БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 3/356/87/25
Справа № 356/119/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2025 Березанський міський суд Київської області у складі судді Дудар Т.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 4 ст. 121 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 248144 від 15.02.2025, у день складення протоколу 15.02.2025 о 21:40:00 автодорога Київ-Харків 77 км водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mercedes, д.н.з. НОМЕР_1 , який не пройшов обов`язковий технічний контроль. Правопорушення вчинено повторно протягом року, постанова ЕНА 3928628 від 24.01.2025 за ст. 121 ч. 3, чим порушив п. 31.3 б ПДР експлуатація ТЗ, які не пройшли обов`язковий технічний контроль. ОСОБА_1 вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 121 КУпАП.

Права, передбачені ст. 268 КУпАП, ОСОБА_1 , як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, судом роз`яснено.

ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення визнав, пояснив суду, що щиро розкаюється у скоєному діянні. Роботодавець майже одразу після події провів технічний огляд транспортного засобу. Додав, що працює водієм і це його єдиний заробіток. ОСОБА_1 просив суд суворо його не карати.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат Приходько П.В. 05.05.2025 через систему «Електронний суд» подав клопотання (зареєстровано канцелярією суду за вх. № 1822 від 06.05.2025), у якому вказав, що у провадженні Березанського міського суду Київської області перебуває справа № 356/119/25 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП ОСОБА_1 . Адміністративне провадження по вказаній справі порушено на підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 15.02.2025, складеного капралом Національної поліції ОСОБА_2 . Відповідно до вказаного протоколу, ОСОБА_1 керував транспортним засобом, який не пройшов обов`язковий технічний контроль, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 121 КУпАП.

Санкція ч. 4 ст. 121 КУпАП передбачає накладення на порушника штрафу в розмірі від п`ятидесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців або адміністративний арешт на строк від п`яти до десяти діб.

Відтак, захисник просить суд індивідуалізувати покарання, обмежившись накладенням штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів, без позбавлення права керування терміном на строк від 3 до 6 місяців, виходячи з наступного.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність це передбачено ст. 33 КУпАП. Як зазначено у клопотанні, ОСОБА_1 отримав посвідчення водія у 2023 році, і до цього часу не допустив скоєння жодного адміністративного правопорушення (за виключенням правопорушення, що є кваліфікуючим відносно інкримінованого - ч. 3 ст. 121 КУпАП). Його дії не спричинили жодної шкоди громадським або державним інтересам.

ОСОБА_1 проживає один у м. Києві винаймає кімнату в 2 кімнатній квартирі, працює водієм у власника транспортного засобу ФОП ОСОБА_3 . Позбавлення права керування для нього є рівноцінним втраті засобів до існування, в умовах війни.

ОСОБА_4 у клопотанні звертає увагу суду на те, що 17.02.2025 року автомобіль, яким керував ОСОБА_1 пройшов огляд технічного стану. Жодних технічних невідповідностей не виявлено, що свідчить, що станом на дату правопорушення, автомобіль через свій технічний стан не являв собою загрозу для інших учасників дорожнього руху.

Щодо законодавчого обґрунтування клопотання захисник посилається на таке.

Згідно приписів статей 1, 8 Конституції України, Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права. Так, згідно з положеннями ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Чинна редакція ч. 4 ст. 121 КУпАП встановлює безальтернативний вид покарання у вигляді штрафу з позбавленням права керування чи адміністративний арешт.

У рішенні від № 15-рп/2004 від 2 листопада 2004 року у справі про призначення судом більш м`якого покарання Конституційний Суд України визнав неконституційним положення ч.1 ст. 69 КК України в частині, яка унеможливлює призначення особам, які вчинили злочини невеликої тяжкості, більш м`якого покарання, ніж передбачено законом. При цьому, Конституційний Суд України зазначив, що встановлення законодавцем недиференційованого покарання та неможливість його зниження не дозволяє застосовувати покарання до осіб, які вчинили злочини невеликої тяжкості, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, розміру заподіяних збитків, форми вини і мотивів злочину, майнового стану підсудного та інших істотних обставин, що є порушенням принципу справедливості покарання, його індивідуалізації та домірності.

Аналогічним чином, в даному випадку, є заборона застосування нижче від передбаченого, санкцією закону КУпАП, стягнення відносно осіб, які притягаються до відповідальності в разі визнання винним.

Тому захисник просить суд індивідуалізувати покарання, обмежившись призначенням покарання, що є меншим, ніж передбачено санкцією закону про адміністративну відповідальність.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат Приходько П.В. у судовому засіданні клопотання підтримав, просив індивідуалізувати покарання його підзахисному ОСОБА_1 , призначивши штраф за вищою межею санкції ч. 4 ст. 121 КУпАП без позбавлення права керування.

