Справа №483/1352/24
Провадження № 33/812/181/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 травня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць В.В.,

із секретарем судового засідання Коростієнко Н.С.,

за участі захисника Коваля В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 березня 2025 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік,

У С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 17 червня 2024 року серії ААД №582704 17 червня 2024 року о 21:00 год. по вул. Ювілейній, 76 у м. Баштанка, водій ОСОБА_1 керував автомобілем VOLKSWAGEN PASSAT, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Drager» та у закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 березня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Не погодившись із зазначеною постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив її скасувати, а провадження у справі закрити, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначав, що він є військовослужбовцем, про що повідомив співробітників поліції, а тому за приписами ч. 3 ст. 266-1 КУпАП міг бути підданий огляду тільки посадовою особою уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів відповідно до порядку встановленого ч. 2-7 ст. 266-1 КУпАП. Однак цей порядок працівниками поліції не був дотриманий, а отже вся процедура огляду є недійсною, а її результати недопустимими доказами. Також звертав увагу, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки він не вживав у той день алкогольних напоїв та у працівників поліції були відсутні права щодо перевірки його на стан алкогольного сп`яніння. Крім того вказував, що відеозапис не є повним, запис почав вестися пізніше ніж вказаний час у протоколі про адміністративне правопорушення. Матеріали справи не містять належних доказів, які б свідчили про те, що він керував автомобілем, коли працівники поліції запропонували пройти огляд на стан сп`яніння, та відмовився від проходження огляду у медичному закладі. Протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом у справі в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. За такого апелянт вважав, що враховуючи положення ст. 62 Конституції України, відповідно якої усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь, наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведена.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції захисник ОСОБА_1 адвокат Коваль В.І. - підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст 252 КУпАП).

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вважаю, що суд першої інстанції наведених вище вимог законодавства дотримався.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху України передбачений обов`язок учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п.п."а" пункту 2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно частин 1-3 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Аналогічні вимоги містить Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 р. № 1452/735 та Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395.

З оскаржуваної постанови вбачається, що обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом першої інстанції встановлені правильно, такі висновки ґрунтуються на доказах, які досліджені під час судового розгляду.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 17 червня 2024 року серії ААД №582704, 17 червня 2024 року о 21:00 год. по вул. Ювілейній, 76 у м. Баштанка, водій ОСОБА_1 керував автомобілем VOLKSWAGEN PASSAT, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Drager» та у закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1).

Вказаний протокол підписаний ОСОБА_1 без яких-небудь заперечень. Від дачі пояснень по суті порушення ОСОБА_1 відмовився.

Факт відмови ОСОБА_1 на вимогу працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатору «Drager» та в найближчому медичному закладі зафіксований проведеною працівниками поліції відеозйомкою.

Відеозйомкою, проведеною працівниками поліції, підтверджується, що поліцейські неодноразово пропонували водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Drager» чи в найближчому медичному закладі, роз`яснювали наслідки відмови від проходження огляду, на що останній непогоджувався, що поліцейський розцінив як відмову від проходження огляду та повідомив ОСОБА_1 , що на нього буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення п. 2.5. Правил дорожнього руху (відео 21:28:19; 21:32:26; 21:47:01-21:48:05). Неодноразове ігнорування пропозиції поліцейського не можна розцінити інакше як відмову від проходження огляду.

Отже дані протоколу про адміністративне правопорушення та зафіксовані відеозйомкою обставини узгоджуються з фактичними обставинами, встановленими судом, а саме, відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що сукупність наявних в матеріалах справи та досліджених судом доказів свідчить про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, оскільки ними доведено порушення ОСОБА_1 вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху щодо обов`язку водія на вимогу працівника поліції пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доводи апелянта про те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння мав бути проведений посадовою особою Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, апеляційний суд відхиляє як такі, що ґрунтуються на помилковому розумінні норм права.

Так, відповідно до частин 1-3 статті 266-1 КУпАП військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Тобто проведення огляду військовослужбовця на стан алкогольного сп`яніння у порядку статті 266-1 КУпАП (тобто посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України) передбачений лише у випадку якщо є підстави вважати, що військовослужбовець у стані сп`яніння перебуває на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення), а також виконує обов`язки військової служби або перебуває на території військових частин.

Як вбачається з матеріалів провадження водій ОСОБА_1 17 червня 2024 року керував автомобілем VOLKSWAGEN PASSAT, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, де о 21:00 год. був зупинений працівниками поліції по вул. Ювілейній, 76 у м. Баштанка. Тобто, подія відбулась поза межами військової частини. Матеріали справи не містять відомостей, що ОСОБА_1 на момент зупинки виконував службове завдання.

Отже у даній ситуації положення статті 266-1 КУпАП не застосовуються.

Відповідно, порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України, які керують транспортними засобами на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції здійснюється в загальному порядку, встановленому ст.266 КУпАП, який проводить працівники Національної поліції.

За змістом ст. 15 КУпАП за порушення, зокрема, правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, ОСОБА_1 як військовослужбовець несе адміністративну відповідальність на загальних підставах.

