01.05.2025 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 533/125/25
Провадження № 3/533/71/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 року селище Козельщина

Суддя Козельщинського районного суду Полтавської області Козир В.П., за участю секретаря судового засідання Заворотної К.Ю.; особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, - ОСОБА_1 ; захисника адвоката Рясного В.Д.; розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли від сектору поліцейської діяльності № 1 відділу поліції № 2 Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, про притягнення до адміністративної відповідальності,

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; громадянка України; зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; не працює, групи інвалідності не має, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; має на утриманні двох малолітніх дітей 2015, 2020 року народження; до адміністративної відповідальності протягом року не притягувалася,

- за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

УСТАНОВИЛА:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 04.02.2025 серії ВАД № 591142 «04 лютого 2025 року близько 12 години 30 хвилин у АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1 ображала гр. ОСОБА_2 образливими словами, чим вчинила правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

Громадянка ОСОБА_1 у судовому засіданні вину свою не визнала, викладене у протоколі про адміністративне правопорушення заперечувала.

07.04.2025 захисник ОСОБА_1 адвокат Рясний Владислав Денисович подав клопотання про закриття справи за відсутністю складу правопорушення (а.с.42-47).

Захисник стверджував, що всупереч ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення не викладено суті вчиненого порушення, а саме його обов`язкової умови порушення громадського порядку і спокою громадян.

Вказані обставини, на думку захисника, свідчать про те, що посадовою особою, яка склала протокол, не у повній мірі викладено суть адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, оскільки суть правопорушення не конкретизована, не розкрито її зміст у повному обсязі, фактично відсутній виклад саме дрібного хуліганства (нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян, тощо).

Наголошував на тому, що упротоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №591142 відсутнє посилання на вчинення особою, яка притягається до відповідальності, дрібного хуліганства, за що безпосередньо і передбачена адміністративна відповідальність нормою статті 173 КУпАП.

Зі змісту протоколу серії ВАД №591142, вбачається таке: «04.02.2025 року близько 12 год. 30 хв., в АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 , ображала гр. ОСОБА_2 , образливими словами», однак відповідно до витягу з реєстру територіальної громади, ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Звертав увагу суду на те, що статтею 173 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення дрібного хуліганства, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Обов`язковою ознакою для кваліфікації дій особи як «дрібне хуліганство» необхідна наявність такого обов`язкового елементу об`єктивної сторони складу ст. 173 КУпАП як «громадське місце».

У законодавстві України не визначено єдиного чіткого поняття «громадське місце». Законодавець відсилає до різноманітних джерел, які визначають, що саме підпадає під термін «громадське місце». Так, наряду з терміном «громадське місце», наведеним у Законі України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення», у п. 5 ч. 3 ст. 13 Закону України «Про участь громадян в охороні громадського порядку і державного кордону» також дається орієнтований перелік громадських місць, до яких зараховано клуби, кінотеатри, стадіони та інші. Таким чином, зазначений перелік громадських місць не є вичерпним.

Загальними рисами громадських місць є їх суспільна значущість для задоволення суспільних потреб та інтересів людини, а також їх публічність, що передбачає вільний доступ і їх спільне використання необмеженою кількістю людей.

Хуліганство з об`єктивної сторони полягає у посяганні на ці правоохоронювані цінності.

Фактично за протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 поставлено у провину те, що вона ввечері біля свого будинку у власному подвір`ї виражалася на адресу ОСОБА_2 «образливими словами». Тобто, протокол про адміністративне правопорушення свідчить про те, що спілкування між потерпілою та особою, якій інкримінується вчинення адміністративного правопорушення за ст. 173 КУпАП, відбулось не у громадському місці, а у власному подвір`ї ОСОБА_1 . Інших осіб (свідків), які чули або можуть підтвердити обставини, які відображені в протоколі, матеріали справи не містять. Спілкування, яке відбулось між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , сталося не у громадському місці.

У зв`язку з чим, захисник уважав, що оскільки спілкування між потерпілою та особою, яка притягається до відповідальності, відбулось не в громадському місці, а на подвір`ї будинку останньої, тому відсутні будь-які докази, які б вказували на посягання громадського порядку та порушення спокою громадян, скоєння правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

До клопотання захисником було додано витяг з реєстру територіальної громади від 01.04.2024, відповідно до якого ОСОБА_1 з 01.04.2024 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 53).

