ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Кононенко О.М. розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвоката Александрова Д.О. на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2025 року, щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

за участі:

в режимі відеоконференції

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

його представника адвоката Александрова Д.О.

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімум доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Провадження в частині притягнення ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

При обставинах, зазначених в оскаржуваній постанові, 08 грудня 2024 року о 17 год. 50 хв. в с. Богданівка, Павлоградського району, Дніпропетровської області по вул. Чкалова, 210, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Skoda Octavia A5» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, млява мова). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі відмовився під відеофіксацію на нагрудну камеру поліцейського. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.5 ПДР, за що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.

Крім того, 08 грудня 2024 року о 17 год. 50 хв. в с. Богданівка, Павлоградського району, Дніпропетровської області по вул. Чкалова, 210, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Skoda Octavia A5» д.н.з. НОМЕР_1 не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням внаслідок чого з`їхав з проїзної частини в кювет та перевернувся, чим порушив вимоги п. 12.1 ПДР України, за що ст. 124 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність. Внаслідок ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, водій ОСОБА_1 та пасажир ОСОБА_3 2018 року народження отримали легкі тілесні ушкодження.

В апеляційній скарзі адвокат Александров Д.О. просить скасувати постанову та закрити провадження щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що в оскарженій постанові спотворені дійсні пояснення ОСОБА_1 , який не визнав жодного з поставлених йому в провину епізодів, однак суддя в своїй постанові зазначив про часткове визнання вини ОСОБА_1 .

Також адвокат вказує на те, що а ні в матеріалах справи, а ні в матеріалах справи не зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження саме медичного огляду в закладі охорони здоров`я, натомість наявна відмова виключно від проходження огляду з використанням приладу Драгер, що також відображено на відеозаписі подій.

Крім цього адвокат звертає увагу на пояснення співробітників поліції, які також фактично підтвердили, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду з використанням приладу Драгер.

Зазначає, що ствердження співробітників лікарні, що ОСОБА_1 відмовився від проходження алкотесту, не може ототожнюватися з відмовою від проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

Окрім цього, адвоката вважає, що журнал обліку звернень пацієнтів ЗОЗ, не є передбаченим законом джерелом фіксації відмови від проходження медичного огляду в межах провадження за ст. 130 КУпАП.

Адвокат також вважає недопустимим доказом довідку КНП ПЛІЛ ПМР № 19189 від 08 грудня 2024 року, з посиланням на те, що дана довідка не є оригіналом, а є роздруківкою фотографічного зображення, а тому не відповідає критеріям ст. 251 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник підтримали доводи і вимоги апеляційної скарги, просили їх задовольнити.

Щодо події ст. 124 КУпАП, ОСОБА_1 пояснив, що коли він здійснював рух на автомобілі, автомобіль, який здійснював рух по зустрічній смузі для руху, частково змістився на його смугу для руху та засліпив його дальнім світлом фар, внаслідок чого він був вимушений зміститися з дорожнього полотна для уникнення зіткнення, однак автомобіль винесла за межі проїзної частини.

Стосовно обставин за ч. 1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 пояснив, що коли на місце ДТП прибули співробітники медичної допомоги, вони не встановлювали в нього ознак алкогольного сп`яніння. Вказує, що після доставлення його до медичної установи, йому надавали медичну допомогу, в тому числі і робили ін`єкції, після яких він погано себе почував, у зв`язку з цим він і відмовився від проходження огляду з використанням приладу Драгер, оскільки не знав який препарат йому був введений.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, виходжу з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги про відсутність в його діях складу даних адміністративних правопорушень, є необґрунтованими і безпідставними.

