Справа № 163/1734/24 Провадження №33/802/301/25 Головуючий у 1 інстанції:Павлусь О. С.
Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2025 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., за участі захисника ОСОБА_1 адвоката Шевченка Д.С. (в режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 адвоката Шевченка Дмитра Сергійовича на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 27 березня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою судді ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , приватного підприємця, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Також з ОСОБА_1 в дохід держави стягнуто 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. судового збору.

Так, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 28 липня 2024 року о 00:10 год. на 488 км. автодороги М-07 керував автомобілем марки «Ауді», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 (а) ПДР України та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із такою постановою судді, захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Шевченко Д.С. подав апеляційну скаргу в якій зазначає, що вона є необґрунтованою та незаконною через невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Зазначає про те, що ОСОБА_1 свою провину не визнавав і не визнає, висловлював категоричну незгоду щодо складених відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та інших адміністративних матеріалів. Він пояснив, що працівники поліції не роз`яснили йому підстав зупинки та порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, а відразу ж наголосили на необхідності проходження огляду, не пояснивши якого саме огляду. При цьому, працівники поліції не повідомили ОСОБА_1 жодних ознак алкогольного сп`яніння, а тому і не було підстав для його проходження. Фактично ОСОБА_3 був введений оману працівниками поліції. Крім того, з тим результатом, який був встановлений на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу ОСОБА_1 не був згідний та бажав проїхати в медичний заклад для проходження огляду, однак працівники поліції такого його права не забезпечили, а навпаки - переконували, що там він буде проходити огляд за допомогою аналогічного спеціального технічного приладу, який покаже такий же результат. Відповідно ж акт огляду ОСОБА_1 не підписував, оскільки не був згідний з його результатом, а пояснення, які зазначені у протоколі він написав виключно під тиском працівників поліції з їх слів. Також він повідомляв працівникам поліції про те, що має проблеми зі здоров`ям, переніс хірургічне втручання внаслідок чого вживає лікарські засоби та заспокійливе. Тому захисник переконаний, що працівниками поліції було порушено порядок проведення огляду, у зв`язку з чим він вважається недійсним та не може братись до уваги в якості належного і допустимого доказу винуватості. Безпідставною також була зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , оскільки не було повідомлено причин зупинки, які передбачені законодавством. Той відеозапис, який наявний в матеріалах справи також є неналежним і недопустимим доказом, оскільки він не відображає усіх подій, які відбувались на місці зупинки транспортного засобу, хоча у відповідності до законодавства повинен був бути безперервним. Проте, суддя місцевого суду цього не врахувала, хоча про такі обставини наголошувалось в судовому засіданні. Зважаючи на викладене, захисник вважає, що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Посилаючись на вищевикладене, апелянт просить скасувати оскаржувану постанову судді та закрити провадження у справі щодо нього на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Окрім того, захисник у поданому до апеляційного суду клопотанні зазначає про те, що якщо суд апеляційної інстанції не знайде підстав для скасування оскаржуваної постанови, то на його думку, є підстави для її зміни в частині адміністративного стягнення, а саме призначення його у виді штрафу, однак без позбавлення права керування транспортними засобами. З цього приводу, вказує про те, що право керування ОСОБА_1 необхідне для того аби забезпечувати його сімю.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до суду не з`явився. Враховуючи це, а також відсутність клопотання цієї особи про відкладення розгляду справи, апеляційний суд вважає, що розгляд справи можливо провести у відсутності ОСОБА_5 .

Перевіривши матеріали справи та доводи поданої апеляційної скарги в її межах, заслухавши захисника ОСОБА_1 адвоката Шевченка Д.С., який скаргу підтримав та просив задовольнити, апеляційний суд доходить наступного висновку.

За положеннями ст.245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.247, 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Апеляційний суд вважає, що судом вжито всіх заходів, передбачених КУпАП для з`ясування питання і, зокрема про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому вищевказаний висновок суду є правильним і повністю відповідає вимогам ст.280 КУпАП.

Так, ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона якого відповідно до диспозиції цієї норми закону, серед іншого, полягає у керуванні особою (водієм) транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, за положеннями ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За положеннями ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

У поданій апеляційній скарзі сторона захисту вказує про недоведеність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки такий не підтверджується належними і допустимими доказами.

Проте, такі доводи на увагу суду не заслуговують з огляду на таке.

Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення, за обставин зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами, яким надана відповідна юридична оцінка у їх сукупності. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №699724 від 28.07.2024, за змістом якого ОСОБА_1 28 липня 2024 року о 00:10 год. на 488 км автодороги М-07 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, який він підписав та отримав копію. В поясненнях зазначив, що вживав пиво на протязі останніх 6 годин;

- роздруківкою із спеціального технічного приладу «Drager 6820» від 28.07.2024, наряду з актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з яких вбачається, що ОСОБА_1 як водій маючи ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці) проходив огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, і за його результатом перебував в стані алкогольного сп`яніння 0,82 проміле, і це, як вбачається з матеріалів справи фіксувалось на боді-камеру, відеозапис чого міститься в матеріалах справи. Роздруківка підписана ОСОБА_1 , а від підпису акту він відмовився, хоча зазначено, що з результатом згідний;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 28.07.2024, з якого вбачається, що ОСОБА_1 як водій транспортного засобу маючи явні ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці) не доставлявся в медичний заклад і це, як вбачається з матеріалів справи, фіксувалось на боді-камеру, згідно з яким медичний огляд не проводився, так як будучи згідним з результатом огляду на місці зупинки транспортного засобу, не виявив бажання проходити медичний огляд;

