Провадження № 33/4823/215/25
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2025 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

Головуючого - судді Салая Г.А.,

за участі особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Похилька С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Чернігові апеляційну скаргу захисника Похилька С.М. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 лютого 2025 року,

У С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 605 грн 60 коп. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 10.11.2024 року о 20:33 год. ОСОБА_1 в м. Чернігові по вул. Мстиславській, 20, керував транспортним засобом «Skoda Superb», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху.

Не погодившись із рішенням суду, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Вважає постанову суду незаконною та необґрунтованою, підставою для притягнення до адміністративної відповідальності став його огляд у медичному закладі, в ході якого приладом «Драгер 6820» встановлено алкогольне сп`яніння 0,28 та 0,29 проміле. Згідно свідоцтва про повірку зазначеного приладу, останній може мати похибку +/- до 0,04%0 . Ст. 3 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлено, що якщо міжнародним договором передбачено інші правила, ніж встановлені законом, то застосовуються правила міжнародного договору. Апелянт наголошує, що мінімальна межа вмісту алкоголю для визначення стану алкогольного сп`яніння, згідно норм міжнародного права (віденської Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968) становить 0,25 мг на літр повітря, що видихається, і у перерахунку одиниць виміру алкоголю в крові і повітрі, що видихається, становить 0,5 проміле.

Звертає увагу, що ОСОБА_1 заперечував вживання ним алкоголю, відсутність ознак сп`яніння підтверджується відеозаписом. Тому з урахуванням допустимої похибки під час експлуатації технічного приладу, вміст алкоголю не перевищував гранично допустимої норми, передбаченої нормами міжнародного права.

Також вважає, що огляд у лікарні проведено з порушенням Інструкції такого огляду, оскільки акт складений нерозбірливим почерком, тому такий не може бути джерелом доказу, а проведений огляд з порушеннями є недійсним. Просить врахувати, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, боронив Чернігів під час бойових дій.

Дослідивши апеляційну скаргу, заслухавши апелянта та його підзахисного, які підтримали вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити з викладених підстав, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд дійшов таких висновків.

В суді апеляційного суду ОСОБА_1 пояснив, що в той день перебував на службі, випив кефір та з`їв банан та направлявся додому, алкогольних напоїв не вживав, про що повідомив і працівникам поліції і в закладі охорони здоров`я, просив лікаря щоб у нього відібрали кров або здати сечу на вміст алкоголю, але йому фактично відмовили в цьому.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно роз`яснень, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясувати всі обставини, перелічені в ст. ст. 247, 280 КУпАП, надати оцінку не тільки тим доказам, які доводять винуватість, але й оцінити доводи та докази, які виправдовують особу.

Зазначених вимог місцевий суд, розглядаючи дану справу, не дотримався повною мірою, оскільки поза увагою та без належної оцінки залишились обставини, які істотно вплинули на висновки про винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно із відомостями протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №170673 від 10.11.2024 року ОСОБА_1 ставиться у вину порушення п. 2.9 ПДР, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Огляд проведено на місці, після незгоди з результатом, у лікарні. Результат тестування у лікарні становив 0,29 та 0,28 проміле.

З відеозаписів із нагрудних камер поліцейських, вбачається, що після зупинки ОСОБА_1 за порушення правил ПДР, у ході розмови поліцейським без роз`яснення ознак сп`яніння, з`ясовано чи вживав алкогольні напої водій, на що останній заперечив та на вимогу поліцейського погодився пройти огляд за допомогою приладу Драгер, результатом якого було 0,3 проміле. ОСОБА_1 не погодився, заперечуючи вживання алкогольних напоїв, та на пропозицію поліцейських погодився проїхати до лікарні, де було знову проведено огляд за допомогою приладу Драгер, який показав результат 0,28 та за 20 хвилин 0,29 проміле, при цьому вказані дані лише озвучені медичним працівником, на відео не зафіксовані, як і не зафіксовано щоб лікар перевіряв у ОСОБА_1 клінічні ознаки алкогольного сп`яніння. Заперечуючи факт вживання алкоголю, ОСОБА_1 виявив бажання здати аналіз крові або сечі, але після роз`яснень працівників закладу охорони здоров`я, що з практики за таких показників приладу аналіз покаже ще більший результат, відмовився здавати біологічний матеріал, про що лікарем внесено відповідний запис в акт огляду.

На підставі вказаного акту складено висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 2, п. 3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Положеннями частини 5 статті 266 КУпАП визначено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до пункту 9 розділу ІІ Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Пунктом 4 розділу ІІІ Інструкції визначено, що метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи. Відповідно до пункту 12 розділу ІІІ Інструкції, передбачено, що предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Пунктом 15 розділу ІІІ Інструкції встановлено, що за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 940 від 10.11.2024, лікарем зазначено про те, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Тоді як у акті медичного огляду цим же лікарем зазначено, що останній відмовився здавати біологічне середовище (сеча, кров), а враховуючи причину відмови, до якої ОСОБА_1 фактично спонукав медичний працівник та лікар, що зафіксовано на відео, то такі обставини ставлять під розумний сумнів складений лікарем висновок.

Для роз`яснення такого висновку на виклик апеляційного суду за клопотанням сторони захисту, лікар не з`явився, причини неявки не повідомив.

За таких обставин, у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували вину особи за стандартом «поза розумним сумнівом».

У відповідності до ст. 7 КУпАП, ст. 62 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і у порядку встановлених законом. Особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено у законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню із закриттям провадження по справі.

Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Похилька С.М. - задовольнити.

Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 лютого 2025 року щодо ОСОБА_1 - скасувати, а провадження по справі закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяГ. А. Салай