Так, висновок щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 191906 від 08 грудня 2024 року, за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду за допомогою приладу Драгер; направленням водія на огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння; відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, відповідно до якого, водій ОСОБА_1 неодноразово відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням приладу Драгер та повідомляв, що пройде такий огляд наступного дня; рапортом поліцейського від 08 грудня 2024 року, відповідно до якого, ОСОБА_1 категорично відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння; протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 191895 від 08 грудня 2024 року, за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 124 КУпАП; схемою місця ДТП та фототаблицею до неї; протоколом огляду місця ДТП від 08 грудня 2024 року; рапортами співробітників поліції від 08 грудня 2024 року, відповідно до яких, водій автомобіля Шкода ОСОБА_1 не впорався з керуванням, внаслідок чого сталося ДТП з травмуванням дитини; актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 08 грудня 2024 року, щодо наслідків настання ДТП за участі водія ОСОБА_1 .

Зазначені вище докази, є належними та допустимими в розумінні ст. 251 КУпАП, а з огляду на їх узгодженість, і достатніми для встановлення необхідних фактичних обставин справи та належного її розгляду.

Досліджені та перевірені місцевим судом обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень, тобто порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, а також відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що охоплюються складом адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Щодо епізоду за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, то доводи апеляційної скарги щодо відсутності відеофіксації або підтвердження свідками відмови ОСОБА_1 від проходження саме медичного огляду в закладі охорони здоров`я, що на думку адвоката є підставою для визнання огляду недійсним, то такі доводи є хибними і не прийнятними з огляду на таке.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП, у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно до відеозапису з нагрудних камер поліцейських, ОСОБА_1 неодноразово відмовлявся від проходження огляду з використанням спеціальних технічних засобів, зокрема приладу Драгер. Факт першої відмови зафіксований безпосередньо в закладі охорони здоров`я, де ОСОБА_1 надавали первинну медичну допомогу після ДТП. Вдруге ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду вже поза межами закладу охорони здоров`я.

Також враховую, що ОСОБА_1 , відмовляючись від проходження огляду з використанням приладу Драгер, посилався на те, що після введення йому ін`єкцій медичними працівниками, він почував себе погано та не був впевнений, що введений йому препарат не покаже наявність в його організмі алкоголю, однак адвокатом в апеляційній скарзі не було обґрунтовано, яким чином введення йому препарату Лідокаїн, може вплинути на показання приладу Драгер, який аналізує виключно видихаєме повітря з порожнини рота.

Таким чином, встановлена категорична відмова ОСОБА_1 від проходження огляду з використанням приладу Драгер, а також виявлене бажання останнього пройти огляд на стан сп`яніння наступного дня самостійно, слід розцінювати як відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як з використанням спеціальних технічних засобів, так і небажанням пройти такий огляд в закладі охорони здоров`я.

За цих обставин, не приймаються також до уваги посилання адвоката на пояснення співробітників поліції, які фактично підтвердили, що ОСОБА_1 відмовився виключно від проходження огляду з використанням приладу Драгер.

Тому, посилання адвоката в апеляційній скарзі на відсутність пропозиції зі сторони співробітників поліції на проходження огляду в закладі охорони здоров`я, не є само по собі підставою вважати огляд проведеним з порушенням вимог ст. 266 КУпАП.

Що стосується зауваження адвоката на те, що журнал обліку звернень пацієнтів ЗОЗ, в якому зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляд на стан сп`яніння після ДТП, не є передбаченим законом джерелом фіксації відмови від проходження медичного огляду, то слід зазначити, що відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, дані обставини, щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, підтверджені і іншими, переліченими вище доказами, а тому даний доказ не викликає сумнівів в його достовірності та допустимості.

За наведених вище обставин не приймаються і зауваження адвоката на довідку КНП ПЛІЛ ПМР № 19189 від 08 грудня 2024 року, в якій вказано, що ОСОБА_1 відмовився від проходження алкотесту, з посиланням на те, що дана довідка не є оригіналом, а є роздруківкою фотографічного зображення, а тому не відповідає критеріям ст. 251 КУпАП.

Щодо посилання адвоката на те, що у співробітників поліції не було підстав для проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, оскільки медичними працівниками не було виявлено у нього таких ознак, то вони є безпідставними, оскільки в даному випадку враховується положення частини 2 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, відповідно до якого, обов`язковому огляду підлягають водії транспортних засобів - учасники ДТП, унаслідок якої є особи, які отримали тілесні ушкодження.

Окрім того, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначені ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , а саме: запах алкоголю з порожнини рота та млява мова, а тому, відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у поліцейських були достатні підстави для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.

Таким чином, суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджується наведеними вище перевіреними доказами.

Всі докази, покладені судом першої інстанції в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 , є допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Щодо епізоду за ст. 124 КУпАП, то ОСОБА_1 інкримінується порушення вимог п. 12.1 ПДР, відповідно до якого, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Порушення саме цього пункту ПДР водієм ОСОБА_1 підтверджується дослідженими матеріалами справи, а також наявними пошкодженнями транспортного засобу, механізм спричинення яких в повній мірі відповідає обставинам, викладеним в протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до схеми місця ДТП та протоколу огляду місця ДТП встановлено, що дорожнє покриття має сліди гальмування та шкрябання на асфальті, які переходять в сліди на землі, поза межами проїзної частини праворуч, загальною довжиною 8 метрів, що свідчить про обрання водієм небезпечної швидкості руху на даній ділянці автодороги.

Крім того, приймається до уваги локалізація пошкоджень автомобіля, а саме: пошкодження передньої його частини (вогнуто всередину), капоту, розбите лобове скло, колеса зліва, задню частину, праву частину, а також розбиті вікна, які з урахуванням сухого та чистого асфальтобетонного покриття, могли виникнути внаслідок не обрання безпечної швидкості руху та неможливістю контролювати рух автомобіля водієм та безпечно керувати ним.

Версія ОСОБА_1 та його представника щодо засліплення його зустрічним транспортом, внаслідок чого він був змушений з`їхати з дорожнього покриття, за встановлених вище обставин, не знайшла свого підтвердження.

Таким чином, саме первинні дії водія ОСОБА_1 , які полягли в порушенні ним вимог п. 12.1 ПДР, мають причинний зв`язок із настанням даної ДТП, а доводи апеляції щодо його невинуватості з наведених в ній мотивів є такими, які не знайшли свого підтвердження.

З огляду на наведене, вважаю належним чином обґрунтованим і вмотивованим висновок суду про наявність в діях водія ОСОБА_1 також складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і доведеність його вини у вчиненні даного адміністративного правопорушення.

У зв`язку з тим, що на момент винесення оскарженої постанови від 15 квітня 2025 року сплинули строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, суд першої інстанції прийняв законне рішення про закриттям провадження за ст. 124 КУпАП на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Є неприйнятними також зауваження адвоката на те, що в оскарженій постанові спотворені дійсні пояснення ОСОБА_1 , щодо часткового визнання своєї вини, оскільки ці обставини були уточнені безпосередньо під час апеляційного перегляду справи та врахована позиція ОСОБА_1 , щодо невизнання своєї провини в повному обсязі.

Що стосується зауваження адвоката на те, що постанова була оголошена через 8 днів після видалення судді до нарадчої кімнати і суддя в цей проміжок часу здійснювала розгляд інших справ, то слід зазначити, що нормами КУпАП не передбачено видалення судді до нарадчої кімнати, за виключенням положень, визначених в ст. 297-8, яка регулює порядок розгляду справи Верховним Судом, а тому таке зауваження не свідчить про прийняття суддею незаконного рішення.

З огляду на вищенаведене, при апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 268, 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинені правопорушення, а винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним інкримінованих адміністративних правопорушень, є доведеною поза розумним сумнівом.

Накладене на ОСОБА_1 стягнення узгоджується з вимогами ст. 33 КУпАП і його розмір, визначений в межах санкції ст. 130 КУпАП.

З огляду на викладене, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанови судді, без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Александрова Д.О., - залишити без задоволення.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2025 року, щодо ОСОБА_1 , у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Кононенко