Житомирський апеляційний суд
Справа №291/205/24 Головуючий у 1-й інст. Митюк О. В.
Номер провадження №33/4805/294/25
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ружинського районного суду Житомирської області від 11 листопада 2024 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Ружинського районного суду Житомирської області від 11 листопада 2024 року об`єднано в одне провадження справи про адміністративні правопорушення №291/205/24, №291/235/24 та присвоєно єдиний номер 291/205/24.

Постановою судді Ружинського районного суду Житомирської області від 11 листопада 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП, та з урахуванням положень ч.2 ст.36 КУпАП, на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 15.02.2024 о 21 год 25 хв в с-щі Ружин Бердичівського району Житомирської області, по вул Київській, керував транспортним засобом автомобілем Skoda Octavia, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 25.02.2024 о 10 год 23 хв в с-щі Ружин Бердичівського району Житомирської області, по вул Київській, керував транспортним засобом автомобілем Skoda Octavia, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в його діях, посилаючись на незаконність постанови, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права. На його думку, суд першої інстанції не звернув уваги на відсутність в матеріалах справи доказів керування ним транспортним засобом, його зупинки, порушення ним Правил дорожнього руху та наявності у нього ознак сп`яніння. Також вказав на порушення працівниками поліції порядку проведення огляду на стан сп`яніння, встановленого законодавством, не роз`яснення йому суті правопорушення, його прав, не забезпечення права на допомогу адвоката. Зауважив, що відеозапис є неналежним доказом, оскільки не є безперервним, не містить відомостей про технічний пристрій, на який його здійснено, та, коли саме відбувались події. Відеозаписом також не зафіксовано факту керування ним транспортним засобом та його зупинки, а наявні у справі документи не можуть бути належними і допустимими доказами його вини у вчиненні правопорушення. Вказав на не відсторонення його від керування транспортним засобом у визначений законом спосіб. Крім того, зазначив, що суд першої інстанції розглянув справу в його відсутність, хоча він бажав брати участь у розгляді, але не з`явився до суду з поважних причин. Звернув увагу, що позбавлення права керування транспортним засобом позбавить його можливості здійснювати функції оборони держави. На підтвердження своїх доводів послався на судову практику Верховного Суду у подібних справах та на рішення ЄСПЛ.

Одночасно апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Розглянувши клопотання про поновлення строку, враховуючи зазначені у клопотанні обставини, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Належним чином повідомлений про місце і час судового засідання ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не з`явився, будь-яких клопотань на адресу суду не направляв.

За таких обставин, з метою недопущення затягування розгляду справи, зважаючи на положення статті 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи за відсутності особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення та у відповідності до положень ч.6 ст.294 КУпАП, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, про що наголошується в ст.251 КУпАП.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові в проходженні огляду на стан сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч.1 ст.130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Так, з протоколу по адміністративне правопорушення серії ААД №170531 від 15.02.2024 вбачається, що ОСОБА_1 15.02.2024 о 21 год 25 хв в с-щі Ружин по вул Київській, керував транспортним засобом автомобілем Skoda Octavia, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини). Від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1,2).

Також, з протоколу по адміністративне правопорушення серії ААБ №028240 від 25.02.2024 вбачається, що ОСОБА_1 25.02.2024 о 10 год 23 хв в с-щі Ружин по вул Київській, керував транспортним засобом автомобілем Skoda Octavia, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.15).

За змістом п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2-5 ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису або у закладах охорони здоров`я.

Згідно вимог ч.1 ст.130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується наявними у справі доказами, а саме: протоколами про адміністративні правопорушення серії ААД №170531 від 15.02.2024 та серії ААБ №028240 від 25.02.2024 (а.с.1,2,15); розписками про роз`яснення прав передбачених ст.63 Конституції України, та ст.268 КУпАП (а.с.6,19); розписками про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння про порядок застосування спеціального технічного засобу від 15.02.2024 та від 25.02.2024; копіями свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/5626 від 01.11.2023 (а.с.4,17); актами огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 15.02.2024 та від 25.02.2024 (а.с.3,16); направленнями на огляд водія транспортного засобу до закладу охорони здоров`я з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 15.02.2024 та від 25.02.2024 (а.с.5,18); рапортами інспекторів СРПП ВПД № 2 Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області П. Корман, В. Вирового від 15.02.2024 та від 25.02.2024 (а.с.3,16); дисками з відеозаписами подій (а.с.12).

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку і дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП.

Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Доводами апеляційної скарги під час апеляційного розгляду справи висновків суду першої інстанції не спростовано.

На наявних в матеріалах справи відеозаписах об`єктивно зафіксовані обставини подій, які відбувалися 15.02.2025 і 25.02.2025, та в достатньому обсязі для вирішення питання про наявність складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 . Твердження апелянта про те, що такі докази є неналежними та недопустимими є безпідставними, оскільки матеріали відеозапису долучені уповноваженою особою до протоколу про адміністративне правопорушення, про що свідчить відповідна відмітка, та містяться у матеріалах справи, які направлені суду. Відсутність у протоколі серії ААБ №028240 назви та номеру технічного засобу, за допомогою якого здійснювалась відеозйомка, не спростовує обставин об`єктивно зафіксованих відеозаписом та не виключає належність і допустимість даного доказу.

З відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що ОСОБА_1 15.02.2025 та 25.02.2025 беззаперечно відмовився від законної вимоги поліцейських про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціальних технічних засобів, так і в закладі охорони здоров`я, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР. При цьому, ОСОБА_1 були роз`яснені ст. 63 Конституції України та права і обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП. Також водія було ознайомлено зі змістом складених відносно нього протоколів про адміністративні правопорушення та інших матеріалів, які він підписав без будь-яких зауважень.

В обох випадках після зупинки транспортного засобу, ОСОБА_1 були надані відповідні пояснення щодо мотивів зупинки, та повідомлено про наявність ознак алкогольного сп`яніння, а тому подальші дії водія регламентувалися нормами п.2.5 ПДР та не знаходяться у причинному зв`язку з його незгодою з діями працівників поліції стосовно зупинки автомобіля. Неправомірна зупинка працівниками поліції транспортного засобу, за певних обставин, може бути підставою притягнення таких працівників до відповідальності. Проте, якщо при цьому з`ясувалось, що водій перебував з ознаками сп`яніння чи в іншому неадекватному стані, то факт неправомірної зупинки його працівниками поліції, не звільняє водія від обов`язку виконання вимог п. 2.5 ПДР України.

Факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 15.02.2024 безумовно підтверджується відеозаписом з автомобільного відеореєстратора та нагрудної камери працівника поліції.

Сумнівів у доведеності факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом 25.02.2024 на підставі зібраних у матеріалах справи доказів у апеляційного суду не виникає. Крім того, ОСОБА_1 , який знаходився за кермом автомобіля, під час спілкування з працівниками поліції такий факт не заперечував, адміністративні матеріали підписав без будь-яких зауважень. Тому, доводи апелянта щодо відсутності фіксації факту керування не виключають наявності в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Також, слід зазначити, що за змістом п.2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015, поліцейський, як посадова особа, на яку покладено обов`язок забезпечення безпеки дорожнього руху, самостійно за власним переконанням визначає наявність у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, визначених п.п.3, 4 Розділу І цієї Інструкції. У працівника поліції була обґрунтована підозра вважати, що ОСОБА_1 знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, зважаючи на повідомлення останнього про виявлені у нього ознаки такого сп`яніння, а тому вимоги поліцейського про проходження ОСОБА_1 відповідного огляду були законними, а доводи апеляційної скарги у цій частині безпідставними.

Під час огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 та оформлення відносно нього адміністративних матеріалів, за вказаних у протоколах подій, працівниками поліції не допущено порушень вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, ст.ст.256, 266 КУпАП, які б могли бути підставою для визнання такого огляду недійсним, а складених процесуальних документів - недопустимими доказами.

Посилання апелянта на те, що йому не було забезпечено право на допомогу адвоката, є безпідставними, оскільки законодавством не передбачена обов`язкова участь адвоката під час проходження особою огляду на стан сп`яніння та оформлення поліцією матеріалів про адміністративне правопорушення. Відсутність захисника не перешкоджала ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, що є його обов`язком відповідно до п. 2.5. ПДР, та не є обставиною, яка може бути підставою для визнання огляду недійсним, а складених працівниками поліції документів - недопустимими доказами.

З відеозапису також вбачається, що водія було відсторонено від керування транспортним засобом шляхом заборони подальшого руху. При цьому, законодавством не передбачено обов`язкового складання акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу під час відсторонення особи від керування транспортним засобом.

Судові рішення, на які у апеляційній скарзі посилається апелянт, преюдиційного значення для вирішення даної справи, з огляду на встановлені у ній обставини, не мають.

Також, з матеріалів справи вбачається, що судом вжито вичерпних заходів для повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи судом, зокрема, на 07.03.2024, 21.03.2024, 17.07.2024, 30.09.2024, 11.11.2024, останній ознайомлений з матеріалами справи, отримав їх копії та копії відеозаписів, однак з різних причин він просив відкласти судові засідання. Тому, суд апеляційної інстанції не вбачає порушень норм процесуального права судом першої інстанції щодо розгляду справи у відсутність особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, та повністю погоджується з мотивами такого процесуального рішення, які детально наведені в оскаржуваній постанові. Крім того, ОСОБА_1 не був позбавлений права апеляційного оскарження судового рішення, яке реалізував. Під час апеляційного розгляду були враховані та оцінені всі доводи апеляційної скарги, які він не зміг висловити в суді першої інстанції, а також оцінені докази, наявні в матеріалах справи.

Також, апеляційний суд звертає увагу, що санкція ст.130 КУпАП передбачає безумовне позбавлення порушника права керування транспортними засобами, незалежно від його професії, стану здоров`я, роботи та інших обставин, і не передбачає будь-яких альтернативних видів стягнення.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не є обставинами, які виключають винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні, а також не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

При розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст.ст.245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи, дослідив докази, надав їм належну оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

постановив:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Ружинського районного суду Житомирської області від 11 листопада 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Ружинського районного суду Житомирської області від 11 листопада 2024 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Галацевич