- письмовим зобов`язанням ОСОБА_1 від 28.07.2024 відповідно до якого він зобов`язався не керувати транспортним засобом протягом 24 годин з причин складення щодо нього протоколу за ст.130 КУпАП;

- рапортом працівника поліції від 28.07.2024, де фактично викладено ті ж обставини, що й в протоколі про адміністративне правопорушення;

- відеозаписами з боді-камери працівника поліції, на яких зафіксовано події, що викладені у протоколі. Зокрема, на відеозаписах зафіксовано факт зупинки транспортного засобу за кермом якого перебував ОСОБА_1 під час дії комендантської години і в якого в ході спілкування були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. У зв`язку з цим, ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу або ж в медичному закладі. Він виявив бажання пройти такий огляд на місці зупинки. Результат огляду був позитивний 0,82 % проміле алкоголю, з яким ОСОБА_1 не погодився та виявив бажання пройти медичний огляд в медичній установі. Проте, через певний проміжок часу ОСОБА_1 змінив свою позицію щодо результатів огляду на місці зупинки транспортного засобу, тобто погодився з ним та не виявив бажання їхати проходити медичний огляд. Після цього, працівниками поліції складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, який ОСОБА_1 підписав та отримав його копію. Зафіксованим є також факт ознайомлення його з правами, передбаченими чинним законодавством.

Окрім того, допитані в судовому засіданні суду першої інстанції свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (працівники поліції) пояснили, що ОСОБА_4 був зупинений під час комендантської години, в якого під час спілкування були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. У зв`язку з цим, на їх пропозицію він погодився пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу. Огляд показав позитивний результат з яким ОСОБА_1 погодився, у зв`язку з чим і було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що пояснення цих свідків наряду з іншими доказами є такими, що підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, яке йому інкримінується. Тому апеляційні доводи в цій частині є безпідставними.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, є повністю доведеною доказами, що містяться в матеріалах справи і, які суд вважає належними та допустимими в розумінні ст.251 КУпАП.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, оскаржувана постанова судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а накладене на нього адміністративне стягнення повністю відповідає вимогам ст.23, 33 КУпАП.

При цьому, безпідставними є доводи сторони захисту про те, що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, оскільки повністю спростовується вищенаведеним.

Твердження апелянта про безпідставну зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 до уваги не приймаються, оскільки він був зупинений під час комендантської години, і це як вбачається з відеозапису було озвучено йому. З цього приводу суд першої інстанції обґрунтував своє рішення відповідними мотивами, з якими повністю погоджується апеляційний суд.

Посилання на недопустимість результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння, у тому числі із посиланням на те, що ОСОБА_1 не погоджуючись з результатом пройденим на місці зупинки транспортного засобу виявив бажання пройти такий огляд в медичній установі, є повністю неприйнятними, оскільки, як вбачається з матеріалів справи і, зокрема - відеозапису, йому після проходження огляду на місці події було запропоновано пройти медичний огляд, на що він спочатку погодився, проте згодом погодився з результатом огляду та відповідно не виявив бажання їхати в медичний заклад.

Окрім того, ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу було наголошено на виявлених у нього ознаках алкогольного сп`яніння, що й стало причиною проходження такого огляду і це є зафіксованим на відеозаписі з боді-камери. Тому в цій частині апеляційні доводи до уваги не приймаються.

Відсутні будь-які докази чи дані, які містяться на відеозаписі щодо фізичного або ж психологічного тиску з боку працівників поліції на ОСОБА_1 , або введення його в оману при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння. У зв`язку з чим, апеляційний суд не вбачає жодних порушень з боку працівників поліції з приводу проведення процедури огляду на стан сп`яніння, що могло б потягнути недійсність таких результатів.

Безпідставними є також доводи апелянта про недопустимість в якості належного і допустимого доказу відеозапису із посиланням на те, що він не є безперервним, що на його думку не містить усіх обставин, оскільки такий відеозапис містить усю необхідну інформацію про події, які відбувались за участі ОСОБА_1 та поліцейських та фактично наряду з іншими доказами підтверджує винуватість ОСОБА_5 .

Таким чином, вищенаведені та усі інші доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі, а також поданих до суду письмових клопотаннях щодо незаконності судового рішення та перевірені у порядку ст.294 КУпАП, жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП шляхом закриття провадження на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Окрім того, безпідставними є також доводи апелянта про можливість зміни адміністративного стягнення, застосованого до ОСОБА_1 , тобто без застосування додаткового позбавлення права керування транспортними засобами, з огляду на таке.

Так, санкцією ч.1 ст.130 КУпАП для водіїв передбачено єдиний та безальтернативний вид стягнення, - такий як штраф в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Апеляційний суд вважає, що положення ст.23, 33 та 130 КУпАП суддею першої інстанції при призначенні адміністративного стягнення ОСОБА_1 були дотримані в повному обсязі, оскільки застосоване щодо нього стягнення повністю відповідає санкції статті, інкримінованого йому правопорушення і фактично є єдиним та безальтернативним видом стягнення.

Законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі, або ж зміни в частині адміністративного стягнення, з мотивів яких просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова судді щодо ОСОБА_1 , - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 адвоката Шевченка Дмитра Сергійовича залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 27 березня 2025 року, без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк