КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2025 року м. Київ

Унікальний номер справи № 761/6136/25

Суддя в суді першої інстанції: Глянь О. С.

Провадження № 33/824/2345/2025

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Левенця Б.Б., за участю секретаря судового засідання Марченка М.С., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 17 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , директора Державного підприємства «Центральна Лабораторія з аналізу якості лікарських засобів і медичної продукції», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ; до адміністративної відповідальності за ч.1 та 2 ст. 172-7 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 березня 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та 2 ст. 172-7 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в 3400,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України судовий збір в розмірі 605,60 грн (т. 4 а.с. 187-192).

Не погодившись з вказаною постановою, 26 березня 2025 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Романов О.О. подав апеляційну скаргу, в якій посилався на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права та просив скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 17 березня 2025 року та закрити провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд по-суті розглянув одну справу, а прийняв рішення за восьми протоколами, які надійшли до суду і були зареєстровані кожен за унікальним номером, при цьому не задовольнивши клопотання ОСОБА_1 про об`єднання справ у одне провадження. Вказав, що на 17 березня 2025 було призначена лише одна справа, до якої готувалася сторона захисту, однак у інших справах ОСОБА_1 повідомлений не був, що позбавило його усіх процесуальних прав та гарантій у нерозглянутих справах.

Адвокат Романов О.О. вважає, що порушено процедуру збирання доказів, адже докази можливо збирати лише після складання протоколу, а оскільки, із запитів не вбачалось відомостей про складання протоколу, то збирання доказів вважав передчасним.

Посилався, що відсутність чіткої регламентації на рівні Закону реалізації права ДСР НПУ, щодо одержання інформації від державних органів забороняє останньому здійснювати такі повноваження на власний розсуд.

В іншому доводи апеляційної скарги зводяться до відсутності у справі доказів наявності саме реального конфлікту інтересів, адже, як вважав, адвокат, реальний конфлікт інтересів обов`язково впливає на об`єктивність та упередженість суб`єкта, що і повинна довести сторона обвинувачення, на відміну від потенційного конфлікту інтересів, що може впливати на об`єктивність та упередженість, однак протоколи складено саме за дії вчинені в умовах реального конфлікту інтересів, а тому вважав, що потребує доведення «поза розумним сумнівом» та обставин, що преміювання рідного брата впливало на об`єктивність та упередженість ОСОБА_1 та створювало реальний, а не потенційний конфлікт інтересів.

Вважав, що преміювання ОСОБА_1 рідного брата на грошовому рівні з іншими працівниками за колективним договором не створювало реального конфлікту інтересів.

Посилався також на те, що у протоколах про адміністративні правопорушення не вказано суті правопорушення, а саме в чому полягав реальний конфлікт інтересів, що вважав достатньою підставою для скасування постанови місцевого суду та закриття провадження за відсутністю події складу правопорушення (том 5 а.с. 1-58).

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 , його захисники - адвокат Романов О.О., адвокат Черевко А.С. підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити. Прокурор Шкурпело Р.В. заперечував проти задоволення скарги та просив постанову суду залишити без змін.

Апеляційний суд заслухав пояснення учасників справи, вивчив та перевірив матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідив наявні у справі докази, перевірив доводи апеляційної скарги, викладені скаржником, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

З матеріалів справи вбачається, що 07.02.2025 оперуповноваженим ДСР НПУ було складено вісім протоколів про адміністративне правопорушення, пов`язане із корупцією, відносно директора ДП «Центральна лабораторія з аналізу якості лікарських засобів і медичної продукції» ОСОБА_1 , а саме:

Протокол №207 від 07.02.2025 за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, згідно якого ОСОБА_1 , обіймаючи посаду директора Державного підприємства «Центральна лабораторія з аналізу якості лікарських засобів і медичної продукції», будучи посадовою особою юридичної особи публічного права та згідно пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон №1700-VII) і суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, у порушення п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону №1700-VII, під час виконання своїх службових повноважень не вжив заходів щодо недопущення виникнення конфлікту інтересів та не повідомив свого безпосереднього керівника у встановленому законом випадку та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів, під час прийняття рішення щодо преміювання працівників, у тому числі начальника служби охорони праці ОСОБА_2 , який є його рідним братом, у вересні 2023 року у розмірі 20 000 гривень та вчинив дії шляхом особистого підписання наказу від 12.09.2023 № 25 «Про преміювання» працівників підприємства з метою відзнаки професіоналізму та особистого вкладу кожного працівника у розвиток підприємства та держаного контролю якості лікарських засобів, з нагоди свята Дня фармацевтичного працівника, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-7 КУпАП (том 2, а.с. 4-14).

