ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5881/25
провадження № 3/753/2842/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" травня 2025 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Монін І.В. розглянувши матеріали, про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

До Дарницького районного суду м. Києва 25 березня 2025 року надійшли два протоколи про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 , що на підставі автоматизованого розподілу справ визначені судді Моніну І.В. та передані для розгляду.

З метою запобігання найбільш об`єктивного і повного розгляду справи, справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП (справа № 753/5881/25, провадження № 3/753/2842/25) постановою судді об`єднано в одне провадження зі справою про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП (справа № 753/5883/25, провадження № 3/753/2844/25).

Об`єднаному провадженню присвоєно номер справи № 753/5881/25, провадження № 3/753/2842/25.

Відповідно до протоколу серії ЕПР1 № 265096 від 07.03.2025, м. Київ, вулиця Бориспільська, 26, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Додж НОМЕР_1 , перед початком руху не впевнився в безпечності, не дотримався безпечного бокового інтервалу та здійснив наїзд на припаркований автомобіль Мазда НОМЕР_2 , після чого, рухаючись заднім ходом здійснив наїзд на металевий стовпчик, який знаходився позаду. При ДТП автомобілі та стовпчик отримали механічні ушкодження з матеріальними збитками, чим порушив п.10.1, 10.9, 13.1 ПДР.

Крім того, відповідно до протоколу серії ААД №968320 від 07.03.2025, м. Київ, вулиця Бориспільська, 26, ОСОБА_1 , керував автомобілем Додж НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці та в медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник адвокат Моргун Д.О. надали письмові пояснення, відповідно до яких ОСОБА_1 повністю визнає вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, разом з тим просили закрити провадження відносно ОСОБА_1 в частині вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку із тим, що склад правопорушення, зазначений у протоколі не відповідає змісту ч. 1 ст. 130 КУпАП, крім тог,о під час складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП співробітником поліції внесені необґрунтовані припущення щодо ознак алкогольного сп`яніння, також, співробітниками поліції не зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. У своїх поясненнях зазначають, що співробітники патрульної поліції порушили вимоги нормативно-правових актів при фіксуванні нібито відмови ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, а також вели себе грубо та некоректно з ОСОБА_1 .

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2 зазначив, що йому подзвонила дружина та повідомила, що їх автомобіль Мазда , який був припаркований біля під`їзду пошкодив водій іншого транспортного засобу. Прибувши на місце він виявив водія автомобіля Додж, який перебував у стані алкогольного сп`яніння, вів себе неадекватно. Коли прибула патрульна поліція, ОСОБА_1 вів себе неадекватно, спілкувався хамсько, відмовився від освідування.

Допитана у судовому засіданні ОСОБА_4 повідомила, що 07.03.2025 була вдома, почула сигналізацію авто, підійшовши до вікна побачила, як автомобіль Додж паркуючись, зачепив їх автомобіль Мазда , який стояв біля під`їзду будинку, після цього продовжив свій рух та ще раз в`їхав у їхній автомобіль. Вона швидко вийшла на вулицю, водій автомобіля Додж, як у подальшому з`ясувалось - ОСОБА_1 , вів себе неадекватно, бо перебував в стані алкогольного сп`яніння, поки вони чекали патрульну поліцію, ОСОБА_1 намагався кілька разів залишити місце події, також вона чула, що співробітник поліції пропонував ОСОБА_1 пройти огляд, але той відмовився.

Суддя, дотримуючись вимог ст. 252 КУпАП, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінив докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, водночас керуючись законом і правосвідомістю, встановив наступне.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами тощо.

При цьому, статтею 256 КУпАП визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення;

У відповідності до рішення від 21 липня 2011 року по справі «Коробов протии України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

На підтвердження того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, суду надано: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 265096 від 07.03.2025, протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №968320 від 07.03.2025, схему місця ДТП, письмові пояснення ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцій, відеозапис з бодікамер поліцейських.

При цьому, ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вказана норма КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила дорожнього руху та є обов`язковими для виконання.

Відповідно до п. 2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачений Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція).

Відповідно до пункту 3 розділу I Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Суддя вважає, що вина ОСОБА_1 у вчинених правопорушеннях, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, повністю доведена, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 265096 від 07.03.2025, відповідно до якого, ОСОБА_1 07.03.2025, м. Київ, вулиця Бориспільська, 26, керуючи автомобілем Додж НОМЕР_1 , перед початком руху не впевнився в безпечності, не дотримався безпечного бокового інтервалу та здійснив наїзд на припаркований автомобіль Мазда НОМЕР_2 , після чого, рухаючись заднім ходом здійснив наїзд на металевий стовпчик, який знаходився позаду. При ДТП автомобілі та стовпчик отримали механічні ушкодження з матеріальними збитками, чим порушив п.10.1, 10.9, 13.1 ПДР;

