Справа № 513/455/25
Провадження № 3/513/360/25
Саратський районний суд Одеської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2025 року суддя Саратського районного суду Одеської області Миргород В.С., при секретарях судового засідання: Русавській Н.В., Аркуші І.О. за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли з НОМЕР_1 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , інспектора прикордонної служби вищої категорії начальника 1 групи інспекторів прикордонної служби (кулеметника) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) військової частини НОМЕР_2 , посвідчення № НОМЕР_3 від 27 вересня 2021 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , до адміністративної відповідальності не притягувалася, якій роз`яснено вимоги ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, клопотань не надходило,-

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-18 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 331466Е від 27 березня 2025 року за результатами службового розслідування було встановлено, що 08 березня 2025 року о 06 годині 20 хвилин отримано інформацію від представника прикордонної поліції Ресмпубліки Молдова про те, що на ділянці прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) в районі проміжного прикордонного знаку № 0645/07, затримано трьох громадян України, які у подальшому звернулися до влади країни з клопотанням про надання їм статусу біженця або додаткового захисту на території Республіки Молдова. В період з 08 години 00 хвилин 08 березня 2025 року головний сержант ОСОБА_2 , виконувала охорону державного кордону України в прикордонному наряді «Оператор комплексів спеціальних технічних засобів» всп « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В). Виходячи з вищевикладеного інспектором прикордонної служби вищої категорії начальником 1 групи інспекторів прикордонної служби (кулеметника) всп « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) головним сержантом ОСОБА_3 (п/н «ОКСТЗ») в період з 01 години 19 хвилин по 01 годину 51 хвилина 08 березня 2025 року відеоспостереження здійснювалось в невизначених спектрах у відповідності до картки наказу, своїми діями остання порушила п. 6 та абзацу 1 пункту 7 глави 2 розділу ІІ та абзаців 13 пункту 18 глави 2 розділу ІІ «Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України» затвердженої наказом Міністерством внутрішніх справ України від 19 жовтня 2015 року № 1261, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року № 1391/27836 та вимог п. 1 та абзацу 3 п. 5 наказу НОМЕР_1 прикордонного загону від 05 березня 2025 року № 607-АГ «Про використання особистих засобів мобільного зв`язку» статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, та допустила правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-18 КУпАП.

У судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вину не визнала, суду пояснила, що 08 березня 2025 року в період з 2 години по шосту годину відпочивала та надала суду, як доказ завірену копію Карту-Наказ прикордонного наряду «ОКСТЗ» відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_1 прикордонного загону.

Виходячи із сталої практики Європейського суду з прав людини ( рішення у справі «Еркапіч проти Хорватії» від 25.04.2013 року) з приводу дотримання національними судами під час розгляду справ п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, згідно якої «за відсутності суттєвих підстав для протилежного, поняття справедливого судового розгляду вимагає надавати більшого значення свідченням, наданими у суді, порівняно з протоколами допитів осіб на попередньому слідстві, оскільки останні являють собою, передусім, процес збору стороною обвинувачення інформації на підтримку своєї позиції».

Суд приймає до уваги свідчення та надані докази ОСОБА_1 , які вона надала безпосередньо в суді, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини.

Заслухавши пояснення особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі, суд приходить до таких висновків.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він містить: об`єкт; об`єктивну сторону; суб`єкт; суб`єктивну сторону.

Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Оцінюючи надані суду для дослідження докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Під час розгляду справ про адміністративні правопорушення необхідно дотримуватися принципів диспозитивності, свободи в поданні учасниками справи суду доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, забезпечення права на захист, верховенства права, а також прецедентної практики Європейського суду з прав людини, спрямованої на додержання положень ст. 6 Конвенції, відповідно до якої стандарти та вимоги кримінального провадження поширюються на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа "Надточій проти України" рішення від 15.05.2008 року, справа Озтюрк проти Німеччини " рішення від 21.02.1984 року, «Маліге проти Франції» рішення від 23.09.1998 року, «Гурепко проти України » від 08.04.2010 року).

Тобто, законною підставою для накладення на конкретну особу адміністративного стягнення є достатні дані про вчинення цією особою правопорушення, за яке і накладається дане стягнення.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 172-18 КУпАП передбачена відповідальність за Порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України.

Частиною 2 статті 172-18 КУпАП передбачено відповідальність за діяння, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду.

Об`єктом правопорушення є несення прикордонної служби.

Диспозиція вказаної статті передбачає відповідальність за порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, вчинені в умовах особливого періоду.

Об`єктивна сторона передбачає дію або бездіяльність у вигляді порушення правил несення прикордонної служби. Порушеннями правил несення прикордонної служби можуть бути визнані: а) вчинення дій, що прямо забороняються військовослужбовцю, який перебуває в прикордонному наряді (відхилення від маршруту чи залишення місця несення служби, якщо це не пов`язано з надзвичайними обставинами, вживання алкогольних напоїв, сон на посту, розкладання багаття чи демаскування себе іншим способом, безпідставне застосування зброї, самостійне відключення сигналізаційних комплексів чи окремих їх ділянок, а також їх інформаційних табло або радіолокаційних станцій, відволікання від несення служби, дання згоди на перетинання державного кордону сторонніми особами тощо); б) невиконання або неналежне виконання дій, що забезпечують охорону державного кордону (неуважний огляд місцевості, невжиття заходів до затримання порушників державного кордону або залишення без належної охорони затриманих осіб, недотримання правил застосування зброї або правил маскування тощо).