У судовому засіданні захисник надав пояснення, аналогічні за змістом тим. Що викладені у письмовій заяві.

Потерпіла ОСОБА_2 подала заяву про розгляд справи без її участі. Обставини, викладені у протоколі, підтвердила (а.с. 57).

Розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, суддя установила таке.

Статтею 173 КУпАП передбачено відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян (формальний склад).

Громадський порядок це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими нормами та іншими соціальними (моральними) нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ, організацій.

Громадське місце частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони (ст. 1 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення».

Нецензурна лайка це одна з грубих форм неповаги до громадської моральності, непристойні висловлювання, один із найогидніших різновидів словесної брутальності.

Чіпляння це докучлива поведінка, пов`язана з діями щодо ображання, які зневажають честь і гідність людини та утискають чию-небудь волю, причому у грубій розв`язній манері. Це може бути: хапання за одяг, насильницьке утримання за руки, демонстративний зрив головного убору, навмисне загороджування виходу або проходу, вимога дати цигарку або пускання в обличчя диму від неї, утримування дівчини з непристойною пропозицією та інші подібні дії.

У законі немає вичерпного переліку протиправних дій, які можна кваліфікувати як дрібне хуліганство, оскільки конкретні прояви цього правопорушення надзвичайно різноманітні. Таке розмаїття законодавець назвав терміном «інші подібні дії».

Суб`єкт адміністративного правопорушення загальний (фізична осудна особа, яка досягла 16-річного віку).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Згідно зі ч. 1, ч. 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, органом поліції надано такі докази:

- протокол про адміністративне правопорушення від 04.02.2025 серії ВАД № 591142 (а.с. 3);

- копію письмових пояснень ОСОБА_1 и від 04.02.2025, в яких вона зазначила, що 04 лютого 2025 року близько 12 години 30 хвилин вона йшла по дитину в садочок та зустріла ОСОБА_2 , яка як їй відомо, пише її чоловіку смс-повідомлення, у зв`язку з чим, на ґрунті ревнощів, вона назвала ОСОБА_2 жінкою легкої поведінки та пішла додому. Через декілька хвилин ОСОБА_2 прийшла до неї додому та почала вчиняти сварку, під час якої погрожувала фізичною розправою та намагалась вчинити бійку (а.с. 4);

- копію письмових пояснень ОСОБА_2 від 04.02.2025, відповідно до яких 04 лютого 2025 року близько 12 години 30 хвилин вона йшла до магазину та зустріла ОСОБА_1 , яка рухаючись на велосипеді повз неї, обізвала її жінкою легкої поведінки. Після чого вона пішла додому, поклала продукти, які придбала в магазині, та пішла до ОСОБА_1 додому, де між ними виникла сварка, під час якої ОСОБА_1 виражалася нецензурною лайкою в її бік та виганяла її з подвір`я за допомогою цеглини (а.с.5).

З письмових пояснень обох учасниць подій вбачається, що нецензурна лайка, образа нанесена була потерпілій у громадському місці на вулиці, а не в будинку АДРЕСА_1 , як зазначено працівником поліції у протоколі про адміністративне правопорушення. Проте за протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не звинувачувалася в тому, що вчинила дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку саме у громадському місці, у порушенні громадського порядку і спокою громадян не звинувачувалася також.

Отже, хоча ОСОБА_1 і вчинила дії, що полягають у нецензурній лайці у громадському місці, однак склад адміністративного правопорушення (фактичні обставини), викладений у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідає складу адміністративного правопорушення, визначеного ст. 173 КУпАП, на що правильно звертав увагу захисник.

Як вже зазначалося вище, згідно ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням». Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП, санкція якої передбачає серед іншого адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

Суддя уважає цілком доречними та релевантними посилання захисника на практику ЄСПЛ.

Так, у справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, викладене вище надає обґрунтовані підстави дійти висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, що вказує на відсутність в її діянні складу даного адміністративного правопорушення, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Положеннями ст. 40-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Оскільки постанова про накладення адміністративного стягнення не виноситься - судовий збір з особи не стягується.

На підставі викладеного, керуючись статтями 24, 40-1, 173, 247, 276-279, 280, 283-289, 294 КУпАП суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Козельщинський районний суд Полтавської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Повний текст постанови складено та підписано суддею 01 травня 2025 року.

Суддя В.П. Козир