Справа №150/333/25
Провадження по справі №3/150/5/209/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року с. Мазурівка

Суддя Чернівецького районного суду Вінницької області Цимбалюк Л.П., розглянувши матеріали, які надійшли від відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, працюючого начальником дільниці №3 випробувальної лабораторії ТОВ «Трансекспертгруп» смт. Чернівці, вул. Святомиколаївська, 170 Могилів Подільського району Вінницької області

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.127-1 КУпАП, -

ВСТАНОВИЛА:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №300194, складеного 14.04.2025 інспектором 2 взводу 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області Клюса Д.О., 20.03.2025 о 13 год. 26 хв. ОСОБА_1 , який працює на посаді начальника дільниці №3 вимірювальної лабораторії ТОВ «Трансекспертгруп», що уповноважений на проведення обов`язкового технічного контролю, видав протокол ОТК №01164-00068-25 на транспортний засіб MERCEDES-BENZ Sprinter 312 D, державний номерний знак НОМЕР_1 з порушенням Порядку проведення ОТК, а саме, до реєстру результатів обов`язкового технічного контролю транспортних засобів внесена інформація про результати обов`язкового технічного контролю вище зазначеного транспортного засобу, у якій показник одометра становить 46175, а зафіксований на фотографії показник одометра становить 461754, чим порушив п.18 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів №137 від 30.01.2012 року.

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.127-1 КУпАП.

ОСОБА_1 зазначив, що вказані в протоколі дані були внесені помилково, але на технічний стан транспортного засобу вказані обставини не вплинули. Як вбачається з висновку про визнання протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу не дійсним, а також з листа Головного сервісного центру МВС регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях (філія ГСЦ МВС), зазначений протокол перевірки ТЗ визнано недійсним. Вказаний висновок вважає неправомірним таким, що порушує його права та впливає на подальшу репутацію їхнього підприємства у сфері обслуговування транспортних засобів шляхом проведення перевірки на їх справність. Протоколом перевірки технічного стану транспортних засобів №01164-00068-25, вказані недоліки усунуті. З наведених підстав просив провадження закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127-1КУпАП.

Дослідивши та оцінивши в сукупності матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до пункту 12 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів, технічного опису та зразка протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу, затвердженого постановою КМУ від 30.01.2012 за №137, обов`язковий технічний контроль транспортного засобу проводиться після здійснення його зовнішнього огляду з метою ідентифікації транспортного засобу, звірки ідентифікаційних номерів та номерних знаків транспортного засобу з даними реєстраційних документів, встановлення комплектності.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.3 Постанови КМУ №512 від 31.05.2012 року суб`єкти здійснення обов`язкового технічного контролю транспортних засобів через осіб, що отримали доступ до реєстру результатів обов`язкового технічного контролю транспортних засобів, забезпечують кожної робочої зміни внесення до реєстру результатів обов`язкового технічного контролю транспортних засобів інформації про результати обов`язкового технічного контролю транспортних засобів, яка зазначена в протоколі перевірки технічного стану транспортного засобу чи акті невідповідності технічного стану транспортного засобу разом з матеріалами фотофіксації процесу проведення обов`язкового технічного контролю транспортного засобу, результатами випробувань гальмових систем, спалин двигуна, світлопропускання стекол, крім транспортних засобів з наявним маркуванням стекол згідно з технічними приписами R43 та за відсутності додаткового покриву, що зменшує світлопропускання, а також про пошкоджені або зіпсовані бланки протоколів перевірки технічного стану транспортного засобу.

Головний сервісний центр МВС забезпечує проведення моніторингу інформації про результати обов`язкового технічного контролю, що є основною формою контролю за діяльністю суб`єктів здійснення обов`язкового технічного контролю. Порядок проведення моніторингу інформації про результати обов`язкового технічного контролю, що передається суб`єктами здійснення обов`язкового технічного контролю до загальнодержавної бази даних, затверджується МВС.

