ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №335/8734/24 Головуючий в 1 інст.Шалагінова А.В.
Провадження №33/807/160/25 Доповідач в 2 інст.Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2025 року місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Швець Д.І., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою останнього на постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 18 жовтня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,

стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою суду, 21 липня 2024 року о 23:30 год. у м.Запоріжжя по бул.Шевченка, буд.18, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «BMW 316», державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, які підтверджують відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, не прийняв до уваги пояснення співробітника поліції, який складав адміністративний протокол, надані в судовому засідання, чим підійшов формально до вивчення обставин справи, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду.

Зазначає про безпідставну зупинку транспортного засобу під його керуванням.

Вказує, що йому не були роз`яснені його права, в т.ч. право на користування правовою допомогою.

Зауважує, що суд першої інстанції проігнорував дії другого поліцейського з члену екіпажу, який в грубій формі вимагав від нього скорішої згоди на проходження огляду, звертався до нього на «ти», вів себе некоректно, застосовував психологічний вплив та постійно наголошував про відмову від проходження огляду.

Апелянт стверджує, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а навпаки повідомив про те, що готовий їхати, а поліцейський відмовив йому в цьому, вказуючи про те, що вже пізно, і що він вже відмовився. При цьому, протокол було складено о 23-50 годині, тобто вже після надання його чіткої та однозначної згоди на проведення огляду у лікаря-нарколога.

Вважає, що в даному випадку є очевидним факт штучного створення поліцейськими умов для складання адміністративного протоколу.

Заслухавши аргументи особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , його захисника адвоката Швеця Д.І., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена наявними в справі доказами, зокрема відомостями, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №985167 від 21 липня 2024 року, з якого убачається, що 21 липня 2024 року о 23:30 год. у м.Запоріжжя по бул.Шевченка, буд.18, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «BMW 316», державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306;

- у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 21 липня 2024 року;

- відеозаписом події, який узгоджується із обставинами, вказаними в протоколі та долучених до нього матеріалах.

Зазначені докази узгоджуються з відомостями, викладеними в рапорті інспектора взводу №2 роти №1 батальйону №3 УПП в Запорізькій області ДПП старшого лейтенанта поліції Елаяна С., згідно з яким, останній доповідає, що під час несення служби 21 липня 2024 року о 23 год. 30 хв. за адресою: м.Запоріжжя по бул.Шевченка, буд.18, було зупинено транспортний засіб «BMW 316», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальці рук, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі у лікаря нарколога, ОСОБА_1 відмовився. Стосовно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. Подія фіксувалась на бодікамеру. Посвідчення водія вилучено. Видано тимчасовий дозвіл. Про повторність попереджений. Транспортний засіб припаркований згідно ПДР України.

Дослідивши всі наявні докази у їх сукупності, суд дійшов до правильного висновку про те, що ці докази підтверджують вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на досліджених доказах, які є належними та допустимими.

Згідно з оскаржуваною постановою суду, в судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 вину не визнав, пояснив, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Так, 21 липня 2024 року він керував вищезазначеним автомобілем та о 23:37 год. був зупинений працівниками поліції. Разом із ним в автомобілі знаходився його знайомий, який перебував у стані алкогольного сп`яніння, та якого він забрав з бару і відвозив додому. Поліцейські озвучили причину зупинки як надходження інформації від людей, що у закладі випивають і хтось може сісти за кермо. Йому не були роз`яснені його права, а також не забезпечено право на правову допомогу. Він запропонував пройти огляд на місці зупинки, але поліцейський зазначив, що він вбачає у нього ознаки наркотичного сп`яніння, у зв`язку із чим необхідно пройти огляд у лікаря-нарколога. Разом із тим, оглядом відеозапису, долученого до протоколу про адміністративне правопорушення, встановлено, що ознаки наркотичного сп`яніння, про які вказував поліцейський, не знайшли свого підтвердження. Поліцейський тиснув на нього і вимагав якнайшвидшої відповіді. Він робив спроби зателефонувати знайомому адвокату. Вже о 23:42 год. поліцейський запропонував йому пройти огляд фразою: «…або їдемо на огляд, або відмовляєшся». Пасажир автомобіля сказав: «Відмовляємось», а він відповів, що «не відмовляється». О 23:46 поліцейська запропонувала підійти до неї з метою складання протоколу, на що він знов відповів, що не відмовляється. Також, він після того, як додзвонився адвокату, о 23:49 год. знов повідомив поліцейську, що не відмовляється. Поліцейський зазначив, що вже пізно, що він вже відмовився і що буде складено протокол. Пізніше, о 23:57 год. він знову повторив, що готовий проїхати на огляд. Таким чином, з моменту зупинки та до моменту отримання згоди пройшло 12 хвилин. Тому, вважає, що протокол складено щодо нього безпідставно, у зв`язку із чим просив закрити провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справ в суді першої інстанції за клопотанням ОСОБА_1 в якості свідка було заслухано інспектора взводу № 2 роти №1 батальйону № 3 УПП в Запорізькій області ДПП Логінову В.М., яка склала протокол про адміністративне правопорушення у цій справі, та яка пояснила, що екіпажу надійшла інформація від відвідувачів розважального закладу про те, що нетверезий водій сів за кермо автомобіля. Вони неподалік побачили, як автомобіль починає рух, і прослідували за ним. Зупинивши автомобіль, вони встановили у водія ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння та запропонували йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, на що водій не надав згоди. Тому щодо останнього і було складено протокол. Щодо часу вчинення правопорушення, зазначеного у протоколі про адміністративне правопорушення, вказала, що цей час проставлявся за даними відеореєстратора, яким обладнаний патрульний автомобіль. Час складання протоколу зазначений відповідно до годинника.

