Справа № 711/1503/25
Номер провадження 3/711/562/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року м.Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Остапенко Ю.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,адміністративні матеріали, що надійшли з Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області (протокол серії ВАД №438112 від 14.02.2025), про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , пенсіонера,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , 14 лютого 2025 року, близько 13:00 години, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , вчинила сварку, виражалась нецензурною лайкою, погрожувала фізичною розправою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим вчинила домашнє насильство психологічного характеру.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1

ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні 13.03.2025 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала. Пояснила, що квартира, в якій відбулася подія, належить на праві власності по частки їй та ОСОБА_2 , дочці її співмешканця, оскільки ОСОБА_1 у 2019 році продала їй частину квартири і з того часу ОСОБА_2 мешкала в ній. Спочатку відносини між ними були нормальні, однак після того як ОСОБА_1 у грудні 2024 року вирішила пожити на час лікування та проходження фізіопроцедур у квартирі з ОСОБА_2 та її сином, відносини погіршилися, почалися сварки та конфлікти. Основною причиною конфліктів, за словами ОСОБА_1 , є те, що ОСОБА_2 хоче жити в квартирі сама, а тому різними методами виживає її з квартири. До того ОСОБА_2 викинула з квартири частину її меблів і техніки (передпокій, кухню, плиту), пояснюючи це покращенням стану квартири, а тепер не дає користуватися цими речами. ОСОБА_1 зазначила, що попередила ОСОБА_2 про те, що буде залишатися в квартирі. Раніше ОСОБА_2 зняла міжкімнатні двері до вітальні, тому коли ОСОБА_1 стала жити у спільній квартирі, то вирішила поставити ці двері назад, без них їй було некомфортно перебувати в кімнаті. 13.02.2025 ОСОБА_2 розпочала сварку через те, що ОСОБА_1 нібито не прибрала на кухні після приготування сніданку, в ході чого ОСОБА_2 почала голосно кричати, висловлюватися нецензурною лайкою та бити ногами двері до її кімнати, у зв`язку з чим вони злетіли з петлі. ОСОБА_1 поскаржилася співмешканцю, батькові ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , який приїхав наступного дня, 14.02.2025, розпочав з дочкою розмову про її неадекватну поведінку, розмова переросла у з`ясування між ними відносин, під час чого ОСОБА_2 нецензурно висловлювалася в бік ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Згодом батько з дочкою перейшли до вітальні, де продовжили сварку, ОСОБА_2 вдарила ОСОБА_3 по обличчю, подряпала та повалила на диван. ОСОБА_1 втрутилась коли ОСОБА_2 почала душити батька, намагалась відтягувати ОСОБА_2 , проте та її відштовхнула та сказала: «Відійди, бо приб`ю». ОСОБА_1 хвилювалася за ОСОБА_3 , який переніс операцію на серці, тому викликала поліцію та швидку допомогу. Також, ОСОБА_1 зазначила, що перед тим ОСОБА_4 з`ясовувала відносини з батьком на кухні, там остання телефонувала в поліцію та повідомляла, що їй погрожують ножем, що є неправдою. Вважає, що ОСОБА_2 проявляє невдячність за надану допомогу у вигляді частки квартири і влаштованого місця проживання, налаштовує проти неї батька, обмовляє їх із ОСОБА_3 з приводу вимагання у неї грошей та зловживання алкогольними напоями. Не змогла пояснити чому на неї склали протокол про адміністративне правопорушення за домашнє насильство та терміновий заборонний припис, однак свій стан після сварки описала як подавлений, у неї піднявся тиск та боліло серце.

Співмешканець ОСОБА_1 і батько ОСОБА_5 - ОСОБА_3 пояснив, що ОСОБА_2 постійно чимось невдоволена, провокує конфлікти. 14.02.2025 він приїхав до квартири на прохання ОСОБА_1 , щоб відремонтувати двері до кімнати останньої, які напередодні дочка вибила ногами. Коли він розпочав з ОСОБА_6 розмову про її поведінку стосовно ОСОБА_1 , яку він захищав, дочка стала сваритись, ображати його, штовхнула на диван та почала душити, а він не міг оборонятися через свій вік. У нього на щоці була значна подряпина від рук дочки. ОСОБА_7 взялися подряпини у дочки не знає, допускає, що можливо випадково її подряпав при самозахисті. Також зазначив, що того дня дочка нецензурно ображала ОСОБА_1 , однак між ними бійки чи фізичного насильства не було, ОСОБА_1 лайливих слів на адресу дочки не вживала, погроз не висловлювала.

