Рівненський апеляційний суд
__________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2025 року м. Рівне

Справа № 558/569/24

Провадження № 33/4815/394/25

Суддя Рівненського апеляційного суду Полюхович О.І.,

з участю:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Собчука М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційними скаргами захисника Мазурка В.С. в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_1 на постанову Демидівського районного суду Рівненської області від 21 березня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Демидівського районного суду Рівненської області від 21 березня 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано відносно неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме в сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 ( один) рік.

З матеріалів справи слідує, що 14.10.2024 року о 23.16 годині в селищі Демидівка по вулиці Луцька, 80, Дубенського району Рівненської області водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Фольксваген Гольф», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд водія ОСОБА_1 проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest drager» 7510(0005) з відеофіксацією з моменту зупинення транспортного засобу. Відповідно до тесту № 393 від 14.10.2024 року, результат огляду водія ОСОБА_1 становить 0,37 ‰. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п.2.9-а Правил дорожнього руху та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі захисник Мазурок В.С. просить скасувати постанову суду від 21 березня 2025 року та постановити нову, якою закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Вказує, що жодна з ознак сп`яніння, про які зазначали поліцейські, не підтверджується матеріалами справи. Зауважує, що порядок огляду водія на визначення стану сп`яніння проведено з грубим порушенням, оскільки працівники поліції вчинили провокацію щодо ОСОБА_1 , переконуючи її не їхати до медичного закладу.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі також просить скасувати постанову місцевого суду та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Зазначає, що на порушення вимог ч.3 ст.266 КУпАП, працівник поліції не направив її на проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння в медичний заклад, чим припустився помилкових висновків про наявність її вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Наголошує, що надані поліцейським відеозаписи не містять доказів наявності в її діях ознак алкогольного сп`яніння, не підтверджують факт проведення обстеження на визначення такого стану, натомість з відео спостерігається протилежне, а саме те, що поведінка ОСОБА_1 відповідає обстановці, у неї відсутні порушення координації рухів, відсутнє порушення функції мови. Вважає, що судом першої інстанції не взято до уваги і те, що всупереч чинному законодавству, після виявлення в неї ознак алкогольного сп`яніння її не було відсторонено від керування транспортним засобом, що свідчить про помилковість висновків суду та відповідно прийняття незаконного рішення.

Також просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Відповідно до ст.285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Постанова відносно ОСОБА_1 була винесена 21 березня 2025 року.

Згідно матеріалів справи копію постанови остання отримала 26.03.2025 року (а.с.35).

Апеляційна скарга подана нею до місцевого суду 03 квітня 2025 року (а.с.41).

Отже, оскільки строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, то цей строк підлягає поновленню.

Заслухавши доводи ОСОБА_1 та її захисника Собчука М.В. на підтримання апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на сукупності зібраних в справі та досліджених в судовому засіданні достатніх та достовірних доказах, яким дана правильна юридична оцінка.

Факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння при встановлених судом обставинах підтверджується: актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.5), направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.5), результатом огляду за допомогою газоаналізатора «Alcotest№7510», відповідно до якого ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння з показником 0,37 ‰ проміле (а.с.4), відеоматеріалами з нагрудних камер працівників поліції, якими зафіксовано проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та відмова від такого огляду у медичному закладі (а.с.7).

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції є об`єктивними доказами, тобто такими, які процесі доказування не встановлюються від людей і не залежать від їх суб`єктивного сприйняття певних обставин.

Зазначені вище докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі і сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, тому вони є належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування.

Апеляційним судом не встановлено обставин, які б свідчили про упередженість дій працівників поліції стосовно ОСОБА_1 та порушень ними оформлення адміністративних матеріалів, що ставили б під сумнів її вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Жодних доказів порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) до апеляційної скарги додано не було.

Апеляційний суд не погоджується з доводами апеляційних скарг про те, що поліцейський не направив ОСОБА_1 до медичного закладу для огляду, оскільки у матеріалах справи наявний відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, з якого вбачається, що після проведення огляду на місці, поліцейські пропонували ОСОБА_1 пройти медичний огляд у медзакладі, але вона відмовилась (файл Clip 0, час 09:00).

Суд також критично відноситься до доводів апеляційної скарги стосовно того, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, оскільки в матеріалах справи наявне зобов`язання до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 150850, відповідно до якого ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортним засобом протягом 24 год. (а.с.8).

Інші доводи апеляційних скарг також не дають підстав для скасування судового рішення та не впливають на правильність висновку суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

За наведених обставин, суддя місцевого суду дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Стягнення суддею накладене з врахуванням положень ст.ст.33, 38 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

На думку апеляційного суду, таке стягнення буде достатньою мірою гарантувати виправлення ОСОБА_1 і попередження вчинення нею нових адміністративних правопорушень, а отже досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої ст.23 КУпАП.

Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.6 ЄКПЛ, 294 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Демидівського районного суду Рівненської області від 21 березня 2025 року.

Постанову Демидівського районного суду Рівненської області від 21 березня 2025 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційні скарги ОСОБА_1 та захисника Мазурка В.С. без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І. Полюхович