ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/3309/25Головуючий у 1-й інстанції Ромазан В.В.
Провадження № 33/817/226/25 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2025 р. м.Тернопіль

Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю:

особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, адвоката Свиріпи В.З.

розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 березня 2025 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 березня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Як визнав суд, громадянин ОСОБА_1 , 13.02.2025 о 14 год. 21 хв. по автодорозі М19, сполучення Доманово-Ковель-Чернівці-Тереблече, поблизу с. Лозова керував автомобілем «Мерседес Бенс», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння кінцівок рук, поведінка, що не відповідає дійсності. Пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки автомобіля за допомогою газоаналізатора «Алкотест Драгер 6820» та проїхати в медичний заклад для визначення степеню алкогольного сп`яніння водій відмовився, чим порушив п. 2.5. Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності вважає, що вказана постанова винесена з порушенням матеріального та процесуального права, не відповідає фактичним обставинам справи, та є такою, що ґрунтується на припущеннях. У зв`язку з цим рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення поліцейським не дотримано вимог ст. 254 КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затверджену наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 листопада 2015 року №1376, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2015 року за №1496/27941 (далі -Інструкція №1376), оскільки протокол та направлення на огляд до найближчого закладу охорони здоров`я було складено за відсутності ОСОБА_1 ..

Апелянт просить апеляційний суд врахувати, що ОСОБА_1 повідомив поліцейських про причини та характер своєї поведінки під час зупинки транспортного засобу, оскільки перебував під впливом сильного душевного хвилювання у зв`язку із загибеллю брата та тяжкою хворобою матері, що призвела до її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 р

Зазначає про відсутність в матеріалах справи даних, які свідчать про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Стверджує, що поліцейський перед проведенням огляду не проінформував водія про порядок застосування спеціального технічного засобу для виявлення ознак сп`яніння та не надав свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки та сертифікат відповідності.

Також вказує, що в матеріалах справи відсутні докази того, що поліцейський мав службові та процесуальні повноваження щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення про керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, оскільки до матеріалів справи не додано доказів того, що такий поліцейський проходив спеціальну підготовку щодо порядку огляду ним водіїв на стан сп`яніння.

На переконання апелянта, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази в контексті ст.251 КУпАП, які б доводи вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

Просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 березня 2025 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а провадження у справі закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Одночасно просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 березня 2025 року відносно ОСОБА_1 , мотивуючи тим, що він не був належним чином повідомлений про розгляд справи судом першої інстанції, а про оскаржувану постанову йому стало відомо лише 05 квітня 2025 року після отримання її копії поштою, що підтверджується матеріалами справи.

Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , та її захисника - адвоката Свиріпу В.З., які повністю підтримали подану апеляційну скаргу та, з наведених у ній мотивів, просять скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 березня 2025 р. і закрити провадження у справі; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що слід поновити строк на апеляційне оскаржено та відмовити у задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступного.

За загальним правилом, визначеним ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк, за заявою особи щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до ст.285 КУпАП копія постанови по справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 участі у розгляді справи судом першої інстанції не приймав, копію постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 березня 2025 р. особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 отримав 05 квітня 2025 року. (а. с.25)

Апеляційну скаргу на вказану постанову місцевого суду подано до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 15 квітня 2025 р., що вбачається з відмітки суду про реєстрацію вхідної кореспонденції. (а.с. 29)

За таких обставин, вважаю, що строк на апеляційне оскарження пропущено апелянтом з поважних причин і тому, відповідно до ст.289 КУпАП, його потрібно поновити.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведена належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Так, відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою вставлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №245784 від 13 лютого 2025 року, громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 13.02.2025 о 14 год. 21 хв. по автодорозі М19, сполучення Доманово-Ковель-Чернівці-Тереблече, поблизу с. Лозова керував автомобілем «Мерседес Бенс», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження тесту на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився.

Цей документ був предметом розгляду у суді першої інстанції та отримав належну правову оцінку з якою суд апеляційної інстанції погоджується.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі, а доводи апелянта з цього приводу є безпідставними.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є відеозапис з нагрудної камери працівника патрульної поліції.

