Справа № 127/5321/25
Провадження № 33/801/454/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Іванченко Я. М.
Доповідач: Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 травня 2025 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Стадник І.М., розглянувши апеляційну скаргу захисника, адвоката Несса Олени Олександрівни, подану в інтересах ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 17 березня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за частинами 1, 2 статті 173-2 КпАП України,

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,

встановив:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 17 березня 2025 року об`єднано в одне провадження справи № 127/5321/25, 127/5323/25 та 127/5326/25.

Визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1, 2 статті 173-2 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 680 грн, а також стягнуто в дохід держави судовий збір в сумі 605,60 грн.

Не погодившись з такою постановою, ОСОБА_1 через свого захисника адвоката Несса О.О. подав апеляційну скаргу, якій просить скасувати вказану постанову та закрити провадження в справі в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції в порушення вимог статті 268 КпАП України розглянуто справу у відсутність ОСОБА_1 і його захисника, яка подала клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку з хворобою, при розгляді справи не було встановлено всі обставини справи й неправильно застосовано норми права в частині кваліфікації дій ОСОБА_1 й безпідставно притягнуто його до адміністративної відповідальності за домашнє насильство.

Крім того, апелянтом подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду з посиланням на те, що зазначена апеляційна скарга подана з порушенням строку в зв`язку з тим, що раніше подана з дотриманням строку апеляційного оскарження апеляційна скарга була повернута апелянту через неналежне підтвердження повноважень захисника.

Згідно з статтею 289 КпАП України апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Враховуючи обґрунтування апеляційної скарги в частині пропущення строку на апеляційне оскарження судового рішення та матеріалів справи, причини пропуску процесуального строку слід визнати поважними та поновити заявнику строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 17 березня 2025 року.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 і його захисники адвокати Лещенко С.В. і Несса О.О. вимоги апеляційної скарги підтримали на умовах, викладених у ній, і просили задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_3 і її представник адвокат Чернілевська Р.В. проти вимог апеляційної скарги заперечували, наполягаючи на тому, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство по відношенню до своєї дружини.

ОСОБА_1 пояснив, що разом з дружиною і двома дітьми 17 і 10 років проживають в будинку по АДРЕСА_1 . Крім того, близько 5 років тому з ними почала проживати матір дружини ОСОБА_4 , в зв`язку з чим в нього з дружиною почали виникати сварки, скандали на ґрунті того, що дружина з її матір`ю намагаються заволодіти його власністю, вижити його з власного будинку.

Подіям, щодо яких розглядається адміністративна справа, передувала змова дружини з її матір`ю про те, що було б краще, якби його затримали працівники поліції і він був мобілізований, а будинок залишився б в їх розпорядженні.

В той вечір дружина повернулася з роботи біля 22 год й відразу розпочала скандал під приводом того, що він нібито викрав її ключі від належного їм комерційного приміщення. Між ними відбувалася сварка з використанням нецензурної лексики, проте будь-якого фізичного насильства він щодо дружини не застосовував. Буквально за 7 хвилин після початку скандалу приїхали працівники поліції, а тому він вважає, що ОСОБА_4 викликала їх зазделегідь, ще до приїзду дружини.

Потерпіла ОСОБА_3 , заперечуючи проти вимог апеляційної скарги, пояснила, що в сім`ї виникають скандали саме через поведінку чоловіка, який на її думку поводить себе неадекватно. Вона працює до 21 год й з урахуванням часу на дорогу та покупки, приїздить додому зазвичай біля 22 год вечора. З ними проживає її матір ОСОБА_4 , яка на її думку має повне право там проживати, оскільки будинок побудований, а автомобіль куплений, в більшості, за її кошти, так як вона перебувала на заробітках. Натомість чоловік по господарству нічого не робить, займається азартними іграми, палить в хаті тощо.

В той вечір чоловік викрав у неї ключі від комерційної нерухомості, та ключі від машини й почав штрикати ними в лице, груди, ребра, руки, далі кинув її на підлогу й тягав за волосся. Якби мати не викликала поліцію, він би не зупинився. Далі вона звернулася до швидкої медичної допомоги, де були зафіксовані тілесні ушкодження.

