Справа №576/2489/24 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Усенко Л. М.
Номер провадження 33/816/446/25 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Суми, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 04 грудня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавлення права керування транспортним засобом на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 04 грудня 2024 року ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавлення права керування транспортним засобом на строк 1 рік за те, що 14 серпня 2024 року о 10 год. 51 хв. у м. Глухів по вул. Суворова, керував автомобілем ВАЗ 2121, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alkotest 6820, так і в Глухівській міській лікарні, відмовився. Зазначеними діями порушив п. 2.5 ПДР. За даним фактом відносно нього складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 04 грудня 2024 року скасувати постановити нове рішення, яким провадження у справі закрити, за відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що у вказаний день він дійсно керував зазначеним транспортним засобом, був зупинений працівниками поліції, які повідомили, що підозрюють його у вживанні спиртних напоїв, і так як він не довіряє алкотестеру, то на їх пропозицію пройти огляд на місці зупинки відповів відмовою, однак, погодився пройти огляд у медичному закладі. При цьому, поліцейський категорично відмовився його доставляти на своєму автомобілі, а на автомобілі, яким керував він ( ОСОБА_1 ) нікуди їхати не бажав, з врахуванням підозри поліцейських щодо перебування у стані сп`яніння. Тому він вирішив, що оскільки склалась така ситуація, подальший рух він здійснювати не буде, а поліцейським його доставляти до лікарні було невигідно, і вони почали його провокувати на дії щодо відмови від проходження огляду у лікарні, у порушення діючого законодавства. Крім того, зазначені обставини відбувались без залучення двох свідків, що вказує на порушення з боку поліцейських як ст. 266 КУпАП, так і процедури проведення огляду, визначеної Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджено Постановою КМУ від 17 грудня 2008 року №1103, Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України від 07 листопада 2015 року №1395 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС, МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735.

Також, апелянт посилається і на те, що його спілкування з поліцейськими відбувалось близько 11 год. 00 хв., а протокол був складений об 11 год. 26 хв., що вказує на те, що ніякого пристрою для роздруківки цього протоколу у них з собою не було, при цьому, у протоколі відсутні дані щодо технічного засобу, на який здійснювалась фіксація подій, і на його думку, працівники поліції при цьому користувались не спеціальним пристроєм відеофіксації, а мобільним телефоном.

Крім того, апелянт вказує, що при складанні протоколу, права, передбачені Конституцією України та КУпАП йому роз`яснені не були, відсторонений від керування транспортним засобом він не був, тверезий водій не залучався, посвідчення водія у нього не вилучалось і тимчасовий талон не видавався, після вказаних подій він поїхав на своєму автомобілі далі.

За таких обставин, як зазначає апелянт, оскільки вищезазначене суддею суду першої інстанції враховано не було, вважати законною постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності підстави відсутні.

Також, апелянт вказує, що він є інвалідом війни, з цього приводу подав відповідні документи, незважаючи на які суддя стягнув з нього на користь держави судовий збір, що є безпідставним.

Про призначення даної справи до апеляційного розгляду особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 був повідомлений належним чином, на підтвердження чого свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернулось на адресу суду.

Однак, для участі в судовому засіданні ОСОБА_1 не з`явився, причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи на іншу дату чи про розгляд поданої ним апеляційної скарги виключно за його участі не надсилав.

За таких обставин, наявні підстави для проведення судового засідання за відсутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а тому, перевіривши матеріали даної справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Так, у відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку апеляційного суду, розглядаючи вказану справу, суддя суду першої інстанції дотримався вимог вищезазначеного закону та дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Так, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що у судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не визнав, та пояснював, що був військовослужбовцем, зараз комісований, має шість контузій, посттравматичний синдром, воював у багатьох гарячих точках в Україні. 14 серпня 2024 року поліцейські зупинили його автомобіль та повідомили про підозру щодо стану алкогольного сп`яніння. Він не довіряє Драгерам, бо знає випадки, як переодягнені в поліцейську форму диверсанти когось «задували» і від того люди загинули. Тому запропонував поїхати до лікарні на патрульному автомобілі, але його не відвезли. Протокол про адміністративне правопорушення склали через 1 годину 40 хвилин після зупинки автомобіля за відсутності його та свідків, процес складення протоколу на відео не зафіксували і не зазначили в ньому, яким засобом проводилась така відеозйомка.