Протокол №208 від 07.02.2025 за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, згідно якого ОСОБА_1 , обіймаючи посаду директора Державного підприємства «Центральна лабораторія з аналізу якості лікарських засобів і медичної продукції», будучи посадовою особою юридичної особи публічного права та згідно пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону №1700-VII і суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, у порушення п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону №1700-VII, під час виконання своїх службових повноважень не вжив заходів щодо недопущення виникнення конфлікту інтересів та 12.09.2023 в умовах реального конфлікту інтересів, прийняв рішення щодо преміювання працівників, у тому числі начальника служби охорони праці ОСОБА_2 , який є його рідним братом, у вересні 2023 року у розмірі 20 000 гривень та вчинив дії шляхом особистого підписання наказу від 12.09.2023 № 25 «Про преміювання» працівників підприємства з метою відзнаки професіоналізму та особистого вкладу кожного працівника у розвиток підприємства та держаного контролю якості лікарських засобів, з нагоди свята Дня фармацевтичного працівника, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-7 КУпАП (том 1, а.с. 90-100).

Протокол №209 від 07.02.2025 за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, згідно якого ОСОБА_1 , обіймаючи посаду директора Державного підприємства «Центральна лабораторія з аналізу якості лікарських засобів і медичної продукції», будучи посадовою особою юридичної особи публічного права та згідно пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону №1700-VII і суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, у порушення п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону №1700-VII, під час виконання своїх службових повноважень не вжив заходів щодо недопущення виникнення конфлікту інтересів та не повідомив свого безпосереднього керівника у встановленому законом випадку та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів, під час прийняття рішення щодо преміювання працівників, у тому числі начальника служби охорони праці ОСОБА_2 , який є його рідним братом, у грудні 2023 року у розмірі 20 000 гривень та вчинив дії шляхом особистого підписання наказу від 27.12.2023 № 34 «Про преміювання» працівників підприємства з метою підвищення мотивації співробітників, а також з нагоди святкування Нового року, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-7 КУпАП (том 1, а.с. 5-15).

Протокол №210 від 07.02.2025 за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, згідно якого ОСОБА_1 , обіймаючи посаду директора Державного підприємства «Центральна лабораторія з аналізу якості лікарських засобів і медичної продукції», будучи посадовою особою юридичної особи публічного права та згідно пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону №1700-VII і суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, у порушення п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону №1700-VII, під час виконання своїх службових повноважень не вжив заходів щодо недопущення виникнення конфлікту інтересів та 27.12.2023 в умовах реального конфлікту інтересів, прийняв рішення щодо преміювання працівників, у тому числі начальника служби охорони праці ОСОБА_2 , який є його рідним братом, у грудні 2023 року у розмірі 20 000 гривень та вчинив дії шляхом особистого підписання наказу від 27.12.2023 № 34 «Про преміювання» працівників підприємства з метою підвищення мотивації співробітників, а також з нагоди святкування Нового року, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-7 КУпАП (том 2, ас. 167-177).

Протокол №211 від 07.02.2025 за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, згідно якого ОСОБА_1 , обіймаючи посаду директора Державного підприємства «Центральна лабораторія з аналізу якості лікарських засобів і медичної продукції», будучи посадовою особою юридичної особи публічного права та згідно пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону №1700-VII і суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, у порушення п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону №1700-VII, під час виконання своїх службових повноважень не вжив заходів щодо недопущення виникнення конфлікту інтересів та не повідомив свого безпосереднього керівника у встановленому законом випадку та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів, під час прийняття рішення щодо преміювання працівників, у тому числі начальника служби охорони праці ОСОБА_2 , який є його рідним братом, у травні 2024 року у розмірі 20 000 гривень та вчинив дії шляхом особистого підписання наказу від 02.05.2024 № 19 «Про преміювання» працівників підприємства з метою підвищення мотивації співробітників, а також з нагоди святкування релігійного свята - Великодня, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-7 КУпАП. (том 3, а.с. 5-15).

Протокол №212 від 07.02.2025 за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, згідно якого ОСОБА_1 , обіймаючи посаду директора Державного підприємства «Центральна лабораторія з аналізу якості лікарських засобів і медичної продукції», будучи посадовою особою юридичної особи публічного права та згідно пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону №1700-VII і суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, у порушення п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону №1700-VII, під час виконання своїх службових повноважень не вжив заходів щодо недопущення виникнення конфлікту інтересів та 27.12.2023 в умовах реального конфлікту інтересів, прийняв рішення щодо преміювання працівників, у тому числі начальника служби охорони праці ОСОБА_2 , який є його рідним братом, у травні 2024 року у розмірі 20 000 гривень та вчинив дії шляхом особистого підписання наказу від 02.05.2024 № 19 «Про преміювання» працівників підприємства з метою підвищення мотивації співробітників, а також з нагоди святкування релігійного свята - Великодня, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.(том 3, а.с. 89-99).

Протокол №213 від 07.02.2025 за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, згідно якого ОСОБА_1 , обіймаючи посаду директора Державного підприємства «Центральна лабораторія з аналізу якості лікарських засобів і медичної продукції», будучи посадовою особою юридичної особи публічного права та згідно пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону №1700-VII і суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, у порушення п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону №1700-VII , під час виконання своїх службових повноважень не вжив заходів щодо недопущення виникнення конфлікту інтересів та не повідомив свого безпосереднього керівника у встановленому законом випадку та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів, під час прийняття рішення щодо преміювання працівників, у тому числі начальника служби охорони праці ОСОБА_2 , який є його рідним братом, у вересні 2024 року у розмірі 25 000 гривень та вчинив дії шляхом особистого підписання наказу від 19.09.2024 № 33 «Про преміювання» працівників підприємства з метою підвищення мотивації співробітників, а також з нагоди свята Дня фармацевтичного працівника, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.(том 3, а.с. 113-123).

Протокол №214 від 07.02.2025 за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, згідно якого ОСОБА_1 , обіймаючи посаду директора Державного підприємства «Центральна лабораторія з аналізу якості лікарських засобів і медичної продукції», будучи посадовою особою юридичної особи публічного права та згідно пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону №1700-VII і суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, у порушення п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону №1700-VII , під час виконання своїх службових повноважень не вжив заходів щодо недопущення виникнення конфлікту інтересів та 27.12.2023 в умовах реального конфлікту інтересів, прийняв рішення щодо преміювання працівників, у тому числі начальника служби охорони праці ОСОБА_2 , який є його рідним братом, у вересні 2024 року у розмірі 25 000 гривень та вчинив дії шляхом особистого підписання наказу від 19.09.2024 № 33 «Про преміювання» працівників підприємства з метою підвищення мотивації співробітників, а також з нагоди свята Дня фармацевтичного працівника, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.(том 4, а.с. 5-15).

Частина перша ст. 172-7 встановлює відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Частиною 2 ст. 172-7 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Приміткою до ст. 172-7 визначено, що суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону №1700-VII.

У цій статті під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

У письмових поясненнях до кожного із протоколів, ОСОБА_1 не заперечував обставин щодо того, що 1) він є посадовою особою юридичної особи публічного права та згідно пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону №1700-VII і суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією; 2) факт особистого підписання наказів про преміювання, у тому числі рідного брата ОСОБА_2 ; 3) за період перебування на посаді директора підприємства не повідомляв Держлікслужбу та НАЗК про наявність конфлікту інтересів.

Таких обставин не заперечував також і скаржник у апеляційній скарзі.

Як вказував скаржник, протоколи складено саме за наявність у діях ОСОБА_1 реального конфлікту інтересів, однак за матеріалами справи, як посилався скаржник вбачається виключно потенційний конфлікт інтересів, що виключає в діях ОСОБА_1 склад правопорушення, передбачений саме за реальний конфлікт інтересів.

Апеляційний суд перевіряючи такі доводи скаржника виходить із наступного:

Потенційний конфлікт інтересів - наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень (ст. 1 Закону №1700-VII).

Реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень (ст. 1 Закону №1700-VII).

Приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях (ст. 1 Закону №1700-VII).

Враховуючи наведені визначення, конфлікт інтересів може існувати у особи в ситуації, коли одночасно наявні такі його складові:

- в особи є приватний інтерес;

- в особи наявні службові повноваження, під час реалізації яких вона може на власний розсуд вчиняти дії, приймати рішення саме з питання, у якому в неї наявний приватний інтерес;

- такі службові повноваження мають дискреційний характер (тобто є такими, коли особа може на власний розсуд обирати з кількох юридично допустимих дій, рішень).

Саме сукупність зазначених факторів дає підстави стверджувати, що приватний інтерес особи може впливати на об`єктивність та неупередженість під час вчинення особою дії, прийняття рішення, а отже, в особи є конфлікт інтересів.

За відсутності принаймні однієї із складових - службових повноважень дискреційного характеру та/або приватного інтересу - конфлікт інтересів не виникає.

Приватний інтерес може впливати на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, вчинення чи невчинення дій лише під час реалізації службових / представницьких повноважень, що є дискреційними.

При реальному конфлікті інтересів особа реалізує (повинна реалізувати) свої повноваження з питання, у якому у неї наявний приватний інтерес. Це викликає суперечність між повноваженнями і приватним інтересом, яка впливає на об`єктивність вчинення дій чи прийняття рішень.

