сторони захисту про те, що матеріали справи не містять відомостей про собаку (її опис, порода, кличка, вік) та протокол її вилучення, а також про те, що собака, яка фігурує у матеріалах справи, відноситься до небезпечних порід відповідно до Переліку небезпечних порід, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 № 1164 «Деякі питання щодо небезпечних порід собак», якщо суть правопорушення стосується саме вигулу такої собаки, апеляційний суд також відхиляє як такі, що не впливають на висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні правопорушення, а також не дають підстав для скасування оскаржуваної постанови.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд звертає увагу на те, що такі не спростовують вини ОСОБА_3 , оскільки саме її дії як власника собаки, які виразилися у тому, що вона не вжила заходів щодо безпечного для інших осіб вигулювання належної їй собаки, знаходяться у причинному зв`язку з тим, що ця собака покусала потерпілого та заподіяла шкоду його здоров`ю.

Тому, доводи про те, що наявні в матеріалах справи докази поза розумним сумнівом не доводять факт наявності в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, не знаходять свого підтвердження, повністю спростовуються наведеними вище судженнями, а відтак визнаються неспроможними і такими, що спрямовані на уникнення ОСОБА_3 від відповідальності за вчинене нею правопорушення.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суддя, дослідивши докази та надавши їм оцінку в їх сукупності, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП. З таким висновком погоджується і апеляційний суд.

Також апеляційний суд констатує, що при вирішенні питання про накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення, суд першої інстанції належним чином врахував вимоги ст. 33 КУпАП, характер та обставини вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини та майновий стан, і прийшов до вірного висновку про необхідність накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян із конфіскацією тварини, яке є мінімальним відповідно до санкції ч. 3 ст. 154 КУпАП, і на думку апеляційного суду сприятиме вихованню правопорушника в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, тобто відповідає передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

При цьому, апеляційний суд враховує те, що ОСОБА_3 не розкаялася, провину не визнала, а наданими потерпілою стороною доказами підтверджено, що собака і надалі час від часу перебуває у дворі загального користування у вільному вигулі без додержання правил тримання собак, котів у населених пунктах. Також у матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що після інциденту ОСОБА_3 вибачилася перед потерпілим, зверталася до закладу охорони здоров`я та повідомляла ветеринарну службу про випадок укусу, а також доставляла у ветеринарну установу свою собаку, яка покусала людину, для огляду і карантинування протягом 10 днів, і на даний момент намагається забезпечити виконання вимог норм і правил тримання власної собаки при умові обов`язкового забезпечення безпеки людей, які відвідують загальний двір.

Враховуючи вищевикладене, під час апеляційного перегляду справи за доводами апеляційної скарги захисника-адвоката Біловара Б. Ю., апеляційним судом не встановлено неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування постанови судді від 27.08.2024, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

-8-

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що стороною захисту не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі про витребування доказів, не заявлялось.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Біловара Б. Ю. залишити без задоволення, а постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.08.2024 про притягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 154 КУпАП,- без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя