Справа № 461/1080/25 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І. Р.
Провадження № 33/811/584/25 Доповідач: Головатий В. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2025 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду Головатий В. Я. за участю прокурора Павленка Р.І., особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Гевяка П.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Гевяка П.І. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Галицького районного суду м. Львова від 28 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6, ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

встановив:

постановою Галицького районного суду м. Львова від 28 березня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6, ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та, з урахуванням ч. 2 ст. 36 КУпАП, накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_1 , будучи звільненою з посади провідного спеціаліста сектору підприємництва та регуляторної політики відділу ділових індустрій управління економіки департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, являючись суб`єктом відповідальності, відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», та примітки до статті 172-6 КУпАП, за правопорушення, пов`язане з корупцією, в порушення вимог абз.2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2022 рік (після звільнення), чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Окрім цього, ОСОБА_1 , будучи звільненою з посади провідного спеціаліста сектору підприємництва та регуляторної політики відділу ділових індустрій управління економіки департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, являючись суб`єктом відповідальності, відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», та примітки до статті 172-6 КУпАП, за правопорушення, пов`язане з корупцією, в порушення вимог абз.1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративне порушення.

На зазначену постанову захисник Гевяк П.І. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративних правопорушень.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що ОСОБА_1 , проживаючи в Чехії після звільнення, фізично не мала можливості отримати доступ до необхідних документів для заповнення та подання декларації, оскільки вони залишилися в Україні. Зазначає, що ОСОБА_1 у травні 2024 року отримала офіційне повідомлення від НАЗК про необхідність подати декларацію, приїхала в Україну та подала декларацію 22.05.2024. Крім того, отримала рекомендацію юриста про те, що в її випадку відсутня необхідність подачі декларації у зв`язку зі звільненням, оскільки обидві декларації містять однакові дані та заповнюються станом на кінець року. Звертає увагу, що остання подала вказану декларацію 23.12.2024 після того, як їй зателефонували з поліції та повідомили про необхідність подання декларації у найкоротший термін. Враховуючи наведене, вважає, що в її діях відсутній умисел та наявні поважні причини несвоєчасного подання декларацій, що свідчить про відсутність складу правопорушень.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , доводи захисника Гевяка П.І., які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора Павленка Р.І., який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, вважаю, що у її задоволенні слід відмовити.

Висновок суду першої інстанції про те, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6, ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суддя дав належну оцінку і навів у постанові, а саме: даними протоколів про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, № 161 та № 162 від 03.02.2025, які відповідають вимогам ст.256 КУпАП та якими зафіксовано обставини вчинення правопорушень; інформацією з офіційного веб-сайту НАЗК; даними копії декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2022 рік (після звільнення); даними копії декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями; поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами, які в сукупності підтверджують вину ОСОБА_1 .

Твердження захисника про те, що матеріали справи не містять доказів наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, зокрема, прямого умислу, вважаю необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до абз.2 ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а", "в"- "ґ" пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Згідно з абз.1 ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті З цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Водночас, пунктом 27 розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану", подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року. Суб`єкти декларування, зазначені у частинах сьомій - чотирнадцятій статті 45 цього Закону, подають відповідні декларації у строки, встановлені частинами сьомою - чотирнадцятою статті 45 цього Закону, якщо відповідні декларації не було подано раніше.

Так, відповідно до наказу директора Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради №176к від 22.12.2022, ОСОБА_1 звільнено з посади провідного спеціаліста сектору підприємництва та регуляторної політики відділу ділових індустрій управління економіки департаменту економічного розвитку Львівської міської ради з 30.12.2022.

Таким чином, ОСОБА_1 , відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» та примітки до статті 172-6 КУпАП, відноситься до суб`єктів відповідальності, на яких поширюється дія цього Закону, та була зобов`язана була подати щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2022 рік (після звільнення) до 00:00 год. 01.02.2024.

Крім цього, ОСОБА_1 зобов`язана була подати щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, до 00:00 год. 01.02.2024.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 подала щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2022 рік (після звільнення), лише 22.05.2024 о 12:32 год., тобто несвоєчасно.

Разом з тим, щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, остання подала лише 23.12.2024 о 15:26 год., тобто, також, несвоєчасно.

Факт несвоєчасного подання декларацій ОСОБА_1 не заперечується.

При цьому, як вірно встановив суд першої інстанції, в обидвох випадках у ОСОБА_1 відсутні поважні причини щодо несвоєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, враховуючи, що ОСОБА_1 не надала жодних доказів про намір подати вчасно повідомлення про майновий стан на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції.

На переконання суду апеляційної інстанції, перебування ОСОБА_1 за кордоном після звільнення не є доказом поважності причин неможливості особи подати вчасно декларацію у зв`язку з тим, що остання не була позбавлена можливості вчасно подати декларації у встановлені законом терміни, оскільки вправі була скористатись відкритими даними з Державних реєстрів щодо нерухомого майна чи отримати іншу інформацію, необхідну для подачі декларації, в тому числі, від членів своєї родини, які проживали в Україні.

Крім того, відповідно до п.1 розд. ІІ Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування № 252/23 від 08.11.2023, декларація подається незалежно від того, перебуває суб`єкт декларування в Україні чи за її межами.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що знищення документів щодо речових прав на майно внаслідок ракетного удару у вересні 2024 року не може бути поважною причиною несвоєчасної подачі декларації, оскільки ця форс-мажорна подія мала місце вже після того, як ОСОБА_1 22.05.2024 подала декларацію за 2022 рік.

Окрім того, у ОСОБА_1 був тривалий строк для подання декларацій, який визначений Законом України «Про запобігання корупції», не враховуючи перебування за кордоном.

Безпідставними є твердження сторони захисту про відсутність необхідності подання другої декларації у зв`язку з тим, що обидві декларації містять однакові дані та заповнюються станом на кінець року, оскільки законодавство не містить винятків щодо можливості неподання щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що Порядок № 449/21 від 23.07.2021, на якій покликається ОСОБА_1 , втратив чинність у зв`язку із прийняттям Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Наказом Національного агентства з питань запобігання корупції № 252/23 від 08.11.2023.

Доводи апелянта щодо відсутності у ОСОБА_1 прямого умислу на вчинення адміністративних правопорушень є необґрунтованими, оскільки суб`єктивна сторона правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу, який наявний у діях останньої.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що суд, у відповідності до ст. 252 КУпАП, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6, ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та наклав на неї адміністративне стягнення у межах санкцій цих статей з урахуванням вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП та, відповідно до ст. 33 КУпАП, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню її вини, майнового стану, відсутності обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

постанову Галицького районного суду м. Львова від 28 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6, ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Гевяка П.І. в інтересах ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду Головатий В. Я.