Справа № 206/1059/25
Провадження № 3/206/483/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року Самарський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Поштаренко О.В.

за участю:

секретаря судового засідання: Базарі М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро справу про адміністративне правопорушення що надійшла з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючої, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

за участю сторін адміністративного правопорушення:

особи стосовно якої складено протокол

про адміністративне правопорушення ОСОБА_1

захисника-адвоката Орсика О.Е.

ВСТАНОВИВ:

До Самарського районного суду міста Дніпра від Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області надійшов протокол про адміністративне правопорушення складений відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вказаного протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №242319 від 09.02.2025, встановлено, що водій ОСОБА_1 09.02.2025 о 03 год. 10 хв. в м. Дніпро, Самарський район, вул. 20-річчя Перемоги біля буд. 35, керувала транспортним засобом Шкода Рапи державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різький запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Водій від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, що зафіксовано на бодікамеру 473909,472672, чим порушила п.2.5 Правил дорожнього руху. Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушеня не визнала в повному обсязі, заперечувала проти обставин викладених в протоколі, разом з тим зазначила наступне. В ніч з 08.02.2025 на 09.02.2025 вона перебувала вдома у матері. В цей час їй зателефонував її чоловік, який перебував у тривалому відрядженні та повідомив, що приїхав ненадовго до м. Дніпра. Після дзвінка вона одразу зібралася, сіла за кермо автівки та поїхала до чоловіка. Біля будинку її матері, була зупинена співробітниками поліції, які зазначили, що їй необхідно пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, на що остання погодилась. Алкогольні напої вона не вживала та не перебувала у будь-якому стані сп`яніння. Декілька разів дихала у прилад Драгер, проте він нічого не показував у зв`язку з чим вона відмовилась від проходження огляду на місці. Співробітниками поліції їй не було роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Просила справу закрити за відсутності в іі діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП про що подала письмові пояснення.

Захисник-адвокат Орсик О.Е. в судовому засіданні просив справу закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та думку сторони захисту, вивчивши клопотання про закриття провадження у справі, суд приходить до наступного висновку.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно зі ст. 245 КУпАП, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху передбачено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, винуватість останньої у вчиненні адміністративного правопорушення, скоєному при вище викладених обставинах повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, що ретельно перевірені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності як кожен окремо так і у взаємозв`язку для ухвалення даного рішення, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 242319 від 09.02.2025, встановлено, що водій ОСОБА_1 09.02.2025 о 03 год. 10 хв. в м. Дніпро, Самарський район, вул. 20-річчя Перемоги біля буд. 35, керувала транспортним засобом Шкода Рапи державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різький запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Водій від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, що зафіксовано на бодікамеру 473909,472672, чим порушила п.2.5 Правил дорожнього руху (а.с. 1);

- оглянутим в судовому засіданні відеозаписом 473909 та 472672, який міститься на DVD -R диску з нагрудної камери інспектора патрульної поліції (DVD-R диск), з якого вбачається, що водій ОСОБА_1 відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку огляду (а.с. 4);

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП. Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості не викликають.

До доводів ОСОБА_1 викладених в письмових поясненнях, щодо тієї обставини, що їй не було видано направлення на проходження огляду водія транспортного засобу на стан сп`яніння до медичного закладу та не долучено його до матеріалів справи, суд відноситься критично з огляду на наступне.

За положеннями частини 3 статті 266 КУпАП у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Порядок проведення огляду на стан сп`яніння визначений Кодексом України про адміністративні правопорушення, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затв. наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція) та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 р. (в подальшому - Порядок № 1103)

Згідно з п.7 Розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Відповідно до п. 6 Порядку № 1103 водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Відтак, нормами чинного законодавства України визначено дві підстави направлення водія для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння до закладу охорони здоров`я, якими є: відмова особи від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу; висловлення водієм незгоди з результатами огляду, проведеного на місці зупинки автомобіля.

Як встановлено з дослідженого під час судового розгляду відеозапису, на ньому зафіксовано факт керування ОСОБА_1 09.02.2025 у нічний час доби, а саме о 03 год. 10 хв. транспортним засобом Шкода Рапи державний номерний знак НОМЕР_1 в м. Дніпро, Самарський район, вул. 20-річчя Перемоги біля буд. 35. Із відеозапису слідує, що працівник поліції підійшов до автівки, відрекомендувався, повідомив про здійснення відеофіксації обставин події та повідомив водійку про причини зупинки транспортного засобу. В ході розмови з водійкою поліцейський виявив у неї ознаки алкогольного сп`яніння та запропонував їй пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер, на що остання погодилась. Надалі з відеозапису прослідковується поведінка ОСОБА_1 , яка направлена на уникнення проходження нею огляду на стан сп`яніння, оскільки останній співробітниками поліції було неодноразово роз`яснено методику проходження вказаного огляду, проте остання, пройти огляд на протязі декількох спроб не намагалася, постійно імітуючи його проходження не продуваючи мундштук алкотестера до відповідного клацання, про що їй було неодноразово вказано співробітниками поліції у зв`язку з чим огляд на місці останньою не було пройдено. Однак будь-яких звернень чи прохань до поліцейських пройти огляд в медичному закладі ОСОБА_1 співробітникам поліції не висловлювала, як і не зазначала про те, що вона має сумніви щодо якості роботи Драгера. Натомість декілька разів повторювала співробітниками поліції, що вона відмовляється проходити вказаний огляд на місці за допомогою приладу Драгер, оскільки знає, що результат вказаного огляду буде позитивним та пропонувала останнім винагороду за вирішення питання, щодо не складання відносно неї протоколу. Вказані обставини зафіксовані на відеозапису події з 03:33 хв. по 03:39 хв.

З вказаної поведінки водія, зафіксованої на відео, чітко видно, що остання ухиляється від проходження огляду на місці зупинки та не зазначає співробітнику поліції, що хоче пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі.

Вказана поведінка особи стосоно якої складено протокол правомірно розцінена працівником поліції, як відмова від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку, що і було зафіксовано в протоколі про адміністративне правопорушення. Також з відеозапису вбачається, що водію ОСОБА_1 були роз`яснені процесуальні права та обов`язки, передбачені діючим законодавством. Після завершення складання, поліцейський ознайомив водія із змістом складеного протоколу. Окрім того з відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 жодним чином не заперечувала факту керування автомобілем.

Доводи ОСОБА_1 про те, що матеріали адміністративного провадження не містять доказів відсторонення водія від керування та передачі керування транспортним засобом іншій уповноваженій особі, як це зазначено в ст. 266 КУпАП, на переконання суду не впливають на оцінку факту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому наведені з цього приводу твердження до уваги не приймаються. Окрім того, суд, зазначає, що з відеозапису вбачається, що працівник поліції неодноразово зазначав ОСОБА_1 , що її відсторонено від керування транспортним засобом та вона не має права рухатись далі.

Отже, в поведінці водія ОСОБА_1 відобразилася об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, що підтверджується відеозаписами 473909 та 472672. Підстав для визнання відеозаписів неналежними доказами суд не вбачає.

Всі доводи ОСОБА_1 , викладені в письмових поясненнях та в ході судового розгляду, не знайшли свого підтвердження під час судового слідства та спростовуються зібраними по справі доказами і розцінюються судом як версія захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності за скоєне правопорушення.

Щодо інших доводів, на які посилається сторона захисту, то суд вважає необхідним зазначити наступне.

Обов`язок суду мотивувати прийняття або відхилення доводів сторін полягає у відображенні в судовому рішенні висновків суду про те, що саме дало йому підстави прийняти та/чи відхилити аргументи сторін, з посиланням на з`ясовані у справі обставини та норми матеріального чи процесуального права, що підлягають застосуванню до правовідносин, що склались.

Згідно зі статтею 17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі Хаджина стасі проти Греції національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого, дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію.

Так, зокрема, відповідно до п. 58 Рішення ЄСПЛ по справі "Серявін та інші проти України" (Заява N 4909/04) від 10 лютого 2010 року визначено, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Роуз Торія проти Іспанії, параграфи 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною (рішення у справі Хірвісаарі проти Фінляндії, параграф 32).

Зазначені тези знаходять своє підтвердження і у Постанові Верховного суду від 28 березня 2017 року по справі №800/527/16.

У пункті 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету міністрів ради Європи щодо якості судових рішень зазначено, що обов`язок судів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд вважає, що обсяг вмотивування даного судового рішення є достатнім для його прийняття.

Згідно з п.24 Постановою Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.cт.283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Отже, враховуючи, що судом не встановлено недотримання працівником поліції вимог ст. 254, 255, 256, 268 КУпАП при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, вимог ст. 266 КУпАП, відповідних Порядку та Інструкції які регламентують процедуру проведення огляду, суд, оцінюючи кожен наведений доказ за своїм внутрішнім переконанням, вважає їх належними, допустимими та достовірними, а їх сукупність є достатньою для того, щоб покласти в основу вказаного судового рішення щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки остання, керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння відмовилася від проходження огляду у встановленому законом порядку, чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР України.

Таким чином, у діях ОСОБА_1 містяться ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, згідно з якої передбачена адміністративна відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Підстав для закриття провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу чи події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд не вбачає.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Вирішуючи питання про вид стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, яке становить підвищену загрозу заподіяння шкоди й посягає на громадську безпеку, особу правопорушника та вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу з позбавлення права керування транспортними засобами, строком на один рік.

Крім того, згідно зі ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку його накладено у розмірі визначеному ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року (зі змінами і доповненнями).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 33-35, 130, 221, 245, 276-280, 283-287 КУпАП,суд-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винною ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Штраф має бути сплачений не пізніше, як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У разі несплати штрафу у вищезазначений строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 місяці.

Постанова може бути оскаржена в 10-денний строк з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд міста Дніпра.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О.В. Поштаренко