Допитаний в апеляційному суді в якості свідка син ОСОБА_1 і ОСОБА_3 ОСОБА_5 суду показав, що він з батьком, матір`ю і молодшою сестрою проживають в будинку, де останніх років чотири поселилася також ОСОБА_4 . Відтоді між батьками виникають конфлікти, свідками яких він іноді стає. Вважає ініціаторами конфліктів свою матір ОСОБА_3 і її матір ОСОБА_4 , так як вони намагаються спровокувати батька, зробити йому проблеми з поліцією і ТЦК і в такий спосіб вижити з дому. В день події він спостерігав за нею зі сходової клітини будинку, будучи між першим і другим поверхами. Конфлікт розпочався в момент, коли мати зайшла додому й стосувався ключів, які батько нібито викрав у матері, далі між ними була сварка і хвилин за 10 приїхала поліція. Заперечує побиття матері батьком чи вчинення останнім будь-яких дій по відношенню до матері, крім лайки, в тому числі нецензурної. В сім`ї склалася ситуація, коли його утриманням і вихованням, в тому числі забезпеченням харчування займається виключно батько. Тому він його підтримує, але й підстав наговорювати на матір в нього немає. ОСОБА_4 , яка є його бабою, ним ніколи не цікавилася і не цікавиться.

Апеляційний суд, згідно з вимогами статті 294 КпАП України, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, що досліджувалися судом першої інстанції, а також додатково подані до апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати з таких підстав.

Відповідно до вимог статті 245 КпАП України, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до вимог статті 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КпАП України встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, визначеного приписами ч. 1 ст. 9 КпАП України.

Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Суд першої інстанції поклав в основу висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень за частинами 1, 2 статті 173-2 КпАП України протоколи про адміністративне правопорушення та інші матеріали справи (без вказівки, які саме).

Крім того, суд першої інстанції розглянув справу у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Згідно з статтею 268 КпАП України справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

При цьому повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи (стаття 277-2 КпАП України).

Перевіркою апеляційним судом матеріалів справи встановлено, що судова повістка ОСОБА_1 направлена в додаток «Вайбер» 19.02.2025.

Разом з тим, в день, на який було призначено розгляд справи, захисник ОСОБА_1 адвокат Лещенко С.В. подала письмову заяву про її відкладення з поважних причин перебування на лікарняному, що про додала відповідну довідку.

Незважаючи на те, що причина неявки особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, була поважною хвороба адвоката, суд першої інстанції розглянув справу в його та захисника відсутність, чим порушив вимоги статті 268 КпАП України й це, на думку апеляційного суду, перешкодило йому повно й всебічно дослідити обставини справи.

Отже постанову суду першої інстанції слід скасувати з ухваленням апеляційним судом нового судового рішення.

Визначаючись щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу інкримінованих йому правопорушень, апеляційний суд виходить з такого.

Відповідно до протоколу серії АПР № 216505 13.02.2025 о 22 год 28 хв. в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 учинив стосовно своєї дружини ОСОБА_3 домашнє насильство, а саме учинені дії фізичного характеру: тягав за волосся, штрикав ключами від авто по тілу та силою виштовхував з будинку, чим завдав фізичних страждань та вчинив адміністративне правопорушення, що передбачене ч. 1 статт1 173-2 КпАП України.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 492100 13.02.2025 о 22 год 28 хв. ОСОБА_1 за місцем свого проживання учинив стосовно своєї дружини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 домашнє насильство, а саме дії фізичного характеру: тягав за волосся, штрикав ключами від авто по тілу, силою виштовхував з будинку, чим завдав фізичних страждань у присутності малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим спричинив психологічне насильство, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 статті 173-2 КпАП України.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 21650613.02.2025 о 22 год 28 хв ОСОБА_1 за місцем свого проживання учинив стосовно своєї дружини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 домашнє насильство, а саме дії фізичного характеру, тягав за волосся, штрикав ключами від авто по тілу, силою виштовхував з будинку, чим завдав фізичних страждань у присутності малолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , чим спричинив психологічне насильство, та вчинив адміністративне правопорушення, що передбачене ч. 2 статті 173-2 КпАП України.

Отже за фактично одне діяння працівниками поліції складено три протоколи: один за вчинення домашнього насильства щодо дружини, та два за вчинення вищевказаного домашнього насильства в присутності двох дітей, один з яких є неповнолітнім, а інша малолітньою.

Частиною 1 статті 173-2 КпАП України встановлена відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Водночас частиною другою цієї статті передбачена відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Згідно з частиною четвертою статті 259 КпАП України якщо адміністративне правопорушення, передбачене статтею 173-2 або 173-6 цього кодексу, було вчинено у присутності малолітньої особи, така особа також визнається потерпілим, незалежно від того чи було їй заподіяно шкоду таким правопорушенням, і на неї поширюються права потерпілого, крім права на відшкодування майнової шкоди.

Разом з тим, за змістом ч. 2 ст. 173-2, ч. 4 ст. 259 КпАП України вчинення адміністративного правопорушення в присутності малолітньої чи неповнолітньої особи, тягне за собою визнання такої особи потерпілою від іншого порушення (поряд з особою, щодо якої воно безпосередньо вчинене), а не притягнення особи, яка вчинила домашнє насильство щодо іншої особи, ще й за ч. 2 ст. 173-2 КпАП України, оскільки в цій статті йдеться про вчинення домашнього насильства безпосередньо щодо малолітньої чи неповнолітньої особи.