Протокол перевірки технічного стану транспортного засобу визнається територіальним органом з надання сервісних послуг МВС недійсним у разі: видачі суб`єктом здійснення обов`язкового технічного контролю транспортних засобів протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу з порушенням Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 за № 137 (Офіційний вісник України, 2012 р., № 16, ст. 581), або Вимог до перевірки конструкції та технічного стану колісного транспортного засобу, методів такої перевірки, затверджених наказом Мінінфраструктури від 26 листопада 2012 року №710; отримання від органів державного нагляду (контролю), Національної поліції інформації про перебування транспортного засобу в непридатному для експлуатації стані (пошкоджений унаслідок дорожньо-транспортної пригоди або розукомплектований, у зв`язку з чим непридатний до експлуатації) або встановлення за результатами перевірки, проведеної з використанням спеціальних пристроїв (приладів), невідповідності технічного стану транспортного засобу та його обладнання вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації; виявлення під час надання адміністративних послуг територіальним органом з надання сервісних послуг МВС невідповідності конструкції, технічного стану транспортного засобу, його обладнання вимогам, встановленим до такого транспортного засобу.

В диспозиції ч.1 ст.127-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за видачу документа про технічну справність транспортного засобу, що підлягає обов`язковому технічному контролю, з порушенням порядку проведення перевірки технічного стану такого транспортного засобу.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст.127-1 КпАП України, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху; об`єктивна сторона правопорушення виражається у таких формах: 1) видача документа про технічну справність транспортного засобу, що підлягає обов`язковому технічному контролю, з порушенням порядку проведення перевірки технічного стану такого транспортного засобу 2) видача документа про технічну справність транспортного засобу, що підлягає обов`язковому технічному контролю, без проведення перевірки його технічного стану; 3) видача спеціального знака державного зразка з порушенням встановленого Законом порядку укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю. Суб`єкт адміністративного проступку - спеціальний (посадові особи). Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Крім цього, суб`єктом адміністративного проступку, передбаченого ч.1 ст.127-1 КпАП України, є посадова особа.

У відповідності до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.127-1 КУпАП надано протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №300194, складений 14.04.2025; копію реєстраційної картки транспортного засобу MERCEDES-BENZ Sprinter 312 D, державний номерний знак НОМЕР_1 ; висновок головного спеціаліста відділу організації технічного контролю транспортних засобів регіонального сервісного центру ГСЦ ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях (філії ГСЦ МВС) від 21.03.2025 про визнання протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу №01164-00068-25 від 20.03.2025 недійсним.

Однак, як вбачається із матеріалів справи, у такій справі відсутні докази, які б свідчили, що ОСОБА_1 є посадовою особою, що уповноважена на видачу відповідних документів, а також докази покладення на нього відповідних обов`язків, за порушення яких він притягається до адміністративної відповідальності за ст.127-1 КУпАП.

Одним із завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом (ст.245 КУпАП).

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 7 КУАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності зі ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, Конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції її законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом» (п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Згiдно із статею 62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Уci сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Аналогічна норма міститься і в ст.62 Конституції України. Рішенням Конституційного суду України від 20.10.2011 року №12-рп/2011 у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України, яке є обов`язковим до виконання на території України, встановлено, що обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду» є джерелом національного права.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст.62 Конституції України). Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення. Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п.110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія Вестберґа таксі Актіеболаґ та Вуліч проти Швеції (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97). ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)» (справи «Малофєєв проти Росії», рішення від 30.05.2013 року та «Карелін проти Росії», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року).

Враховуючи те, що адміністративні матеріали не містять доказів вчинення ОСОБА_1 20.03.2025 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.127-1 КупАП, суд приходить до переконання про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.127-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст.40-1 КУпАП.

Оскільки провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.127-1 КупАП слід закрити, а судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, на яку накладено адміністративне стягнення, то судовий збір слід віднести на рахунок держави.

На підставі наведеного, відповідно до ст.221, п.1 ч.1 ст.247 КУпАП та керуючись ст., ст.9, 40-1, 251, 256, 280, 283, 284, 287, 291, 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі за ч.1 ст.127-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 , закрити, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення віднести на рахунок держави.

Постанова може бути оскаржена згідно статей 287-289 КУпАП особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, потерпілим протягом десяти днів з дня її винесення.

В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк може бути поновлено органом, правомочним розглядати дану справу.

СУДДЯ: Л.П. ЦИМБАЛЮК