Справа № 472/165/25
Провадження №3/472/173/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2025 року селище Веселинове

Миколаївської області

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді - Орленко Л.О.,

з участю секретаря

судового засідання - Дівульської А.В.,

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисника - адвоката Губської Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 у селищі Веселинове Миколаївської області справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Веселинове Миколаївської області, громадянина України, освіта професійно-технічна, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

07 лютого 2025 року до Веселинівського районного суду Миколаївської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 239420 від 05.02.2025 року, 05.02.2025 року о 00:00 годині в с-щі Веселинове по вул. Богданова, 2П, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом "Нісан Альмера", з реєстраційним номером НОМЕР_1 , з непрацюючою підсвіткою номерного знаку, яка не продивляється з двадцяти метрів, при цьому у водія розширена зіниця ока, яка не реагує на світло, на пропозицію проїхати до Вознесенської ЦРЛ відмовився, відповідно до п. 2.5, чим порушив вимоги п. 2.9.а Правил дорожнього руху України, тобто вчинив правопорушення, за яке передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 суду пояснив, що свою вину не визнає, оскільки 05.02.2025 року він не відмовлявся від проходження медичного огляду, так як, працівник поліції, який його зупинив не пропонував йому проїхати пройти медичний огляд до медичного закладу чи пройти його на місці зупинки з метою визначення стану сп`яніння, і до того ж зазначив, що він не перебував ні в стані наркотичного, ні в стані алкогольного сп`яніння. Крім того, вказав, що протокол про адміністративне правопорушення складався у його відсутність, йому не вручався та не направлявся.

В судовому засіданні захисник - адвокат Губська Ю.О., з урахуванням письмового клопотання про закриття провадження у справі, просила суд закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема посилаючись на наступне. Захисник вказує на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що працівник поліції, який зупинив ОСОБА_1 пропонував йому проїхати пройти медичний огляд до медичного закладу чи пройти його на місці зупинки з метою визначення стану сп`яніння, а на відеозаписі зафіксовано лише факт спілкування ОСОБА_1 з працівником поліції на місці зупинки транспортного засобу та складання поліцейським на ОСОБА_1 постанови за ст. 121 КУпАП. Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення не конкретно викладено суть адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки ч. 1 ст. 130 КУпАП містить два склади: за відмову від проходження медичного огляду та за перебування в стані сп`яніння під час керування транспортним засобом. При цьому, поліцейський ставить ОСОБА_1 в обвинувачення відмову від проходження медичного огляду та одночасно посилається на те, що ОСОБА_1 порушив п. 2.9.а. Правил дорожнього руху України, тобто керування транспортним засобом в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , думку захисника Губської Ю.О., вивчивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Санкцією ч. 1 статті 130 КУпАП передбачено, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 7 та ст. 245 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Судом встановлено, що 05.02.2025 року на ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 239420 від 05.02.2025 року, відповідно до якого 05.02.2025 року о 00:00 годині в с-щі Веселинове по вул. Богданова, 2П, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом "Нісан Альмера", з реєстраційним номером НОМЕР_1 , з непрацюючою підсвіткою номерного знаку, яка не продивляється з двадцяти метрів, при цьому у водія розширена зіниця ока, яка не реагує на світло, на пропозицію проїхати до Вознесенської ЦРЛ відмовився, відповідно до п. 2.5, чим порушив вимоги п. 2.9.а Правил дорожнього руху України, тобто вчинив правопорушення, за яке передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує спеціальні технічні засоби відеозапису, а в разу неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Крім того, частиною 5 ст. 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Разом з тим, згідно з відеозаписом фіксації адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_1 , вбачається, що працівник поліції взагалі не пропонував пройти ОСОБА_1 огляд на стан наркотичного чи алкогольного сп`яніння на місці зупинки чи в медичному закладі.

Крім того, з відеозапису вбачається, що поліцейським ознака сп`яніння, яка зазначена в протоколі, не встановлювалась і не зазначалась, що викликає обґрунтовані сумніви в тому, що ця ознака дійсно була у водія.

Варто наголосити на тому, що припущення поліцейського про ознаки наркотичного чи алкогольного сп`яніння, які поліцейський вбачає в особі, яка керує транспортним засобом, повинні бути обґрунтованими.

Суд, дослідивши відеозапис, дійшов висновку, що припущення поліцейського про ознаки сп`яніння у ОСОБА_1 були необґрунтованими.

Описані в Інструкції ознаки наркотичного чи іншого сп`яніння водія повинні бути очевидними, а не удаваними, як у даному випадку.

За таких обставин, запропонований працівником поліції порядок огляду на стан наркотичного чи алкогольного сп`яніння є недійсним, оскільки проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП.

Також, як вбачається з протоколу, то в ньому взагалі не зазначено ознакою якого сп`яніння поліцейський вважає розширену зіницю ока у ОСОБА_1 . В протоколі про адміністративне правопорушення не конкретно викладено суть адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки ч. 1 ст. 130 КУпАП містить два склади: за відмову від проходження медичного огляду на стан сп`яніння (п. 2.5. Правил дорожнього руху) та за перебування в стані сп`яніння під час керування транспортним засобом (п. 2.9.а. Правил дорожнього руху). При цьому, поліцейський ставить ОСОБА_1 в обвинувачення відмову від проходження медичного огляду та одночасно посилається на те, що ОСОБА_1 порушив п. 2.9.а. Правил дорожнього руху України, тобто керування транспортним засобом в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння.

Суд не вправі вийти за межі, визначені протоколом про адміністративне правопорушення та самостійно змінити як виклад фактичних обставин правопорушення, так і його юридичну кваліфікацію.

В межах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, інкримінованого особі адміністративного правопорушення, і повинен провадитися судовий розгляд.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей покладається на особу, яка його складає (ч. 1 ст. 254 КУпАП та ч. 2 ст. 251 КУпАП), та не може бути перекладено на суд.

За змістом ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Діючим законодавством передбачено, що судовий розгляд проводиться лише в межах адміністративного обвинувачення, яке міститься в протоколі про адміністративне правопорушення і встановлення інших обставин, які знаходяться за межами обвинувачення та погіршують становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є неприпустимим, оскільки порушує право на захист від конкретного обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

Крім того, в судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення складався у його відсутність та йому не вручався.

Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це.

В протоколі зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від отримання та підписання протоколу, однак будь-яких доказів цього матеріали справи не містять. На відеозаписі також не зафіксовано момент складання протоколу.

Таким чином, версія ОСОБА_1 про те, що протокол складався у його відсутність не спростована матеріалами справи.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведена допустимими та достовірними доказами. При цьому, вина є елементом суб`єктивної сторони правопорушення та відсутність вини свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, то суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 221, 247, 251, 280, 283 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Веселинівський районний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області Л.О. Орленко