Отже кваліфікація дій ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-2 КК України, тим більше по двох епізодах за ознакою того, що присутніми під час вчинення ним домашнього насильства було двоє дітей, є помилковою.

Водночас недоведеною є вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 173-2 КпАП України.

Норма цієї статті є бланкетною, а тому для того, щоб повністю розкрити суть адміністративного правопорушення у протоколі повинно бути зазначено, які конкретно дії вчинила особа, який спосіб насильства прослідковується у діях порушника, якщо дій кілька, то зазначена кожна дія і вид насильства, наслідки цих дій по відношенню до особи, щодо якої вони були спричинені.

У той же час, організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства визначаються Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" за N 2229-VIII.

Стаття 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення дії фізичного характеру полягали в тому, що ОСОБА_1 нібито тягав ОСОБА_3 за волосся, штрикав ключами від авто по тілу, силою виштовхував з будинку в той час як умисне позбавлення житла є формою не фізичного, а економічного насильства.

Інші дії, нібито вчинені ОСОБА_1 по відношенню до ОСОБА_3 належними і допустимими доказами по справі, не доведені, а натомість зібрані матеріали справи містять істотні суперечності між собою та з усними показаннями потерпілої, свідка, безпосередньо дослідженими апеляційним судом.

ОСОБА_1 ознайомившись із протоколами про адміністративні правопорушення, послідовно заперечував свою вину у їх вчиненні, зокрема, в застосуванні фізичного насильства щодо потерпілої, а відтак в посадової особи, що складала протоколи, виник обов`язок доведення зазначених обставин належними і допустимими доказами.

Так, в письмових поясненнях працівникові поліції ОСОБА_3 вказувала на те, що «чоловік почав мене бити кулаками по лицю, тягати по підлозі за волосся, колов ключами по тілу, в ребра та груди, вирвав з вуха сережку, викидав мене з будинку на вулицю».

ОСОБА_4 (матір ОСОБА_3 ) пояснювала, що «чоловік почав її ( ОСОБА_3 ) бити. Розбив їй лице, ключами колов лице, таскав по підлозі, виганяв із хати, душив».

В неповнолітнього ОСОБА_6 та малолітньої ОСОБА_8 , які нібито були присутні під час вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства щодо ОСОБА_3 , працівники поліції пояснення не відбирали, а в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_6 категорично заперечив вчинення ОСОБА_1 подібних дій по відношенню до його матері й пояснив, що між ними дійсно мав місце словесний скандал, сварка, і її ініціатором була саме матір.

Законодавець визнав адміністративним правопорушенням не будь-яке домашнє насильство, а лише те, внаслідок якого завдано шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Статтею 21 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Однак важливо розрізняти поняття "сварка", "конфлікт", "насильство".

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Конфлікт (лат. conflictus - зіткнення, сутичка) - зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Апеляційний суд відхиляє виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_3 про те, що о 1 год. 35 хв 14.02.2025 в неї було виявлено забої, підшкірні крововиливи. Вегетосудинну дистонію, а о 1 год 50 хв. забій грудної клітки з уточненням про те, що справа і зліва мають місце множинні поверхневі крововиливи та садна верхніх та нижніх кінцівок.

Так, зазначені довідки не можуть заміняти висновок судово-медичної експертизи щодо характеру і тяжкості тілесних ушкоджень, причин їх утворення, та моменту, а запис зі слів хворої про обставини травми, що її побив чоловік жодним чином не доводить цю обставину.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у вчиненні правопорушення має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

При цьому апеляційний суд враховує те, що протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає належних та допустимих доказів, які б підтверджували обставини викладені в протоколі щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

В діях ОСОБА_1 є ознаки правопорушення, але його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частини 1 статті 172-3 КпАП України не підтверджено у передбаченому законом порядку поза розумним сумнівом.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, та того, що суд не наділений повноваженням збирати докази винуватості чи невинуватості особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, приходжу до висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованих йому адміністративних правопорушень не доведений, а тому провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП слід закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, 294 КпАП України, Суд, -

постановив:

Поновити захиснику - адвокату Несса Олені Олександрівні строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 17 березня 2025 року.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 17 березня 2025 року в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, що передбачені частинами 1 та 2 статті 173-2 КпАП України скасувати, а провадження в об`єднаній адміністративній справі № 127/5321/25 закрити на підставі п. 1 ч. 1 статті 247 КпАП України.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Стадник