Так, оглянутим в судовому засіданні відеоматеріалом, що зафіксований нагрудною камерою працівника патрульної поліції та відеореєстратором із службового автомобіля встановлено, ОСОБА_1 13.02.2025 о 14 год. 21 хв. керував автомобілем марки «Мерседес Бенс», н.з. НОМЕР_1 , та був зупинений працівниками поліції на автодорозі М19, сполучення Доманово-Ковель-Чернівці-Тереблече, поблизу с. Лозова. Підставою для зупинки поліцейськими транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , стало порушення ним вимог п.8.5.1 ПДР України, а саме, що він керуючи транспортним засобом перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків.

В матеріалах справи міститься копія постанови серії ЕНА №4067205 від 13 лютого 2025 року про накладення адміністративного стягнення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП. (а.с. 3)

Дані обставини також стверджуються рапортом інспектора поліції від 13 лютого 2025 року. (а.с. 2)

Також відеозаписом з нагрудної камери поліцейського зафіксовано, що в ході спілкування з водієм ОСОБА_1 працівники поліції виявили в нього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук, що дало їм підстави вважати, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані сп`яніння. На пропозицію працівників поліції пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою пристрою газоаналізатор «Алкотест Драгер 6820», а також пройти такий огляд в закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився (файл: ОСОБА_1 mp4; час 14:29:38), після чого відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, що в свою чергу спростовує доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду.

Доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення був складений не в присутності особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, та такий не був ознайомлений з вказаним документом, апеляційний суд не вважає такими, що спростовують правильні висновки суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

При цьому, апеляційний суд враховує, що оскільки поліцейський після зупинки транспортного засобу встановив особу водія; повідомив водія транспортного засобу про причину зупинки; повідомив останнього про наявність в нього ознак сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота та тремтіння пальців рук; неодноразово пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці або в медичному закладі, однак ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду та покинув місце події що поліцейським розцінене як відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння; ОСОБА_1 було повідомлено про оформлення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ознаками ч.1 ст.130 КУпАП (файл: ОСОБА_1 mp4; час 14:34:04).

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 був обізнаний про складання протоколу працівниками поліції.

Доводи апелянта про невиконання працівниками поліції вимог Інструкції щодо інформування його про порядок застосування вимірювального приладу, пред`явлення сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку є безпідставними, оскільки останній відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, а отже вимірювальна техніка працівниками поліції не використовувалася.

Апеляційним судом не приймаються доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 перебувала у стані сильного душевного хвилювання, оскільки такі доводи не є підставою для звільнення особи від адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення та для закриття провадження в справі за п. 1.ч. 1 ст. 247 цього Кодексу. Окрім того, з відеозапису обставин події слідує, що ОСОБА_1 потратив значно більше часу на заперечення працівникам поліції щодо необхідності проходження ним огляду на стан сп`яніння, ніж безпосередньо міг тривати такий огляд на місці зупинки транспортного засобу.

Щодо посилання апелянта на розгляд справи у його відсутності, то відповідно до ч.2 ст.268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП не є обов`язковою. Окрім того, ОСОБА_1 скористався правом на апеляційне оскарження, де надана можливість використати весь обсяг прав, передбачених КУпАП щодо дослідження обставин справи для забезпечення всебічності, повноти й об`єктивності та вирішення її у відповідності із законом.

Аналіз матеріалів провадження дає підстави для висновку, що дії працівників поліції щодо фіксації правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 узгоджуються з вимогами ст.266 КУпАП та приписами Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735 та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу та не спростовують факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України, оскільки останній керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та на вимогу працівників поліції відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу так і в медичному закладі.

Апеляційний суд також звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП однією з підстав адміністративної відповідальності за даною правовою нормою є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції.

Таким чином, виходячи з аналізу доказів досліджених судом першої інстанції та перевірених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним.

Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 березня 2025 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Поновити особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 березня 2025 року.

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 березня 2025 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя