КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Справа № 369/3761/25
№ 33/824/2663/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Саліхова В.В., за участю секретаря судового засідання Алієвої Д.У.

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Мірошника Сергія Борисовича на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Гришка О.М. від 24 березня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 247364, 15 лютого 2025 року о 01 год. 05 хв. у с. Мироцьке, по вул. Шляхова, 1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volvo, н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, яка не відповідає дійсності обстановки). Від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився, що зафіксовано на технічний засіб відеозапису, а саме на нагрудний відеореєстратор Motorola VB-400v3, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 березня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Не погоджуючись з постановою, захисник ОСОБА_1 адвокат Мірошник С.Б. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що наявні в матеріалах справи відеозаписи не відтворюють обставин події, яка трапилася 15 лютого 2025 року за адресою: вул. Шляхова, 1 в с. Мироцьке. Так, з відеозаписів не можливо встановити, що: автомобіль перебував у рухомому стані та під керуванням ОСОБА_1 ; працівниками поліції були виявлені ознаки алкогольного сп'яніння; складання та пред'явлення акту огляду, направлення та самого протоколу. Отже, вважає, що відеофайли не можуть бути належними доказами винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Звертає увагу суду на те, що у ході провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан сп'яніння, підлягає доведенню не лише факт керування транспортним засобом, а й наявність ознак алкогольного сп'яніння, вимога пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння у медичному закладі, умови та можливість проходження такого огляду в медичному закладі.

Наголошував, що в матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом та працівниками поліції не було оголошено ОСОБА_1 жодних ознак сп'яніння, натомість одразу запропоновано пройти огляд на визначення стану сп'яніння. Отже, поліцейські склали протокол стосовно ОСОБА_1 , проте самостійно не встановивши та не переконавшись, що останній дійсно керував транспортним засобом, а також при цьому мав ознаки алкогольного сп'яніння. Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення за відсутності будь-яких інших доказіві не є беззаперечним доказом вини особи, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи і не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який передбачає співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовваних призумпцій.

Також захисник ОСОБА_1 адвокат Мірошник С.Б. в апеляційній скарзі просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді посилаючись на те, що він пропущений з поважних причин, оскільки оскаржувану постанову ОСОБА_1 отримано лише 28 березня 2025 року, тобто у день визначений судом під час проголошення рішення за наслідками розгляду справи у судовому засіданні 24 березня 2025 року, а не маючи тексту постанови та відповідно не знаючи підстав і мотивів, з яких виходив суд, оскаржити постанову у передбачений строк 10 днів не стало можливим.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Мірошник С.Б. були повідомлені у спосіб, передбачений законом, однак в судове засідання не з`явилися. Адвокат Мірошник С.Б. 05 травня 2025 року подав клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, яке мотивовано неможливістю прибуття в судове засідання в зв`язку з тим, що він, як захисник Вилегжаніна І.С., буде брати участь у судовому засіданні 05 травня 2025 року о 16 год 00 хв. в Макарівському районному суді Київської області.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Якщо представник (захисник) не з`явився в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити справу по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представника особи чи самої особи, а неможливість вирішення справи у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи обмеження процесуального строку розгляду справи, передбаченого КУпАП, достатність матеріалів для розгляду справи, належне повідомлення як особи, що притягається до адміністративної відповідальності, так і його захисника, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне відмовити в задоволенні вказаного клопотання та розглядати справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника Мірошника С.Б.

Щодо поданих захисником ОСОБА_1 адвокатом Мірошником С.Б. клопотань про виклик свідків та призначення судово-криміналістичної експертизи з технічного дослідження матеріалів та засобів відео-, звукозапису, апеляційний суд зазначає наступне.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Згідно ч. 1 ст. 273 КУпАП України експерт призначається органом (посадовою особою), у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у разі коли виникає потреба в спеціальних знаннях.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що матеріали справи містять достатньо доказів, на підставі яких суд може перевірити обставини справи та визначити чи наявний в діях водія ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відтак у задоволенні клопотань про виклик свідків та призначення судово-криміналістичної експертизи з технічного дослідження матеріалів та засобів відео-, звукозапису слід відмовити.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку на апеляційне скарження, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що постанова винесена 24 березня 2025 року.

28 березня 2025 року ОСОБА_1 отримав копію постанови від 24 березня 2025 року та 07 квітня 2025 року звернувся з апеляційною скаргою, тобто протягом 10 днів з дня отримання копії оскаржуваної постанови.

Враховуючи вказані обставини, положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та з метою забезпечення права на апеляційне оскарження судового рішення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови та вважає за доцільне його поновити.

Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З огляду на положення ст.ст. 251, 252 КУпАП суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам у їх сукупності.

Суд першої інстанції, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладаючи на нього адміністративне стягнення, виходив з наявності в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Проте, суд апеляційної інстанції не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Отже, проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП до адміністративної відповідальності притягуються особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортними засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року №1103.

Згідно з ч.ч. 1-3, 5 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно з Порядком №1103 від 17 грудня 2008 року огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Пунктами 2 та 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року №1452/735 визначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п.п.6, 7 розділу І вказаної Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п.п.15, 16 Інструкції за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння), видається на підставі акта медичного огляду.

Відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я є підставою притягнення особи до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

З об`єктивної сторони адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, може проявлятись у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії серії ЕПР1 № 247364, 15 лютого 2025 року о 01 год. 05 хв. у у с. Мироцьке, по вул. Шляхова, 1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volvo, н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, яка не відповідає дійсності обстановки). Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився, що зафіксовано на технічний засіб відеозапису, а саме на нагрудний відеореєстратор Motorola VB-400v3, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, захисник ОСОБА_1 адвокат Мірошник С.Б. посилався на те, що наявне в матеріалах справи відео не містить факту зупинки транспортного засобу працівниками поліції, керування ОСОБА_1 транспортним засобом, виявлення ознак алкогольного сп'яніння, що давали б підстави для пропозиції пройти огляд на стан сп'яніння.

Так, з відеозаписів, що були долучені до матеріалів справи вбачається, що працівники поліції прямують за автомобілем (час запису 01:05:05 - 01:05:17), марку та номери якого встановити не вдається за можливим, який увімкнувши правий сигнал повороту, повернув на автозаправку (час запису 01:05:18). В подальшому працівники поліції під`їхали на автозаправку та зупиняються перед автомобілем Volvo, н.з. НОМЕР_2 , який уже не перебував у русі, біля задньої лівої двері, якого стоїть ОСОБА_1 , який брав сумку з автомобіля (час запису 01:05:30 - 01:05:42). ОСОБА_1 та інша особа підійшли до працівників поліції. Під час розмови, працівник поліції запитав у ОСОБА_1 чи вживали спиртні напої (час запису 01:14:55), на що останній відповів, що ні (час запису 01:14:56), а працівник поліції запитав чи не вживають взагалі (час запису 01:14:59), на що ОСОБА_1 відповів «Та ні… ну» (час запису 01:15:01). В подальшому, працівник поліції запитав «Прилад Драгер пройдете на місці?» (час запису 01:15:10), на що ОСОБА_1 відповів «Хто?» (час запису 01:15:11) та працівник поліції відповів «Ви» (час запису 01:15:12), а ОСОБА_1 запитав «А Ви - це хто?» (час запису 01:15:14), на що працівник поліції відповів « ОСОБА_2 » (час запису 01:15:16), а ОСОБА_1 запитав «А це хто?» (час запису 01:15:24), «водій» відповів поліцейський (час запису 01:15:25). Потім ОСОБА_1 запитав «А де ви водія бачили?» (час запису 01:15:28), працівник поліції відповів «У транспортному засобі» (час запису 01:15:29), на що ОСОБА_1 сказав, що «У транспортному засобі водій он сидить» (час запису 01:15:31), а працівник поліції сказав «зараз, а до цього» (час запису 01:15:40), «вам показати запис хто виходив з-за керма» (час запису 01:15:59), на що ОСОБА_1 відповів «я за кермом не був» (час запису 01:16:05). В подальшому працівники поліції почали загружати відео та показали його ОСОБА_1 , на що останній сказав, що він за кермом не був, машина стояла, я підійшов до машини (час запису 01:23:57). Потім працівник поліції запитав «Будете проходити огляд чи ні?» (час запису 01:24:03) та ОСОБА_1 відповів «Огляд чого?» (час запису 01:24:10), на що поліцейський запитав «Огляд на стан сп'яніння будете проходити?» (час запису 01:24:17), а ОСОБА_1 відповів «Ось водій, можете у нього запитати» (час запису 01:24:50). В подальшому, працівник поліції запитав у ОСОБА_1 чи буде він проходити огляд на місці чи у медичному закладі (час запису 01:26:47), на що він відповів «я не їхав за кермом» (час запису 01:26:50), «відмовляюся» (час запису 01:26:52), після чого працівники поліції повідомили, що це його право та відносно нього буде складено адміністративні матеріали.

Таким чином, відеозапис не містить доказів зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та виявлення ознак сп'яніння, що давали б підстави працівникам поліції запропонувати ОСОБА_1 проходити огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою приладу Драгер на місці зупинки чи в медичному закладі, у разі відмови останнього від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу.

Відтак, обставини зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи апеляційним судом, зокрема, в матеріалах справи відсутні докази зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, що були б підставою для проходження огляду на стан сп`яніння.

Наведене у свої сукупності вказує на недоведеність у ході провадження у цій справі факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом із ознаками алкогольного сп`яніння, а висновки суду першої інстанції не грунтуються на наявних у справі доказах.

При цьому, відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху лише водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а не будь - які інші особи що знаходилися в автомобілі чи поруч з автомобілем, навіть якщо такі особи є власниками цього автомобіля чи мають право керування цим автомобілем.

Відповідно до частини 3 статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року №1-р/2019 у справі №1-135/2018 (5846/17) зазначив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Частина 1 ст.7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки згідно з ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 адвоката Мірошника С.Б. підлягає задоволенню, постанова судді Києво-Святошинського районного суду Київської області - скасуванню, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Поновити захиснику ОСОБА_1 адвокату Мірошнику Сергію Борисовичу строк на апеляційне оскарження постанови судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 березня 2025 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Мірошника Сергія Борисовича- задовольнити.

Постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 березня 2025 року - скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду В.В. Саліхов