Крім того, в судове засідання з`явилася потерпіла ОСОБА_2 , яка пояснила, що квартира, в якій вона проживає разом із сином, належить навпіл їй та ОСОБА_1 , у 2019 році за пропозицією останньої вона придбала у неї половину цієї квартири. З того часу ОСОБА_2 мешкала там постійно, а ОСОБА_1 з її батьком жили в селі Боровиця, проте із грудня 2024 року ОСОБА_1 практично постійно живе в квартирі, пояснюючи це тим, що влаштувалася на роботу в місті. ОСОБА_2 не заперечувала проти цього, оскільки ОСОБА_1 як співвласник має право безперешкодно користуватися своїм житлом. Уже близько 18 років вони всі мешкають в м. Черкаси, спілкування між ними було нормальним, проте останні 2 роки стосунки між ними погіршилися, тому що батько та його співмешканка хотіли, щоб вона їх фінансово утримувала, але вона не має такої можливості, оскільки виховує сина сама і доходи у неї незначні. Зазначила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 постійно між собою сваряться, зловживають алкогольними напоями. Навесні минулого року у них з батьком та ОСОБА_1 відбулася розмова, під час якої ОСОБА_2 пояснила, що якщо вони очікують від неї матеріальної підтримки, то мають припинити вживати алкоголь, переїхати із села до квартири, проте вони відмовилися. ОСОБА_2 стверджувала, що батько із співмешканкою часто випивають разом, а потім вчиняють між собою сварки і бійки. Після відмови ОСОБА_2 матеріально їх утримувати, ОСОБА_1 заявила, що виживе її із квартири, щоб здавати її в оренду. Також ОСОБА_1 постійно намагається спровокувати її на сварку, одразу вмикає відеозапис на телефоні і очікує її реакцію.

14.02.2025 ОСОБА_2 перебувала вдома, син саме збирався на тренування, коли її батько разом з ОСОБА_1 з`явилися в квартирі по АДРЕСА_3 , де вона проживає. Вони дочекалися доки син пішов з дому, удвох зайшли на кухню і розпочали сварку, батько її ображав, потім душив, а ОСОБА_1 в цей час тримала її за руки. Під час перебування на кухні ОСОБА_2 у процесі бійки відбивала руки батька, намагалася викликати поліцію, а ОСОБА_1 відібрала у неї телефон і віддала його ОСОБА_3 . Події на кухні ОСОБА_2 описала як словесну перепалку з батьком та ОСОБА_1 , вони обоє нецензурно її ображали. При цьому ОСОБА_1 їй погрожувала, що зробить так, що вона «буде плакати», однак про фізичну розправу погроз не звучало. Далі вони перейшли всі до вітальні, де ОСОБА_2 намагалася відібрати свій телефон у батька, у процесі чого він мимоволі упав на диван. ОСОБА_2 тримала батька за кисті, а ОСОБА_1 у цей час перехоплювала її руки. Потім батько знову почав її душити і ОСОБА_2 припустила, що відбиваючись від нього, могла машинально його подряпати. Після того вона сховалася в туалеті, викликала телефоном поліцію, а ОСОБА_1 , злякавшись приїзду поліції, у свою чергу також почала викликати поліцію і швидку допомогу, звинувачуючи її у конфлікті. Після приїзду поліцейських вона розповіла про події, що сталися. Вважає, що протокол про домашнє насильство на неї склали безпідставно. Того ж дня вона зробила фото тілесних ушкоджень, синців і подряпин, яких зазнала. Також мала нервовий зрив, перебувала у шоковому стані після конфлікту. На цей час вони мешкають в одній квартирі із ОСОБА_1 , конфліктів не мають, спілкування між собою уникають.

На питання суду ОСОБА_2 відповіла, що 14.02.2025 сварку і бійку розпочав її батько, ОСОБА_3 , а ОСОБА_1 у цей час його підбурювала до таких дій, а потім і сама втрутилась, нецензурно її ображала та принижувала. Вважає, що конфлікт виник, тому що ОСОБА_1 налаштувала батька проти неї через свої вимоги матеріального характеру. За тиждень до події у них з батьком були нормальні відносини, він лікувався у лікарні, де вона його відвідувала. Раніше таких конфліктів з батьком та його співмешканкою у них не було. ОСОБА_1 не погрожувала їй фізичною розправою, але сказала, що зробить так, що вона буде плакати, що ОСОБА_2 сприйняла як погрозу.

