Справа № 127/6731/25
Провадження № 3/127/1449/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2025м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , до адміністративної відповідальності, передбаченої статтями 124 та 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 19.01.2025 о 21.02 год по вул. Келецька, 142 в м. Вінниці ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки BMW, д.н. НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу, внаслідок чого здійснив наїзд на бордюрний камінь, а в подальшому допустив зіткнення з припаркованими автомобілями марки Peugeot, д.н. НОМЕР_2 , та Nissan, д.н. НОМЕР_3 . У результаті зазначеного транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Після цього, ОСОБА_1 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), яка мала місце 19.01.2025 о 21.02 год по вул. Келецька, 142 в м. Вінниці, самовільно залишив місце події.

ОСОБА_1 в судовому засіданні винуватість у вчиненні правопорушення не визнав і суду пояснив, що на час події він перебував у м. Жмеринці. Автомобіль належить його брату, однак автомобілем періодично користувався він та товариш на ім`я ОСОБА_2 .

ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що у січні 2025 року він взяв належний брату ОСОБА_1 автомобіль і вчинив ним ДТП. Він злякався і залишив місце події. Завдану потерпілим шкоду він відшкодував у повному обсязі.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП) завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 280 КпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд враховує, що частиною другою статті 251 КпАП регламентовано, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З диспозиції статті 124 КпАП випливає, що відповідальність за зазначеною нормою настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху (далі ПДР), що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Слід звернути увагу, що зазначена норма є бланкетною.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 12.1 ПДР.

Зі змісту пункту 12.1 ПДР випливає, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

До протоколу про адміністративні правопорушення суду надана схема місця ДТП, відповідно до якої зафіксоване розташування транспортних засобів марки Peugeot, д.н. НОМЕР_2 , та Nissan, д.н. НОМЕР_3 , письмові пояснення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , рапорти поліцейських, диск із записом з камер спостереження. За клопотанням представника потерпілого суд витребував копії судових рішень про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, на яке міститься посилання у рапортах.

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, в судовому засіданні зауважив, що надані суду матеріали, а також витребувані за клопотанням представника потерпілого документи не містять переконливих доказів того, що його підзахисний здійснював керування транспортним засобом. Натомість його підзахисний в судовому засіданні підтвердив ту обставину, що автомобіль перебував у його тимчасовому користуванні, однак зареєстрований на іншу особу. Ці твердження захисника узгоджуються з наданими суду матеріали справи, тому суд вважає їх слушними. При цьому суд враховує, що за клопотанням сторони захисту в судовому засіданні був допитаний ОСОБА_3 , який підтвердив факт керування транспортним засобом, а також надав показання, які узгоджуються з показаннями ОСОБА_1 .

Оцінюючи відомості, викладені у Рапортах, суд вважає за доцільне зауважити, що у постанові від 20.05.2020 (справа № 524/5741/16-а) Верховний Суд (далі ВС) зауважив, що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень. Аналогічний висновок ВС був зроблений у постанові від 12.07.2023 (справа 607/5610/23).

Суд вважає за доцільне звернути увагу, що у прецедентній практиці Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), зокрема у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), звертає увагу, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

У справі справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ зазначив, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення частини першої статті 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Суд також враховує рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 відповідно до якого адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі й закріпленою в статті 62 Конституції України.

Європейський судом з прав людини в рішенні від 10.02.1995 у справі «Аллене де Рибемон проти Франції» зазначив, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, ніж це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин.

Отже, відомості, викладені у рапортах, знайшли своє частково підтвердження за результатами судового розгляду в частині тимчасового перебування автомобіля марки BMW, д.н. НОМЕР_1 , у користуванні ОСОБА_1 . Однак відомості щодо керування зазначеним транспортним засобом на час події, що є предметом судового дослідження, спростовані показаннями ОСОБА_3 , а також наданими суду матеріалами щодо місця перебування ОСОБА_1 на час виникнення події. Наданий суду Запис не містить відомостей, які б обґрунтовано спростовували показання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

З огляду на викладене, з урахуванням принципу презумпції невинуватості, закріпленого у статті 62 Конституції України, а також з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд дійшов до висновку, що об`єктивними даними не підтверджений факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом автомобілем марки BMW, д.н. НОМЕР_1 , на час його зіткнення з автомобілями марки Peugeot, д.н. НОМЕР_2 , та Nissan, д.н. НОМЕР_3 . Натомість за результатами судового розгляду суд встановив, що керування цим автомобілем здійснював ОСОБА_3 . Саме тому суд вважає, що в судовому засіданні не підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП, а тому відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КпАП провадження у справі необхідно закрити.

Зі змісту статті 122-4 КпАП випливає, що цією нормою встановлена адміністративна відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Зважаючи на ту обставину, що за результатами судового розгляду не підтверджений факт керування ОСОБА_1 автомобілем на час ДТП, положення статті 122-4 КпАП похідні від приписів статті 124 КпАП, тому суд вважає, що провадження у справі в цій частині відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КпАП також слід закрити.

Вирішуючи питання щодо доцільності направлення належним чином засвідчених копій матеріалів справи до органів поліції для вирішення питання щодо доцільності притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, передбаченої статтями 122-4, 124 КпАП, суд вважає за доцільне зауважити таке.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 247 КпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема, закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 38 КпАП у разі якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Як суд встановив за результатами судового розгляду, подія мала місце 19.01.2025, тому на час розгляду справи судом визначений частиною другою статті 38 КпАП строк притягнення до адміністративної відповідальності строк сплинув, застереження, передбачені частинами третьою-шостою статті 38 КпАП, встановлені не були. Тому суд вважає, що правові підстави для направлення належним чином засвідчених копій матеріалів до органу поліції для вирішення питання щодо доцільності притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, передбаченої статтями 124, 122-4 КпАП, відсутні.

Керуючись статтями 122-4, 124, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 124 та статтею 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: