Справа № 645/1377/25
Провадження № 3/645/474/25
ПОСТАНОВА
01 травня 2025 року Суддя Немишлянського районного суду м. Харкова Ульяніч І.В., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовець, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше притягався до адміністративної відповідальності:
- за ч.1 ст.130 КУпАП постановою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 29.12.2023 року (справа 632/8/23/24) штраф з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік;
за ч.5 ст. 126 КУпАП, -
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення Серії ЕПР1 № 250040 від 18.02.2025 року, ОСОБА_1 11.02.2025 року о 11:55 год., керував автомобілем марки «ВАЗ 217230», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул.Салтівське шосе, 276 в м. Харкові, будучі позбавленим права керування транспортним засобом, чим порушив вимоги п.2.1А ПДР України, правопорушення вчинено повторно протягом року.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду шляхом направлення судових повідомлень на зазначену в протоколі адресу, смс повідомлень та оголошеннями, але до суду не з*явився, що свідчить про небажання притягуваного бути присутнім на розгляді матеріалів.
Між іншим, дати судових засідань відображались на веб-сайті Фрунзенського районного суду м. Харкова в рубриці «список справ, призначених до розгляду».
Однак, матеріали справи не містять жодних відомостей про те, що ОСОБА_1 цікавився розглядом справи про адміністративне правопорушення стосовно нього.
У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Відповідно до ч.2 ст. 268 КУпАП, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачених ст. 126 КУпАП, присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою, враховуючи строк розгляду справи, передбачений ст. 277 КУпАП, суд дійшов висновку провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на підставі наявних матеріалів.
Положеннями ст. 280 КУпАП визначено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, доходить таких висновків.
Частиною першою статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.
Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Частиною п`ятою статті 126 КУпАП передбачено відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, в тому числі і керування транспортним засобом особою, яка позбавлена права керування таким транспортним засобом.
З аналізу диспозиції даної норми вбачається, що для встановлення складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 126 КУпАП, необхідно установити наявність таких обставин: 1) керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, або 2) керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Таким чином, обов`язковими елементами складу адміністративного правопорушення в даному випадку є об`єкт правопорушення порядок управління транспортним засобом; об`єктивна сторона правопорушення передбачає конкретну дію керування транспортним засобом особою, яка позбавлена права керування; суб`єкт адміністративного правопорушення особа повинна бути позбавлена права керування транспортними засобами; суб`єктивна сторона особа усвідомлює, що позбавлена права керування, але свідомо сідає за кермо.
Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора - водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Пункт 1.10 ПДР України містить визначення водія, відповідно до якого водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Положеннями статті 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами тощо.
Відповідно до оглянутого в судовому засіданні відеозапису, наданого працівниками УПП, встановлено, що на відеозаписі зафіксовано спілкування між працівником поліції та особою, анкетні дані якого під відеозапис не встановлено, біля автомобіля працівників УПП. Особі запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, він пройшов та зазначили, що результати тесту 0 проміль, після чого працівник поліції пропонує особі пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я. Рух автомобіля, факт керування автомобілем ОСОБА_1 та зупинення його працівниками поліції на відеозапису не зафіксовано. На відеозапису особа, яка проходила огляд, зазначив, що не керував транспортним засобом. Факт складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП та взагалі повідомлення особі про вчинення ним даного правопорушення, матеріали справи та відеозапис не містять.
Із досліджених матеріалів справи встановлено, що правопорушення вчинено 11.02.2025 р., протокол серії ЕПР1 №250040 було складено 18.02.2025 року, тобто через тиждень, за відсутності притягуваного та дачі ним особистих пояснень, у протоколі зазначено, що особа не з`явилась, але відомості про те, що особа викликалась для складання протоколу через тиждень після вчинення правопорушення, матеріали справи не містять, також відсутні свідки адміністративного правопорушення, які б підтвердили факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Також, матеріали справи не містять доказів направлення протоколу про адміністративне правопорушення притягуваному ОСОБА_1 .