На підтвердження своїх слів потерпіла надала для долучення до справи свої фотознімки без зазначення дати та часу, із зображенням тілесних ушкоджень на обличчі, шиї та руках, яких ОСОБА_2 , з її слів, зазнала 14.02.2025 від рук батька. Також ОСОБА_2 надала довідку АТ КБ «ПриватБанк» про перелік здійснених ОСОБА_2 комунальних платежів та наголосила, що ОСОБА_1 , будучи співвласницею квартири, взагалі не оплачує жодних комунальних послуг.

Неповнолітній син ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , опитаний за клопотанням потерпілої, в засіданні пояснив, що очевидцем подій 14.02.2025 не був, оскільки в той час перебував на тренуванні, а коли повернувся побачив на тілі матері тілесні ушкодження; деталі йому стали відомі від матері, яка сказала, що її побив дідусь і ОСОБА_9 . Разом з тим, повідомив, що між мамою та ОСОБА_9 раніше виникали конфлікти, але про їх причини йому нічого не відомо, він був присутній лище під час однієї сварки, яку спровокувала ОСОБА_1 , про всі інші йому відомо лише зі слів матері. Напружені відносини між ними тривають близько року.

За клопотанням ОСОБА_1 суд оголошував перерву для виклику свідка ОСОБА_10 , яка, зі слів ОСОБА_1 , може повідомити про події, що передували конфлікту, та спростувати наклепи ОСОБА_2 .

В судовому засіданні 25.03.2025 свідок ОСОБА_10 зазначила, що не може повідомити інформацію про події 14.02.2025, оскільки не була їхнім безпосереднім свідком. Разом з тим, у ніч з 13 на 14 лютого 2025 року ОСОБА_1 залишилася ночувати у неї в квартирі через конфлікт із ОСОБА_2 , яка вибивала двері в кімнату останньої. Із січня 2025 року ОСОБА_1 залишалася у неї на ніч близько 10 разів, в тому числі щоб приготувати їжу, все через напружені відносини з ОСОБА_2 , з якою у них постійно відбувались конфлікти. ОСОБА_10 визнала, що про сварки знає виключно зі слів ОСОБА_1 , їх очевидцем жодного разу не була. Одночасно з цим, спростувала факти зловживання алкоголем ОСОБА_1 і ОСОБА_3 і вимагання ними у ОСОБА_2 грошей на своє утримання, навпаки зазначила, що саме ОСОБА_1 із чоловіком неодноразово допомагали ОСОБА_2 продуктами. Ці обставини їй відомі, оскільки вона має будинок по сусідству з житлом ОСОБА_3 і ОСОБА_1 у с.Боровиця. Вважає, що конфлікти розпочалися з того часу, коли ОСОБА_1 довелося жити в одній квартирі разом із ОСОБА_2 і замість очікуваної підтримки вона отримала негативне ставлення.

У засіданні 08.04.2025 ОСОБА_2 додатково стверджувала про висловлення ОСОБА_1 14.02.2025 на її адресу погроз фізичною розправою, проте не змогла пояснити, в чому конкретно вони були виражені. Вважає, що все сказане ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в момент застосування до неї фізичного насильства сприймалося нею також як погроза фізичним насильством. Ножем їй не погрожували і про його застосування ніхто не говорив. Сварку розпочав ОСОБА_3 , а ОСОБА_1 до нього потім приєдналася. У відповідь на питання, чому заяву потерпіла написала виключно щодо дій ОСОБА_1 , а не батька, висловила переконання, що батько після недавно перенесеного інсульту не зовсім розумів, що робить, тоді як ОСОБА_1 його намовляла і керувала, що саме треба робити, тому саме ОСОБА_1 вважає реальною винуватицею конфлікту.

