Справа № 215/2705/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Демиденко Ю.Ю., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який протягом року піддавався адміністративному за ч.4 ст.126 КУпАП, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.5 ст.126 КпАП України,-

УСТАНОВИВ:

Згідно протоколу серії ЕПР1 №293827 від 07.04.2025 ОСОБА_1 07.04.2025 о 22.50 год. керував автомобілем ВАЗ 21043, н/з НОМЕР_1 біля будинку №17 по вул. Романа Шухевича в м. Кривому Розі Дніпропетровської області не маючи при цьому права керування даним транспортним засобом, чим своїми діями порушив вимоги п.2.1а ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.5 ст.126 КУпАП.

Правопорушник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином, що підтверджується його особистим підписом в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №293827 від 07.04.2025 (а.с.1).

Згідно рішення ЄСПЛ у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005, в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції. Крім того, в своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27.07.2006, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції ООН про захист прав людини і основоположних свобод,кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення. Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборонні обмеження, зміст яких-не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» №28249/95 від 19.06.2001, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.

За даних обставин, з урахуванням достатності обсягу наявних доказів, суддя приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , оскільки положення ч.2 ст.268 КУпАП не містять імперативного припису щодо обов`язкової участі особи в судовому засіданні під час розгляду вказаної категорії справ.

Дослідивши матеріали справи суддя дійшов наступного висновку.

Як слідує з фабули протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №293827 від 07.04.2025 ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21043, н/з НОМЕР_1 біля будинку №17 по вул. Романа Шухевича в м. Кривому Розі Дніпропетровської області не маючи при цьому права керування даним транспортним засобом (а.с.1).

Статтею 126 КУпАП визначено два різні взаємовиключні склади адміністративного правопорушення, а саме: 1) керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом; 2) керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

В першому випадку відповідальність настає в разі, коли особа взагалі не отримувала водійське посвідчення.

Проте, як видно з долученої до матеріалів справи постанови серії ЕНА №2737325 від 02.08.2024, ОСОБА_1 було раніше притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП, за керування транспортним засобом будучи особою позбавленою права керування транспортними засобами (а.с.5).

Крім того, згідно довідки, долученої до матеріалів справи, ОСОБА_1 отримав посвідчення водія серії НОМЕР_2 (а.с.4).

Таким чином, в даному випадку працівником поліції було невірно кваліфіковані дії правопорушника, оскільки ОСОБА_1 отримував посвідчення водія, але був позбавлений у праві керування транспортними засобами.

Тобто, в даному випадку в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення за кваліфікуючою ознакою керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Водночас, суддя не наділений правом самостійно здійснювати перекваліфікацію вчиненного адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у випадку встановлення відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.279, 280, 294 КпАП України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП за ознакою керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником протягом десяти днів з дня ухвалення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який ухвалив постанову.

СУДДЯ: