Справа № 348/1042/25
Провадження № 3/348/410/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2025 року м. Надвірна

Суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Гундяк Т.Д., розглянувши справи про адміністративні правопорушення, які надійшли із Надвірнянського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, студента 2 курсу, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 126 КУпАП,

встановив:

ОСОБА_1 керував транспортним засобом не маючи права керування таким транспортним засобом та не маючи при собі поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, ОСОБА_1 вчинено за таких обставин.

17.04.2025 о 17 год 58 хв в с. Пнів по вул. Січових Стрільців водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом без чинного поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та не пред`явив його під час ДТП, чим порушив п. 2.1.ґ. ПДР (протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №311291 від 25.04.2025).

Правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, ОСОБА_1 вчинено за таких обставин.

17.04.2025 о 17 год 58 хв в с. Пнів по вул. Січових Стрільців водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом мотоциклом марки Skybike, не мав посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії А, чим порушив п. 2.1.а. ПДР (протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №311265 від 25.04.2025).

ОСОБА_1 роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративних правопорушень визнав в повному обсязі. Зазначив, що посвідчення водія на право керування транспортними засобами категорії А у нього відсутнє, страхового поліса у нього не було, бо мотоцикл не його і власник не придбавав поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Зазначив, що отримує стипендію та у разі накладення штрафу буде платити частинами зі стипендії.

Від законного представника ОСОБА_1 його батька ОСОБА_2 клопотань чи заяв не надходило.

Захисник просив застосувати до ОСОБА_1 заходи впливу, що застосовуються до неповнолітніх.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, ПДР).

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій транспортного засобу зобов`язаний мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Згідно пп. «а», «ґ» п. 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а також чинний страховий поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в Єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або страховий сертифікат «Зелена картка» (на електронному або паперовому носії), виданий іноземним страховиком відповідно до правил міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка».

Відповідно до вимог п. 2 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340, особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами. Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами. Особа має лише одне посвідчення водія, що підтверджує її право на керування транспортними засобами діючих категорій, зазначених у ньому.

Згідно змісту п. 6 Положення право на керування транспортними засобами надається особам, які досягли: - шістнадцятирічного віку - категорії А1, А; - вісімнадцятирічного віку - категорії В1, В, С1, С; - дев`ятнадцятирічного віку - категорії BE, C1E, СЕ; - двадцятиоднорічного віку - категорії D1, D, D1E, DE, Т.

У пункті 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно з законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 2 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими засобами.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Для всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи суд повинен дослідити та оцінити за своїм внутрішнім переконанням усі обставини та докази по справі в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, відповідно до вимог ст. 252 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, суд визнає доведеним вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, оскільки його вина також підтверджується дослідженими судом матеріалами адміністративної справи, а саме: протоколом серії ЕПР1 № 311291 від 25.04.2025 про адміністративне правопорушення (а.с.1); схемою місця ДТП (а.с.2); поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с.3-4); фототаблицею місця ДТП (а.с.7).

Таким чином, діяння ОСОБА_1 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 126 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом не маючи при собі поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Дослідивши матеріали справи, також суд визнає доведеним вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, оскільки його вина також підтверджується дослідженими судом матеріалами адміністративної справи, а саме: протоколом серії ЕПР1 № 311265 від 25.04.2025 про адміністративне правопорушення (а.с.1); схемою місця ДТП (а.с.2); поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с.3-4); фототаблицею місця ДТП (а.с.7).

Таким чином, діяння ОСОБА_1 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 126 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом не маючи права керування таким транспортним засобом.

При цьому суд зазначає, що відповідно до ст. 1 КУпАП завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно ст. 17 КУпАП у справі не встановлено. Терміни притягнення до адміністративної відповідальності не закінчилися.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Статтею 23 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Оскільки ОСОБА_1 вчинив два адміністративних правопорушення, які розглядаються одночасно одним і тим же органом, у відповідності до ч. 2 ст. 36 КУпАП стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Таким чином, справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 126 КУпАП підлягають об`єднанню в одне провадження, а стягнення слід накласти у відповідності до ч. 2 ст. 36 КУпАП.

Відповідно до ст. 13 КУпАП до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 89, 121-127, 130, статтею 139, частиною третьою статті 154, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-2, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом мотоциклом марки Skybike у населеному пункті, не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії А та без поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який не пред`явив під час ДТП, чим порушив пп. «а», «ґ» п. 2.1 ПДР.

З урахуванням характеру вчинених правопорушень та особи правопорушника, вважаю за неможливе застосувати до правопорушника заходи впливу, передбачені статтею 24-1 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 вчинив два адміністративних правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху і така міра відповідальності не відповідатиме вчиненим правопорушенням і меті адміністративного стягнення, визначеної ст. 23 КУпАП.

Враховуючи викладене, безальтернативність покарання особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд вважає за необхідне піддати правопорушника такому виду адміністративного стягнення як штраф в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, передбаченому санкцією ч. 2 ст. 126 КУпАП,

Крім того, відповідно до п. 12 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» відсутні підстави стягувати з ОСОБА_1 судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3 Закону України «Про судовий збір», ст. 23, 33, 36, 126 ч. 1, 126 ч. 2, 251, 252, 283, 284 КУпАП,

постановив:

Об`єднати справи №348/1041/25, провадження 3/348/409/25, та №348/1042/25 провадження 3/348/410/25, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 126 КУпАП в одне провадження і присвоїти об`єднаним справам № 348/1042/25, провадження 3/348/410/25.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 126 КУпАП та відповідно до ст. 36 КУпАП накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень 00 копійок (отримувач: IВАНО-ФРАНКIВСЬКА ОБЛАСТЬ/М.IВАНО-ФРАНКIВСЬК, Отримувач ГУК в Iв.-Франк.об/Iв.-Фран.о/21081300, Код отримувача (ЄДРПОУ)37951998, Банк отримувача Казначейство України(ел. адм. подат.), Номер рахунку (стандарт IBAN)UA0009001, Кодкласифікації доходів бюджету21081300, протоколи про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №311265 від 25.04.2025, серії ЕПР1 №311291 від 25.04.2025).

Копію постанови направити згідно ч. 1 ст. 285 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений правопорушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня отримання ним постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

На підставі ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу у встановлений для розстрочки строк, при примусовому виконанні цієї постанови стягується подвійний розмір штрафу з правопорушника, що становить 6 800 (шість тисяч вісімсот) гривень.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга на постанову подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Постанова підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців з моменту закінчення встановленого строку розстрочки виконання постанови в частині сплати штрафу.

Суддя Гундяк Т.Д.