При апеляційному розгляді справи ОСОБА_1 підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та додатково зазначив, що того дня він був у барі, зустрів знайомого, який попросив його відвести додому. Він був в тверезому стані. Сів за кермо та поїхали. Його транспортний засіб було зупинено працівниками поліції, які повідомили, що їм надійшов виклик, що «люди з бару, ймовірно, водій не тверезий». Після цього він погодився пройти тест на алкоголь. Поліцейські оглянули транспортний засіб. Його товариш був в нетверезому стані та лаявся з поліцейськими. Спочатку йому повідомили, що в нього наявні нібито ознаки алкогольного сп`яніння, а далі вказали на ознаки наркотичного сп`яніння. На проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння він погодився одразу, а на огляд на стан наркотичного сп`яніння не відразу, оскільки почав телефонувати, щоб дізнатись, як йому діяти в цій ситуації. Після телефонної бесіди він погодився на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, але, в той час, коли він спілкування по телефону, працівники поліції зафіксували його відмову. При цьому, він одразу після телефонної бесіди надав згоду на проходження огляду. Вважає, що протокол стосовно нього було складено безпідставно.

Захисник-адвокат Швець Д.І. при апеляційному розгляді справи підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та додатково зазначив, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. ОСОБА_1 не роз`яснювались його права. Вважає, що поведінка другого співробітника екіпажу була агресивною, та є очевидним факт штучного створення поліцейськими умов для складання адміністративного протоколу.

На думку апеляційного суду, доводи, викладені в апеляційній скарзі, та заявлені стороною захисту в т.ч. ОСОБА_1 , при апеляційному розгляді, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Зокрема, доводи ОСОБА_1 про те, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не прийняв до уваги пояснення співробітника поліції, який складав адміністративний протокол, надані в судовому засіданні, чим підійшов формально до вивчення обставин справи, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, є безпідставними та спростовуються змістом оскаржуваної постанови, де міститься посилання на докази, які суд дослідив, та якими суд обґрунтував свої висновки щодо винуватості ОСОБА_1 у інкримінованому йому правопорушенні.

Докази, що містяться в матеріалах справи, відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності - також достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.5 ПДР, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а доводи апелянта про протилежне є необґрунтованими та суперечать фактичним обставинам справи.

Стосовно доводів ОСОБА_1 в апеляційній скарзі щодо безпідставної зупинки транспортного засобу під його керуванням, то суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Так, відповідно до положень п.п.1,3 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань, здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Підстави для зупинки транспортного засобу визначені у статті 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Як убачається з відеозапису події, зупинка транспортного засобу «BMW 316», державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 відбулася на підставі п.3 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», про що ОСОБА_1 було повідомлено в ході спілкування зі співробітником поліції.

На думку апеляційного суду, такі дії поліцейських узгоджуються з положеннями ст.ст.2,30,31,35 Закону України «Про Національну поліцію».

Отже, матеріали справи містять інформацію про законність зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Оцінюючи доводи ОСОБА_1 про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а навпаки наполягав на проходженні такого огляду, то суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735(в подальшому Інструкція), згідно з якими, водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Відповідно до п.2 Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Розділом 2 вказаної Інструкції встановлено порядок проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів.