Прокурор, залучений до справи з огляду на рішення Європейського суду з прав людини від 20.09.2016 року у справі «Карелін проти Росії» щодо визнання порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині неупередженості суду через відсутність сторони звинувачення у справі про адміністративне правопорушення, а також з огляду на повноваження прокурора, визначені статтею 250 КУпАП, не з`явився.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, захисника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Частиною 4 ст. 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою - третьою цієї статті, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі від п`ятидесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців або адміністративний арешт на строк від п`яти до десяти діб.

Частинами ж 1-3 ст. 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за: керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів ч. 1 ст. 121 КУпАП; керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації ч. 2 ст. 121 КУпАП; керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов. ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 248144 від 15.02.2025 (а.с. 2); копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3928628 від 24.01.2025 (набрала законної сили 04.02.2025), згідно з якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП, на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень (а.с. 7); довідкою про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення від 16.02.2025 за підписом заступника командира БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області ДПП капітана поліції С. Мінасяна (а.с. 5); долученим до матеріалів справи відеозаписом з нагрудної бодікамери поліцейського (а.с. 8).

Матеріали справи про адміністративне правопорушення містять довідку про отримання посвідчення водія на право керування транспортними засобами від 16.02.2025 за підписом заступника командира БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області ДПП капітана поліції С. Мінасяна, згідно з якою відповідно до Інформаційного порталу Національної поліції України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами (а.с. 6).

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України визначається Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року.

Згідноз п. 31.3 б Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством: якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Так, матеріали справи містять копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3928628 від 24.01.2025 (набрала законної сили 04.02.2025), згідно з якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП, що підтверджує факт вчинення ним повторно протягом року будь-якого з порушень, передбачених частинами першою - третьою ст. 121 КУпАП.

Судом встановлено, що 15.02.2025 о 21:40:00 автодорога Київ-Харків 77 км водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mercedes, д.н.з. НОМЕР_1 , який не пройшов обов`язковий технічний контроль. Правопорушення вчинено повторно протягом року, постанова ЕНА 3928628 від 24.01.2025 за ст. 121 ч. 3, чим порушив п. 31.3 б ПДР експлуатація ТЗ, які не пройшли обов`язковий технічний контроль.

Конституційний Суд України, розглядаючи питання притягнення осіб до адміністративної відповідальності, зазначав, що: адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (перше речення абзацу першого підпункту 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010); суспільна користь адміністративних стягнень за адміністративні правопорушення полягає не в поповненні державного бюджету, а в забезпеченні конституційного правопорядку, безпеки суспільства та прав і свобод кожної особи [перше речення абзацу першого підпункту 2.5 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України (Другий сенат) від 21 липня 2021 року № 3-р(II)/2021].

За частиною другою статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Конституційний Суд України в Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004, досліджуючи принцип індивідуалізації юридичної відповідальності в контексті вирішення питання конституційності ст. 69 Кримінального кодексу України у справі про призначення судом більш м`якого покарання, зазначив, що призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки злочину, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим. Про це свідчить пункт 3 частини першої статті 65 Кодексу, відповідно до якого суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Згідно з принципом індивідуалізації юридичної відповідальності при призначенні покарання суд має враховувати обставини справи (як ті, що обтяжують, так і ті, що пом`якшують покарання) щодо всіх осіб незалежно від ступеня тяжкості вчиненого злочину. Встановлення законодавцем недиференційованого покарання та неможливість його зниження не дозволяє застосовувати покарання до осіб, які вчинили злочини невеликої тяжкості, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, розміру заподіяних збитків, форми вини і мотивів злочину, майнового стану підсудного та інших істотних обставин, що є порушенням принципу справедливості покарання, його індивідуалізації та домірності.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що визначені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) поняття „кримінальне звинувачення, „кримінальне правопорушення мають „автономне значення. У зв`язку із цим Європейський суд з прав людини відповідно до сформованих ним критеріїв самостійно визначає, чи належить те або інше діяння до кримінального правопорушення. Критеріями, на підставі яких Європейський суд з прав людини встановлює, чи застосовувати кримінальний аспект статті 6 Конвенції, є: 1) юридична кваліфікація діяння в національному законодавстві [тобто з`ясування того, як кваліфікують діяння в національному праві: кримінальне правопорушення (злочин), адміністративне правопорушення, дисциплінарне тощо]; 2) природа правопорушення; 3) характер і суворість (ступінь тяжкості) покарання, що його може бути застосовано до особи [рішення у справі Engel and others v. The Netherlands від 8 червня 1976 року (заяви №№ 5100/71; 5101/71; 5102/71; 5354/72; 5370/72), § 82, § 83]. Перший критерій є лише початковим і не має визначального значення. Водночас другий і третій критерії є вирішальними для з`ясування того, чи підпадає діяння під визначення „кримінальне правопорушення у розумінні Конвенції. Для застосування статті 6 Конвенції в аспекті розуміння поняття „кримінальне звинувачення достатньо, щоб правопорушення за своїм характером вважалось „кримінальним згідно з Конвенцією або щоб за вчинене правопорушення до особи було застосовано покарання, яке за своїм характером і ступенем суворості належало в цілому до „кримінальної сфери [рішення у справі Lutz v. Germany від 25 серпня 1987 року (заява № 9912/82), § 55].