Натомість ОСОБА_1 вказала, що жодних погроз на адресу ОСОБА_2 не висловлювала, незначне вживання нецензурної лайки того дня визнала, але це було спричинено діями ОСОБА_2 відносно батька. Загалом увесь конфлікт тривав близько півгодини. На запитання суду чому ОСОБА_2 написала заяву про вчинення саме нею домашнього насильства, хоча переважно конфлікт і бійка відбулися між потерпілою і батьком, ОСОБА_1 зазначила, що ОСОБА_2 вигідна така ситуація із викликом поліції і написанням заяви, щоб змусити її поїхати з квартири. Повідомила, що ОСОБА_2 також її ображала і називала нецензурними словами, тому вона написала заяву про домашнє насильство з боку ОСОБА_2 , а поліцію викликала, захищаючи чоловіка.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілу ОСОБА_2 , свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , дослідивши письмові матеріали справи та відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, приходжу до наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.

Згідно із ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Під психологічним насильством розуміється форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, органом, уповноваженим на складання протоколу, надано:

-протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 438112 від 14 лютого 2025 року;

-протокол прийняття від ОСОБА_2 заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 14.02.2025, відповідно до якого ОСОБА_1 14.02.2025 вчинила сварку у місці проживання потерпілої;

-письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 14.02.2025 про агресивну поведінку ОСОБА_1 та батька, висловлюваннями ними образ та погроз в її бік;

-копією термінового заборонного припису щодо ОСОБА_11 від 14.02.2025 із забороною протягом 3 діб на вхід та перебування в місці проживання потерпілої особи;

-відомостями електронного рапорту інспектора сектору протидії домашньому насильству відділу превенції ОСОБА_12 від 14.02.2025 про надходження від ОСОБА_2 на лінію 102 14.02.2025 о 14:06 годині повідомлення про неадекватну поведінку її батька та його співмешканки, заподіяння ними їй тілесних ушкоджень, погрозу ножем.

За письмовим клопотанням ОСОБА_1 від 12.03.2025 до справи також долучені наступні документи: копія довідки МСЕК серії № 12ААГ № 436421 від 26.08.2024, відповідно до якої ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи; копія постанови Придніпровського районного суд м. Черкаси від 10.03.2025, відповідно до якої ОСОБА_2 притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ; довідку сімейного лікаря АЗПСМ с. Боровиця КНП «Чигиринський центр ПМСД» ОСОБА_13 про стан здоров`я ОСОБА_1 , наявність гіпертонічної хвороби та захворювань хребта; довідку сімейного лікаря АЗПСМ с. Боровиця КНП «Чигиринський центр ПМСД» ОСОБА_13 про стан здоров`я ОСОБА_3 , наявність серцево-судинних захворювань та перенесений у 2017 році інсульт; фотознімок ОСОБА_3 з подряпиною на обличчі; копія договору купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2 , від 12.07.2012 про придбання ОСОБА_1 квартири; копії письмових пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від 14.02.2025 з адміністративної справи щодо ОСОБА_2 ; копії протоколів про адміністративне правопорушення серії ВАД № 438038 та № 438113 від 14.02.2025 щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП; копію паспорта та РНОКПП ОСОБА_1 .

Також ОСОБА_1 12.03.2025 подані письмові пояснення, зміст яких відповідає її поясненням, наданим у судових засіданнях. У поясненнях ОСОБА_1 просила оцінювати пояснення ОСОБА_2 критично, заперечила вчинення нею домашнього насильства щодо ОСОБА_2 , зазначила про відсутність доказів вчинення нею правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та просила закрити провадження у справі щодо неї за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

У засіданні 13.03.2025 ОСОБА_1 продемонструвала на власному мобільному телефоні зроблений нею відеозапис конфлікту із ОСОБА_2 13.02.2025. З відеозапису було чутно звуки, схожі на гучні удари, голос співрозмовника жіночої статі, що ймовірно належав ОСОБА_2 , однак її обличчя на відеозаписі не зафіксоване, тому ідентифікувати іншого учасника розмови з відео суд змоги не мав. При цьому з відеозапису були також чутні висловлювання нецензурною лайкою ОСОБА_1 , через недостатню якість звуку та зображення встановити, чи лунали нецензурні вислови від іншого учасника розмови, не вбачалось за можливе.

Також за клопотанням ОСОБА_14 суд витребував від ЧРУП ГУНП в Черкаській області відеозаписи безперервної фіксації подій з нагрудних камер працівників поліції, які виїжджали 14.02.2025 на виклик про домашнє насильство.