Проте, незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини, факт вчинення ним вказаного правопорушення, суддею суду першої інстанції було встановлено з врахуванням наявних у матеріалах справи доказів, а саме, протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР №111935 від 14 серпня 2024 року та відеозапису, який було долучено працівниками поліції до складеного адміністративного матеріалу.

Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку і обставин, за яких можливо було б дійти висновку про їх неналежність чи недопустимість, апеляційним судом не встановлено.

При цьому, відеозапис, який було враховано суддею суду першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови, було проглянуто і апеляційним судом і саме його даними, підтверджується зупинка транспортного засобу ВАЗ 2121, номерний знак НОМЕР_1 , водій якого, як було встановлено, ОСОБА_1 , мав ознаки алкогольного сп`яніння, що стало підставою для пропозиції йому пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу чи у найближчому медичному закладі. Проходити огляд на місці зупинки водій відмовився категорично та зазначав про те, що поїде до лікарні, щоб пройти огляд, а у подальшому, через декілька хвилин, відмовився пройти і такий огляд, поводив себе по відношенню до поліцейських дуже агресивно, ображав їх та допускав нецензурні вирази.

Водія було попереджено про складання протоколу за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, на що ОСОБА_1 , в черговий раз, відповів нецензурною лайкою, а відсутність фіксації процедури не свідчить про те, що складений даний протокол відносно останнього був незаконно чи безпідставно.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що з врахуванням того, що поліцейські застосовали технічні засоби відеозапису, який було долучено до протоколу, на якому зафіксовано як те, що автомобіль ВАЗ 2121, д.н.з. НОМЕР_1 здійснює рух і його водій на вимогу поліцейських зупинитись не реагує, зупинка вказаного транспортного засобу, спілкування поліцейських з останнім ( ОСОБА_1 ), їх пропозиція, після виявлення явних у водія ознак сп`яніння, пройти огляд у передбаченому законом порядку та його відмова пройти такий огляд, присутність свідків була не обов`язковою, а тому, для висновку про наявність порушень вимог ст. 266 КУпАП чи «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», підстави відсутні.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що для визнання винуватості ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП ключовим є те, що згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху він, як водій, був зобов`язаний, а не мав право, на пропозицію поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння, однак, відмовився від цього, що свідчить про наявність в його діях ознак вказаного адміністративного правопорушення, що вірно було встановлено суддею суду першої інстанції.

Інших доводів, за яких можливо було б дійти висновку про безпідставність складання відносно ОСОБА_1 протоколу та незаконність притягнення останнього до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, апелянтом не наведено і під час апеляційного перегляду даної справи таких обставин встановлено не було.

Таким чином, всупереч доводів апелянта, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення судді суду першої інстанції в цій частині законним, обґрунтованим та вмотивованим, підстав для його скасування та обставин, за яких дана справа підлягала б закриттю за відсутністю складу даного правопорушення, про що просить апелянт, під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому, оскаржувану постанову в частині визнання ОСОБА_1 винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу, в цій частині, без задоволення.

Разом з тим, апеляційний суд вважає такими, що заслуговують на увагу посилання апелянта на безпідставність стягнення з нього суддею суду першої інстанції судового збору на користь держави, з огляду на наступне.

Так, за приписами п. 8 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю внаслідок Другої світової війни та сім`ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи.

Згідно ст. 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни. Цим же Законом передбачено, що особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам надаються пільги зі сплати податків, зборів, мита та інших платежів до бюджету відповідно до податкового та митного законодавства.

Наявними в матеріалах справи доказами, а саме, посвідченням ветерана № НОМЕР_2 , яке оновлено 12 грудня 2024 року, підтверджується те, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю внаслідок війни, і як пояснив останній у судовому засіданні, йому встановлена ІІІ група інвалідності, а тому, з врахуванням зазначеного, він має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, а отже, підлягає звільненню від сплати судового збору.

З врахуванням зазначеного, за результатом апеляційного розгляду, апеляційний суд вважає за необхідне постанову судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 13 листопада 2024 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору у розмірі 605 грн. 60 коп. змінити, та звільнити останнього від сплати судового збору на підставі п.8 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», задовольнивши, таким чином, частково, його апеляційні вимоги.

Керуючись ст. 294 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 04 грудня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягненням судового збору на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп. змінити.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі п.8 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

В іншій частині постанову судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 04 грудня 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.