Таким чином, за сталою практикою Європейського суду з прав людини такі адміністративні стягнення, як значні адміністративні штрафи, позбавлення права керування транспортними засобами є співмірними з кримінальним покаранням.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини та враховуючи санкцію ч. 4 ст. 121 КУпАП, суд дійшов висновку, що покарання у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами є співмірною з кримінальним покаранням.

Відтак, принцип індивідуалізації юридичної відповідальності у процедурі притягнення особи до адміністративної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 121 КУпАП має виявлятись не лише в притягненні до відповідальності особи, винної у вчиненні правопорушення, а й у призначенні їй виду та розміру покарання з обов`язковим урахуванням характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики цієї особи, можливості відшкодування заподіяної шкоди, наявності обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності надав суду копію протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу № 01184-00461-25 від 17.02.2025, відповідно до якого транспортний засіб Mercedes-Benz Sprinter, д.н.з. НОМЕР_1 , визнано технічно справним (суд зауважує, що перевірку технічного стану транспортного засобу здійснено через два дні після складення 15.02.2025 відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 248144 від 15.02.2025) (а.с. 41).

Тобто, вказане вище свідчить про вчинення ОСОБА_1 та власником транспортного засобу дій з метою припинення правопорушення та подолання його наслідків.

ОСОБА_1 надав копію договору найму (оренди) нерухомого майна від 18.09.2024 на підтвердження того, що він орендує одну кімнату в АДРЕСА_2 (а.с. 42-43).

З огляду на те, що ОСОБА_1 з його слів працевлаштований неофіційно, задля підтвердження факту його роботи водієм ним надано копії товарно-транспортних накладних від 04.03.2025, 21.01.2025, договору-заявки від 22.04.2025, на надання послуг з перевезення вантажів транспортним засобом Mercedes, д.н.з. НОМЕР_1 , водій: ОСОБА_1 (а.с. 44-49).

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст. 24 КУпАП).

Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Суд бере до уваги твердження, викладені у клопотанні про індивідуалізацію покарання, та те, що дії ОСОБА_1 не спричинили істотної шкоди громадським або державним інтересам.

Як обставину, що пом`якшує відповідальність останнього суд визнає є щире каяття. Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 не встановлено.

Враховуючи обставини вчинення адміністративного правопорушення, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена. В його діях суд вбачає склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, і вважає за необхідне застосувати до особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що є максимальним розміром штрафу, передбаченим санкцією ч. 4 ст. 121 КУпАП.

Вирішуючи питання позбавлення права керування транспортними засобами, суд враховує вимоги закону, що свідчать про необхідність застосування до правопорушника такого виду стягнення одночасно з накладенням стягнення у вигляді штрафу, однак вважає за необхідне застосувати принцип індивідуалізації юридичної відповідальності у процедурі притягнення особи до адміністративної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 121 КУпАП, врахувавши те, що ОСОБА_1 повністю визнав вину, щиро розкаявся, його дії не спричинили істотної шкоди громадським або державним інтересам, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, те, що керування транспортним засобом для ОСОБА_1 як особи, що працює водієм, є основним засобом заробітку.

Отже, суд дійшов висновку про недоцільність застосування до ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки процедура притягнення особи до адміністративної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 121 КУпАП має виявлятись не лише в притягненні до відповідальності особи, винної у вчиненні правопорушення, а й у призначенні їй виду та розміру покарання з обов`язковим урахуванням характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики цієї особи, можливості відшкодування заподіяної шкоди, наявності обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Отже, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2025 року, що становить 605,60 грн.

Керуючись ст. 40-1, ст. 121, 283, 284, 294 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, зазначений у постанові суду, а саме: 3400 (три тисячі чотириста) гривень 00 копійок.

Сума штрафу підлягає сплаті на користь держави: (н/р (IBAN): UA0010001, Отримувач: ГУК у Київ. обл./ 21081300, Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , до державного бюджету України (рахунок отримувача: UA0026001, код за , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106) судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на постанову судді може бути подана протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Березанський міський суд Київської області.

Строк пред`явлення постанови для виконання 3 (три) місяці з дня її винесення згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Суддя Т. В. Дудар