Оскільки закон допускає необмежене коло обставин та ситуацій, що можуть свідчити про наявність приватного інтересу чи зумовлювати його виникнення за певних умов, то сам факт родинного зв`язку ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , який є рідним братом ОСОБА_1 свідчить про наявність у нього приватного інтересу.

Вирішуючи питання щодо наявності службових повноважень, під час реалізації яких ОСОБА_1 міг на власний розсуд вчиняти дії, приймати рішення саме з питання, у якому в нього наявний приватний інтерес слід виходити із того, що він підписував накази про преміювання, у тому числі і рідного брата ОСОБА_1 .

Для визначення дискреційності службових повноважень ОСОБА_1 при преміюванні рідного брата слід врахувати положення про преміювання та матеріальне заохочення працівників Державного підприємства «Центральна лабораторія з аналізу якості лікарських засобів і медичної продукції» за п. 3.1 якого вбачається, що премія (винагорода) виплачується штатним працівникам підприємства за виконання виробничих завдань і посадових обов`язків, підвищення ефективності і якості роботи. За п. 3.2 розподіл і виплата премій здійснюється наказом керівника Підприємства. Вказане свідчить про те, що розмір премії, яка виплачувалася працівникам, у тому числі і ОСОБА_2 не був чітко визначений положенням про преміювання чи умовами Колективного договору, а визначався керівником у межах наявних коштів у Підприємства, що вказує на те, що визначення розміру премії кожному працівнику, у тому числі і ОСОБА_2 , який є рідним братом ОСОБА_1 , є дискреційними повноваженням останнього, що в сукупності дає змогу дійти висновку про те, що підписання наказу про преміювання, у тому числі, близької особи, свідчить про прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

З огляду на викладене апеляційний суд відхиляє доводи скаржника щодо відсутності реального конфлікту інтересів, адже сам факт роботи близької особи на підприємстві може свідчити про конфлікт інтересів (потенційний конфлікт), а підписання наказу про преміювання ОСОБА_2 є прийняттям рішення ОСОБА_1 в умовах реального конфлікту інтересів.

Апеляційний суд погоджується із доводами скаржника про те, що кожен з восьми протоколів був зареєстрований за унікальним номером, однак, як зазначив сам скаржник, він був обізнаний про існування усіх протоколів та готувався до судового засідання на 17 березня 2025 року.

Факт повідомлення 24 лютого 2025 року і 10 березня 2025 року ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Романова О.О., а також прокурора про розгляд справи районним судом 10 березня 2025 року і 17 березня 2025 року підтверджується наявними у матеріалах справи письмовими розписками (т. 4 а.с. 85).

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 17 березня 2025 року було об`єднано матеріали справ №№ 761/6136/25, 761/6137/25, 761/6138/25, 761/6139/25, 761/6140/25, 761/6141/25, 761/6142/25 в одну з присвоєнням єдиного унікального номеру 761/6136/25 (т. 5 а.с. 186).

17 березня 2025 року суд першої інстанції ухвалив постанову по суті справи (т. 5 а.с. 187-192).

За таких обставин, доводи апелянта про неповідомлення його у інших справах не свідчать про порушення місцевим судом норм процесуального права та не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції. З цих же підстав апеляційний суд відхиляє доводи скаржника про недодержання його процесуальних прав у інших провадженнях. Більше того, як вбачається із мотивувальної частини постанови місцевого суду, ОСОБА_1 був у судовому засідання та заперечував проти притягнення його до адміністративної відповідальності, що свідчить про реалізацію ним своїх прав як учасника справи.

Доводи скаржника щодо передчасного збирання доказів уповноваженими поліцейськими ґрунтуються на власному тлумаченні норм Закону «Про національну поліцію», адже скаржник вважає, що докази можуть набути такого статусу виключно після складання протоколу та направлення справи до суду, що є помилковим. Більше того такі посилання не спростовують факту, що ОСОБА_1 , преміюючи рідного брата, діяв в умовах реального конфлікту інтересів та не повідомив уповноважені органи.

Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування постанови та закриття провадження в справі, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Підстав для застосування ст. 22 КУпАП у цій справі не встановлено.

Отже, відсутні підстави для скасування постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 17 березня 2025 року щодо визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 та 2 ст. 172-7 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення, та задоволення апеляційної скарги.

Інші доводи і заперечення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, його захисника - адвоката Романова О. О. цих висновків не спростовують, тому судом відхилені.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 17 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , директора державного підприємства «Центральна Лабораторія з аналізу якості лікарських засобів і медичної продукції», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за ч. 1 та 2 ст. 172-7 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя _________________ Б.Б. Левенець