Суб`єктом правопорушення є військовослужбовець, який входить до складу наряду з охорони державного кордону України. Таким нарядом визнається група озброєних прикордонників, що виконують наказ по охороні державного кордону України.

Зі змісту статей 7, 254, 279 КУпАП вбачається, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.ст. п. 2 ч. 1 ст. 278 КУпАП, орган який розглядає справу про адміністративне правопорушення, вирішує також питання, чи правильно складено протокол про адміністративне правопорушення, чи відповідає він ст. 256 КУпАП і виходячи з цього, не вправі вийти за межі протоколу.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 331466Е від 27 березня 2025 року вбачається, що ОСОБА_1 ставиться в провину порушення вимог п. 6 та абзацу 1 пункту 7 глави 2 розділу ІІ, та абзаців 13 пункту 18 глави 2 розділу ІІ «Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України» затвердженої наказом Міністерством внутрішніх справ України від 19 жовтня 2015 року № 1261, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року № 1391/27836, та вимог п. 1 та абзацу 3 п. 5 наказу НОМЕР_1 прикордонного загону від 05 березня 2025 року № 607-АГ «Про використання особистих засобів мобільного зв`язку» та статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV. Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів. Відповідно дост.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

У відповідності дост.252 КУпАП оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

З Карти-Наказу прикордонного наряду «ОКСТЗ» відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_1 прикордонного загону у складі прикордонного наряду ОСОБА_4 , встановлено що зазначена особа повинна нести службу в період з 10:00-12:00; 14:00-16:00; 18:00-20:00; 22:00-02:00 07 березня 2025 року по 06.00-08-00 08 березня 2025 року та відповідно до робочого зошиту старшого зміни прикордонних нарядів впс Фараонівка (тип В) розпочатого 01.01.2025 року та розподілу часу, вбачається, що ОСОБА_1 з другої години до шостої години 08.03.2025 року, відпочивала, натомість з висновку службового розслідування вбачається, що біспектральна камера встановлена на вежі мобільного оператора «Лайф», здійснювала пересування трьох осіб в бік державного кордону, а саме: -в період з 02г.00хв.23с. по 02г.33с. 08.03.2025 в лісосмузі на напрямку п/зн №0645/11,

-в період з 02г.11хв.43с. по 02г.12хв08с. 08.03.2025 в лісосмузі на напрямку п/зн №0645/09,

-в період з 02г.17хв.48с. по 02г.17хв55с. 08.03.2025 в лісосмузі на напрямку п/зн №0645/09, в зазначений період часу службу в п/н «ОКСТЗ» ніс молодший сержант ОСОБА_5 , що прямо спростовує викладене у протоколі про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 331466Е від 27 березня 2025 року, складеного відносно ОСОБА_1 .

Матеріали справи не містять жодних підтверджуючих доказів, що саме ОСОБА_6 вчинила порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, вчинені в умовах особливого періоду.

У справі «Карелін проти Росії» ЄСПЛ зазначив, що є недопустимим з боку суду, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, уточнення у судовому засіданні фабули правопорушення, усунення розбіжностей та неточностей, що мали місце у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки такі дії є порушенням ч.1 ст.6 «Про захист прав людини і основоположних свобод», тобто порушено принцип рівності сторін і змагальності судового процесу. За таких умов, особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом.

За приписами КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2,4, 7 та 11 до Конвенції» ратифіковано вказану Конвенцію.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 даного Закону, суди при розгляді справ застосовують Конвенцію і практику ЄСПЛ як джерело права.

Порядок реалізації Конвенції та рішень ЄСПЛ визначено Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Відповідно до ч. 1 ст. 17 даного Закону, суди при розгляді справ застосовують Конвенцію і практику ЄСПЛ як джерело права. Як встановлено рішенням ЄСПЛ у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 р., провадження у справах про адміністративні правопорушення вважається кримінальними у розумінні Конвенції. У справі «Надточій проти України» ЄСПЛ зазначив, що Уряд України визнав кримінально-правовий характер КУпАП.

Аналогічні положення фактично висловлені Європейським судом з прав людини в остаточному рішенні від 06.06.2018 у справі «Михайлова проти України», який зазначав, що в ситуації, коли суд за відсутності прокурора та особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, вимушений взяти на себе функцію пред`явлення та, що є більш важливим, нести тягар підтримки обвинувачення під час усного розгляду справи, можуть виникнути сумніви в наявності достатніх гарантій, здатних усунути обґрунтовані сумніви щодо негативного впливу такого процесу на безсторонність суду.

Конституційний Суд України у рішенні від 11.10.2011 (справа № 10-рп/2011) наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення». У цьому рішенні Суд поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

За вище викладених обставин, суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-18 КУпАП, належними та допустимими доказами.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 172-18, 247, 283, 284, 285, 287, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-18 КУпАП закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Повний текст постанови складений 29.04.2025 року.

Суддя В. С. Миргород