Згідно ч. 2 ст. 254 КУпАП - протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Суд не має процесуального права проводити розгляд справи без даних про вручення ОСОБА_1 копії протоколу про правопорушення, даних про вручення якого в матеріалах справи немає, у справі немає документальних підтверджень про вручення йому такої копії або надсилання її поштою. Тому суд розцінює це як істотне порушення права ОСОБА_1 на захист, оскільки йому фактично не пред`явлено адміністративне звинувачення, йому не вручено акт звинувачення, що передбачено ст. 254 КУпАП. Таке порушення є процесуальною перешкодою для притягнення його до відповідальності. Суд не має повноважень на вручення такої копії протоколу, оскільки не є стороною обвинувачення. Це може бути виконано лише працівником поліції.
З рапорту інспектора УПП В.Шейлова вбачається, що 11.02.2025 року було зупинено т.з. ВАЗ 217230, днз НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перевіривши водія у останнього було встановлено, що водій позбавлений права керування таким т.з. Стосовно водія ОСОБА_1 було складено протокол ЕПР1№250040 за ч.5 ст.126 КУпАП. Матеріали справи містять копії постанови УПП про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП 19.10.2024 року та постанову про позбавлення права керування транспортними засобами 29.12.2023 року, але докази в підтвердження керування ОСОБА_1 транспортним засобом 11.02.2025 року, матеріали справи не містять.
Суд зазначає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється тільки в межах обставин, викладених уповноваженою посадовою особою у протоколі про адміністративне правопорушення та обсягу доказів, наявних в матеріалах справи.
При цьому, суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, оскільки матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 автомобілем ВАЗ-217230, державний номерний знак НОМЕР_1 , та зупинення його працівниками поліції.
Таким чином, вину ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, яке йому інкриміновано, суд вважає недоведеною.
Дослідивши надані суду докази, суд приходить до висновку, що переконливі та беззаперечні докази на підтвердження вчинення поза розумним сумнівом ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 126 КУпАП, в матеріалах справи відсутні.
Як роз`яснив Верховний Суд в правовій позиції, що викладена в постанові від 26 червня 2019 року у справі № 536/1703/17, адміністративне провадження №К/9901/3 839/17, при розгляді справ про вчинення адміністративних правопорушень необхідно врахувати, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.
Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний єдиним та беззаперечним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути доведені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у їх сукупності, та не викликали сумніви.
Встановлені вище факти відповідно до статті 62 Конституції України повинні тлумачитись судом на користь ОСОБА_1 , які не дають суду достатніх підстав дійти висновку про те, що дії останнього містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 126 КУпАП.
Процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності складення протоколу про вчинення адміністративного правопорушення покладено на суб`єкта владних повноважень.
У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачяться на її користь.
Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу осіб, що притягується до відповідальності є ключовими поняттями для демократичної концепції судового розгляду.
Відповідно до статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції України є нормами прямої дії, а згідно з частиною другою статті 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи.
Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.
Зазначене узгоджується і з прецедентною практикою ЄСПЛ, відповідно до якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (рішення від 14 лютого 2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), пункт 43 (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).
Згідно з правовою позицією ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».
Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Водночас, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними статтею 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також статтею 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно з якими, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.
Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Склад правопорушення це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.
Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах адміністративної справи докази у їх сукупності, приходить до висновку, що обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом будучі позбавленим права керування належними, допустимими та достатніми доказами не підтверджені.
Пунктом 1 статті 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Згідно зі статтею 284 КУпАП при наявності обставин, передбачених статтею 247 КУпАП виноситься постанова про закриття справи.
За таких обставин суд доходить висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 126 КУпАП, тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись пунктом 1 статті 247, статей 249, 251, 252, 283, 284 КУпАП, суд -
П О С Т А Н О В И В:
Провадження по справі відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП - закрити, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її постановлення шляхом подання апеляційної скарги через Немишлянський районний суд м. Харкова.

Суддя: І.В.Ульяніч