На переглянутому відеозаписі зафіксовані пояснення ОСОБА_2 , відповідно до яких розпочав конфлікт її батько, який вчинив бійку і ображав її. Потерпіла, спілкуючись із працівником поліції, зазначила, що виник сімейний конфлікт, однак нецензурні вислови лунали від усіх його учасників. Разом з тим, має намір написати заяву щодо дій жінки, яка спровокувала батька на фізичне насильство і образи стосовно ОСОБА_2 . У подальшому у ОСОБА_2 було відібране письмове пояснення і складений протокол за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП щодо ОСОБА_1 .

Суд звертає увагу, що особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже наявна одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Із пояснень ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 вбачається, що конфлікти між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають тривалий та систематичний характер і їхньою складовою є, в тому числі, висловлювання образ та нецензурної лексики.

Поведінка ОСОБА_1 у судових засіданнях у присутності ОСОБА_2 , що виражалася у висміюванні потерпілої, перебиванні, докорах, зневажливих висловлюваннях і демонстративному осуді в адресу ОСОБА_2 , свідчить про глибокі неприязні відносини, що склалися між ними. На відтвореному ОСОБА_1 відеозаписі їхнього конфлікту 13.02.2025 нецензурна лексика і образливі вислови звучать саме від ОСОБА_1 , а не від іншого учасника конфлікту.

Крім того, події 14.02.2025 відбулися у місці постійного проживання ОСОБА_2 , куди за власною ініціативою, без попередніх домовленостей із потерпілою, прийшли ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , що не заперечували і самі учасники. Ця обставина вказує на те, що ініціатором конфлікту виступала не потерпіла. Стан ОСОБА_2 , тон і характер її розмови із працівником поліції свідчать про значне нервове потрясіння, оскільки на відеозаписі з нагрудних камер поліції голос ОСОБА_2 відчутно тремтить, затинається, в ньому вчуваються сльози та шок, крім того потерпіла демонструє наявні у неї тілесні ушкодження.

При цьому участь в конфлікті 14.02.2025 визнала і сама ОСОБА_1 , як і ті обставини, що вживала образливі вислови в бік ОСОБА_2 .

З огляду на фізичний та моральний стан ОСОБА_2 під час спілкування із поліцією, суд вважає, що в цьому випадку вона є особою, потерпілою від подій 14.02.2025, щодо якої було застосоване насильство психологічного характеру.

Отже, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого

ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а її вина доведена повністю.

Зазначені вище докази сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Вирішуючи питання чи підлягає ОСОБА_1 адміністративній відповідальності за вчинення зазначеного адміністративного правопорушення, суд виходить з того, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП).

Пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність правопорушника обставин не вбачає.

Як визначено ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства тягне за собою накладення штрафу від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.

Ураховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, беручи до уваги ступінь її вини, сімейний та майновий стан, суд вважає за можливе накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Такий вид впливу, на думку суду, буде достатнім і доцільним для його виправлення та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Зважаючи на викладені у ст. 283 КУпАП вимоги до змісту постанови у справі про адміністративне правопорушення, при вирішенні питання про необхідність або відсутність необхідності направлення порушника на проходження програми для особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, відповідно до статті 39--1 цього Кодексу, суд бере до уваги ту обставину, що потерпіла ОСОБА_2 не висловлювала позицію про направлення ОСОБА_1 на проходження програми для особи, яка вчинила домашнє насильство, а також відсутність у матеріалах справи форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства з визначенням рівня небезпеки для потерпілої.

З огляду на вказане, суд вважає, що обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення дозволяють не направляти порушницю на проходження програми для особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, відповідно до статті 39-1 КУпАП.

Частиною 1 ст. 307 КУпАП передбачено, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300--2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно з ч. 1 і 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп.

Оскільки ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 , виданим 26.08.2024, від сплати судового збору вона звільняється.

На підставі викладеного та керуючись статтями 279, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягненняу виді штрафу у розмірі двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

У разі несплати правопорушником штрафу у п`ятнадцятиденний термін з дня вручення йому постанови, постанова надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби.

У порядку примусового виконання постанови стягнути із ОСОБА_1 подвійний розмір штрафу в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Строк пред`явлення постанови до виконання - протягом трьох місяців з моменту її винесення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом десяти днів з дня її винесення, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Ю. А. Остапенко