За таких обставин посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_1 на те, що він є військовослужбовцем, а тому огляд на стан сп`яніння мав бути проведений виключно посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, є необґрунтованими.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він того дня алкогольні напої не вживав, не мають правового значення під час розгляду даної справи, оскільки відповідно до вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 притягається до відповідальності не за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а саме за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку.

До того ж, з відеозапису вбачається, як ОСОБА_1 неодноразово повідомляв поліцейським, що він пив пиво. (21:29:15; 21:30:03-21:30:16; 21:32:13)

Посилання ОСОБА_1 на те, що проведений працівниками поліції відеозапис є неналежним та недопустимим доказом, оскільки не є повним, запис почав вестися пізніше ніж вказаний час у протоколі про адміністративне правопорушення події не можуть бути прийняті до уваги. Так, вказана відеозйомка працівниками поліції проводилась на законних підставах у відповідності до вимог ст. 40 Закону України "Про національну поліцію". Наданий відеозапис сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації, містить відеофайли, які є цілісним та безперервними (кожний у свою чергу) та зафіксовані на них події повністю узгоджуються із даними, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення. На відео чітко зафіксовано увесь перебіг події, які підтверджують обставини справи, а саме на відеофайлі з відеореєстратора на службовому автомобілі поліції зафіксовано рух транспортного засобу «VOLKSWAGEN PASSAT, д.н.з. НОМЕР_1 та його зупинку, на відеофайлах з боді-камери працівника поліції зафіксовано відмова ОСОБА_1 від проходження в установленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Розбіжність у часі вказаному в протоколі та часі, що міститься на записі не може бути підставою для скасування постанови суду, оскільки це логічно пояснюється технічними особливостями роботи пристрою, який може не співпадати з точним часом. Отже, даний відеозапис відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП є належним доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Доводи ОСОБА_1 , викладені ним в апеляційній скарзі, що матеріали справи не містять доказів керування ним автомобілем та відмови від проходження огляду у медичному закладі, спростовуються змістом відеозапису, доданого до протоколу про адміністративне правопорушення, де на відеофайлі з відеореєстратора на службовому автомобілі поліції зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом «VOLKSWAGEN PASSAT, д.н.з. НОМЕР_1 , а на відеофайлі з боді-камери працівника поліції зафіксовано відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі. Також на відеофайлі з боді-камери працівника поліції вбачається, як на питання поліцейського: «Куди ви їхали?» ОСОБА_1 відповів: «До АТБ, а потім до готелю» (відео 21:45:32-21:45:41).

Виходячи з вищенаведеного, доводи апеляційної скарги про те, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним доказом, оскільки він не є самостійним беззаперечним доказом, суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки вирішуючи справу суд першої інстанції взяв до уваги не тільки протокол про адміністративне правопорушення, а й інші докази, наявні у матеріалах справи, зокрема відеозапис з відеореєстратора на службовому автомобілі поліції та з боді-камери працівника поліції.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених в оскаржуваній постанові.

Досліджені та перевірені судом обставини поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення та узгоджуються із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів.

Заявлені в суді апеляційної інстанції доводи захисника Коваля В.І. про те, що в матеріалах справи відсутні направлення на огляд з метою визначення стану сп`яніння та Акт огляду на стан сп`яніння, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і у медичному закладі, тому поліцейський не був зобов`язаний видавати відповідне направлення. Акт огляду на стан сп`яніння складається за результатами такого огляду, тоді як в даному випадку такий огляд не проводився.

Щодо посилань захисника в суді апеляційної інстанції на майновий стан ОСОБА_1 та на те, що для проходження військової служби ОСОБА_1 необхідно мати право керування транспортними засобами, слід зазначити наступне.

Вчинення діянь, які кваліфікуються в національному законодавстві за ч. 1 ст. 130 КУпАП є одним з найбільш тяжкими порушеннями у сфері безпеки дорожнього руху.

Тяжкість стягнення обумовлена саме високим ступенем суспільної шкоди, яка завдається такими діяннями.

Суд не вправі при визнанні особи винуватою за ч. 1 ст. 130 КУпАП призначити інше стягнення, ніж передбачене санкцією, або ж перейти до іншого виду стягнення чи звільнити від стягнення, оскільки Законом України встановлена пряма заборона застосування пом`якшення стягнення чи звільнення від стягнення.

Обраний судом першої інстанції вид стягнення у вигляді штрафу із позбавленням права керування транспортним засобом відповідає важкості та характеру вчиненого правопорушення. Апеляційний суд не вбачає підстав для зміни обраного судом виду адміністративного стягнення і вважає, що саме таке стягнення буде відповідати меті адміністративного стягнення: виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. Не є підставою для іншого і військова служба ОСОБА_1 .

За такого немає підстав як для зміни оскаржуваної постанови судді в частині обраного адміністративного стягнення, так і для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що просить апелянт.

З огляду на викладене, прийняте судом першої інстанції рішення є законним та обґрунтованим, а тому не підлягає скасуванню.

Отже, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 березня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду В.В. Коломієць