- схемою місця ДТП;

- показами ОСОБА_2 , ОСОБА_4 ;

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №968320 від 07.03.2025, відповідно до якого, ОСОБА_1 07.03.2025, м. Київ, вулиця Бориспільська, 26, керував автомобілем Додж НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці та в медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР.Під час події адміністративного правопорушення проводилась відео зйомка на бодікамеру. Відтак, з урахуванням викладеного, суддя приймає протокол про адміністративне правопорушення як належний і допустимий доказ;

- відеозаписом з нагрудних бодікамер 474042, 474597, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення та були досліджені суддею, на якому зафіксовано під час відеофіксації обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та відмова від проходження огляду на стан сп`яніння.

Зокрема, відповідно до відеозапису, о 18 год 36 хвилин 18 секунд працівник поліції пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння або на місці за допомогою Драгера, або у лікаря, на що останній категорично відмовився.

Суд вважає, що під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно розуміти свідоме і категоричне небажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд в силу існування певних мотивів, відомих цій особі.

Оцінюючи наявний в матеріалах адміністративної справи відеозапис, суд дійшов висновку, що ним підтверджується факт відмови ОСОБА_1 , від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі у передбаченому законом порядку.

При цьому судом встановлено, що відповідно до дослідженого відеозапису з нагрудних бодікамер 474042, 474597, у працівників поліції були обґрунтовані припущення вважати, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, враховуючи порушення координації його рухів та твердження присутніх осіб на відеозаписі, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, твердження ОСОБА_1 та його захисника про те, що перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння було лише необґрунтованим припущенням працівників поліції, не відповідають матеріалам провадження.

Крім того, судом встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №968320 від 07.03.2025 складено уповноваженою особою, містить необхідні реквізити, із зазначенням складу адміністративного правопорушення.

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція частини першої статті 130 КУпАП містить кілька окремих (самостійних) складів адміністративного правопорушення, які відрізняються за об`єктивною стороною (зовнішнім проявом). Зокрема, правопорушення, яке полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані сп`яніння, є відмінним від правопорушення, яке полягає в ухиленні осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння. Отже, предмет доказування у справі про адміністративне правопорушення відрізняється залежно від того, за вчинення якого саме порушення складено протокол про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП складено за правопорушення у вигляді відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, яке є відмінним від правопорушення, яке полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані сп`яніння.

У зв`язку із чим, твердження захисника, що у протоколі повинно було бути зазначено «керування в стані алкогольного сп`яніння», а не «керування автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння» є необгрунтнованими.

Також є безпідставними твердження ОСОБА_1 та його захисника, про те, що працівниками поліції не зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, адже відповідно до матеріалів провадження та досліджених доказів, зокрема протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 265096 від 07.03.2025, а також покази ОСОБА_2 та ОСОБА_4 підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Крім того, ОСОБА_1 у судовому засіданні визнав факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв`язку із чим, його позиція щодо не фіксації факту керування транспортним засобом є не логічною.

Інші твердження ОСОБА_1 та його захисника щодо безпідставності складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема, щодо упередженого ставлення до ОСОБА_1 працівників поліції, конфліктованість обстановки не є предметом розгляду, не впливають на суть адміністративних правопорушень, вчинених ОСОБА_1 .

Зазначені докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст.. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, є такими, що доповнюють один одного, повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки відповідно до ст.ст. 251, 252 КУпАП прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню (факт керування транспортним засобом та факт відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння) у справі про адміністративне правопорушення, а також зібрані в порядку, встановленому законом та не викликають у суду сумнівів.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, які одночасно розглядаються одним і ти же органом (посадовою особою) стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

З цих двох адміністративних правопорушень, що ставляться у провину ОСОБА_1 найбільш серйозним за санкцією статті є передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на те, що у справі зібрано достатньо доказів, суд вважає підтвердженим те, що ОСОБА_1 вчинено адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та є всі підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності і накладення на нього стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, враховуючи положення ч. 2 ст. 36 КУпАП.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.

Враховуючи особу правопорушника, конкретні обставини вчиненого ним правопорушення, вважаю, що на ОСОБА_1 необхідно накласти адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Накладення такого стягнення відповідає принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням викладеного та керуючись ч. 1 ст. 130, статтями 23, 33, 40-1, 251, 252, 280, 283-285, 294 КУпАП, ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя,

постановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу протягом 15 днів з дня винесення постанови у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підлягає стягненню подвійний розмір штрафу у сумі 34 000 грн.

Роз`яснити особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, що штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання три місяці з дня її винесення.

Постанова суду може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного судучерез Дарницький районний суд міста Києва.

Суддя: І.В. МОНІН