Пунктом 12 Розділу 2 Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я, що і мало місце у цьому випадку.

З відеозапису події убачається, що у працівників поліції виникла підозра про перебування водія ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння. У зв`язку із цим, працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі у лікаря-нарколога, на що останній не надавав жодної конкретної відповіді на поставлене йому питання та його поведінка фактично свідчила про ухилення від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. У зв`язку із цим, працівниками поліції на водія ОСОБА_1 було складено протокол за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку.

Також, з відеозапису події убачається, що при складанні самого протоколу ОСОБА_1 підтвердив ту обставину, що він остаточної відповіді щодо проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння не надав, що на думку суду апеляційної інстанції, також, вказує на те, що працівники поліції обґрунтовано розцінили таку поведінку ОСОБА_1 , як відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку.

При цьому, ОСОБА_1 був повідомлений працівниками поліції про наслідки відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Отже, на думку апеляційного суду, працівниками поліції дотримано вимог законодавства про адміністративні правопорушення та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння №1452/735 та після виявлення у водія ознак наркотичного сп`яніння направлено останнього на огляд до відповідного медичного закладу.

Проте, як зазначалось вище, огляд ОСОБА_1 в медичному закладі на стан наркотичного сп`яніння не проводився у зв`язку з відмовою останнього, що підтверджується доказами, долученими до матеріалів справи.

Те, що у ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, підтверджується не тільки відомостями з протоколу, а й направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та відеозаписом події.

Зокрема, у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 21 липня 2024 року зазначено, що працівниками поліції у ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальці рук, порушення мови, порушення координації рухів. Огляд за допомогою спеціального технічного засобу не проводився у зв`язку із виявленими ознаками наркотичного сп`яніння. В результатах огляду зазначено, що огляд не проводився у зв`язку із відмовою водія ОСОБА_1 .

Отже, у працівників поліції були обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом перебував з явними ознаками наркотичного сп`яніння.

Статтею 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В цьому випадку ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, що є окремим складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Наявними в справі доказами поза розумним сумнівом підтверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Також, не погоджується суд апеляційної інстанції з доводами апелянта про те, що йому не були роз`яснені його права та обов`язки, з огляду на таке.

З протоколу про адміністративне правопорушення убачається, що ОСОБА_1 під час складання протоколу роз`яснювались його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, та повідомлено про розгляд справи в суді першої інстанції, що підтверджується підписом останнього.

Більше того, відеозаписом події також зафіксовано, що працівниками поліції були роз`яснені ОСОБА_1 його права та обов`язки під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Жодних заяв та зауважень з зазначеного приводу ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу заявлено не було.

Що стосується доводів ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про незаконність дій другого поліцейського з члену екіпажу, який нібито в грубій формі вимагав від нього скорішої згоди на проходження огляду, вів себе некоректно , застосовував психологічний вплив та постійно наголошував про відмову від проходження огляду, то суд апеляційної інстанції вважає вказані доводи безпідставними та такими, що суперечать фактичним обставинам справи.

З матеріалів справи, в т.ч. з відеозапису, жодних порушень з боку поліцейських при оформленні адміністративного матеріалу щодо ОСОБА_1 не убачається.

Згідно з відеозаписом події, ОСОБА_1 без жодного примусу давав пояснення з приводу обставин справи та відповідав на запитання працівника поліції.

Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 звертався з будь-якими скаргами на дії працівників поліції, суду не надано.

На думку апеляційного суду, працівниками поліції дотримано порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, передбачений ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року за № 1452/735, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07 листопада 2015 року №1395.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не убачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.

Об`єктивних даних, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення та інші адміністративні матеріали складені не уповноваженими особами, в матеріалах справи немає.

У зазначеному протоколі міститься підпис самого ОСОБА_1 із зазначенням про те, що він не відмовлявся від проходження медичного огляду.

Всі докази, наявні в справі, узгоджуються між собою та істотних суперечностей не мають.

Достовірність цих доказів стороною захисту в т.ч. самим ОСОБА_1 у встановленому законом порядку не спростовано.

Вина ОСОБА_1 підтверджується як відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення, так і доданими до протоколу доказами, які дослідив суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог закону при розгляді цієї справи, в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам правильну оцінку.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП, та є належним чином вмотивованою.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 18 жовтня 2024 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева

Дата документу Справа № 335/8734/24