ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Герасименко В.М., з секретарем судового засідання Леуською Л.Я., за участі адвоката Тарасенка М.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною адвоката Тарасенка М.В., який діє в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Октябрського районного суду м.Полтави від 17 січня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дмитренки, Новосанжарського району, Полтавської області, громадянина України, місце роботи невідоме, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

За постановою судді, 27 жовтня 2024 року о 03 годині 25 хвилин, в м. Полтава, по вул. Героїв АТО (Красіна), буд. 23, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Toyota Rav-4 Hibrid, д/н НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, яка не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погодившись з вказаним рішенням, адвокат Тарасенко М.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що в постанові суду викладено неточний зміст показань свідка ОСОБА_2 та вказано про дослідження в судовому засіданні відеозапису, доданого до протоколу про адміністративне правопорушення, що не відповідає дійсності.

Вказує, що ОСОБА_1 намагався усунути перешкоди для руху, оскільки його автомобіль, перебував на проїжджій частині дороги, впоперек напрямку руху, який залишила його співмешканка ОСОБА_2 . При цьому ОСОБА_1 перебував в нерухомому автомобілі в момент приїзду працівників поліції.

ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду справи про адміністративне правопорушення у судове засідання Полтавського апеляційного суду не з`явився, клопотань, заяв про відкладення не надсилав, за таких обставин, вважаю за можливе судовий розгляд проводити без його участі.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вислухавши адвоката Тарасенка М.В. в підтримку апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП, повно та всебічно розглянуто обставини справи, дотримано вимоги щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

Встановивши винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, місцевий суд послався на докази, а саме: протокол про адміністративне правопорушення від 27 жовтня 2024 року серії ЕПР 1 №159930; письмові пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яких було залучено працівниками поліції в якості свідків при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення за ознаками ст.130 КУпАП, у їх присутності водій автомобіля ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу в медичному закладі відмовився; поясненнями свідка ОСОБА_2 ; дані відеозапису, який міститься в матеріалах справи; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 27.10.2024, відповідно до якого у ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп?яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, яка не відповідає обстановці, від проходження огляду ОСОБА_1 відмовився; довідкою УПП в Полтавській області ДПП про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія відповідної категорії.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, апеляційний суд вважає їх безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Так, під час перегляду відеозапису з нагрудної камери патрульного поліцейського в судовому засіданні під час апеляційного розгляду встановлено, що в момент наближення автомобіля працівників поліції до транспортного засобу зафіксовано момент руху транспортного засобу Toyota Rav-4 Hibrid, д/н НОМЕР_1 , який зрушує з місця та намагається заїхати у відчинені ворота, що ведуть до приватної території з будинком, після повної зупинки руху автомобіля з водійського місця виходить ОСОБА_1 та направляється на приватну територію.

Окрім цього, з відеозапису вбачається, що під час розмови з працівниками поліції ОСОБА_1 підтвердив факт руху транспортного засобу під його керуванням, хоча й на незначну відстань, пояснив, що «з`їхав лише на 1/3».

В подальшому, зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest на вимогу працівника поліції та у медичному закладі.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП, п.2.5 Правил дорожнього руху та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (в подальшому "Інструкція"). За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти огляд з метою встановлення стану сп`яніння. Відповідно до п.2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Як вбачається з матеріалів справи, працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння внаслідок виявлення передбачених п.3 розділу І Інструкції ознак. Відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив передбачене ч.1 ст.130 КУпАП адміністративне правопорушення.

Ознаки алкогольного сп`яніння, які стали підставою для вимоги про проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, поліцейськими викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та доведені до відмова водія в присутності свідків, що зафіксовано на відеозапису. Апеляційний суд зауважує, що підставою для висунення вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння є суб`єктивне припущення поліцейського про перебування особи у стані сп`яніння, яке ґрунтується на наявності у особи передбачених п.3 розділу І Інструкції ознак алкогольного сп`яніння.

Суд зважає на те, що відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху проведення огляду на стан сп`яніння на вимогу поліцейського є обов`язком водія, при цьому жоден із нормативних документів не дає водієві права оспорювати таку вимогу поліцейського.

На відеозапису події об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність складу та події передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні.

Відеозаписи у своїй сукупності з іншими доказами, які містяться у матеріалах справи, підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а тому у апеляційного суду не виникає сумнівів щодо керування останнім транспортним засобом у вказаний час та у вказаному місці. Доводи про зворотне розцінюються як спосіб захисту та намагання уникнути адміністративної відповідальності.

З огляду на те, що факт керування транспортним засобом доведений та не спростований, то ОСОБА_1 як водій, не мав підстав для відмови на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння.

Твердження сторони захисту що на відеозапису зафіксовано згоду ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, є надуманими.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 в присутності двох свідків було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора-драгера на місці або проїхати до медичного закладу охорони здоров`я для проходження відповідного огляду. Натомість ОСОБА_5 категорично відмовився від даної пропозиції поліцейського, цілком усвідомлюючи наслідки такої відмови, роз`яснені йому працівниками поліції, про що свідчать відеозаписи з бодікамер, долучені до матеріалів справи.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вимога поліцейського про необхідність проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі була чіткою і зрозумілою для сприйняття.

Стосовно неправильного відображення часу на відеозаписі з відеореєстратора та нагрудної камери поліцейського, з огляду на розбіжність часу, апеляційний суд зауважує, що дана похибка не є істотним порушенням. Більше того, наведене не впливає про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Надання свідками ОСОБА_4 та ОСОБА_3 своїх письмових пояснень в салоні автомобіля поліцейських жодним чином не впливає на їх достовірність та не є підставою для скасування постанови та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

З урахуванням встановлених обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, його винуватість у вчиненні даного правопорушення підтверджується сукупністю наявних у справі, належних та допустимих доказів, які узгоджуються між собою і сумнівів у їх достовірності не викликають.

Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були беззаперечними підставами для скасування постанови та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться лише до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладене судом першої інстанції адміністративне стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП, вимогам ст.ст.33,34 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП є співрозмірним скоєному адміністративному правопорушенню, особі правопорушника та не містить його альтернативних видів.

Постанова судді суду першої інстанції відповідає вимогам Закону, істотних порушень норм матеріального чи процесуального права, які були б підставою для зміни чи скасування судового рішення не встановлено.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що судом першої інстанції прийнято законне рішення, а підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Тарасенка М.В., який діє в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Октябрського районного суду м.Полтави від 17 січня 2025 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.М. Герасименко