Справа № 162/1062/24
Провадження № 3/162/10/2025
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2025 року селище Любешів

Суддя Любешівського районного суду Волинської області Савич А.С., розглянувши матеріали справи, які 25.11.2024 надійшли з ВПД № 1 (сел. Любешів) Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого (зі слів), який протягом року не притягувався до адміністративної відповідальності за аналогічне правопорушення, РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту - КУпАП),

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 06.10.2024 о 00 год 18 хв в селі Седлище по вулиці Григорука, керував транспортним засобом марки Форд Фокус, д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер 6810 та в медичному закладі ОСОБА_2 відмовився.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_2 у призначені судові засідання не з`являвся, будучи належним чином повідомленим про місце і час їх проведення, жодних заяв чи клопотань, окрім ознайомлення з матеріалами справи, до суду не подавав. Про причини своєї неявки суд не повідомляв.

Справа надійшла до суду 25.11.2024 та вперше її розгляд призначено на 12 год 45 хв 09.12.2024, про що належним чином повідомлено особу, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 .

Від захисника ОСОБА_2 адвоката Ткачук О.С. до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідністю ознайомлення з матеріалами справи (а.с.17). Тому розгляд справи було відкладено на 15 год 00 хв 14.01.2025.

Захисник Ткачук О.С. 13.01.2025 повторно подала до суду заяву про відкладення розгляду справи (а.с.29). Розгляд справи відкладено на 14 год 30 хв 29.01.2025.

Захисник Ткачук О.С. 28.01.2025 повторно подала до суду заяву про відкладення розгляду справи (а.с.40). Розгляд справи відкладено на 15 год 00 хв 24.02.2025.

Захисник Ткачук О.С. 24.02.2025 повторно подала до суду заяву про відкладення розгляду справи (а.с.49). Розгляд справи відкладено на 11 год 00 хв 20.03.2025.

Захисник Ткачук О.С. 19.03.2025 повторно подала до суду заяву про відкладення розгляду справи (а.с.54). Розгляд справи відкладено на 12 год 00 хв 08.04.2025.

Захисник Ткачук О.С. 08.04.2025 повторно подала до суду заяву про відкладення розгляду справи (а.с.60). Розгляд справи відкладено на 16 год 00 хв 06.05.2025.

Перед початком розгляду справи 06.05.2025 захисник Ткачук О.С. знову подала до суду заяву про відкладення розгляду справи (з додатком), яку мотивувала тим, що їй не були надані відповіді на питання, зазначені в адвокатських запитах, а саме не надано відеоматеріали, хто зупиняв транспортний засіб з працівників поліції, чому матеріали справи були надіслані у термін, що порушує питання законності. Між тим, захисник надала суду відповіді з ВПД № 1 (сел. Любешів) Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області на її адвокатські запити, у яких містяться відповіді на її вищевказані запитання (а.с.66-69).

Таким чином, ОСОБА_2 суд створив належні умови для реалізації ним процесуальних прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а його захиснику Ткачук О.С. належні процесуальні умови для захисту ОСОБА_2 з наданням достатнього часу для цього. При цьому, суд звертає увагу, що захист ОСОБА_2 адвокат Ткачук О.С. здійснює з 09.12.2024.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19.06.2001, в п. 53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.

Подані багаторазові заяви про відкладення розгляду справи, та численні неявки ОСОБА_2 , а також його захисника Ткачук О.С. у судові засідання, суд розцінює, як намагання сторони захисту затягнути розгляд справи з метою уникненням ОСОБА_2 встановленої відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, яке відноситься до категорії підвищеної суспільної небезпечності, шляхом зловживання своїми правами, а саме, умисного затягування строку, передбаченого ч.6 ст. 38 КУпАП, для накладення адміністративного стягнення.

Неявка в останнє судове засідання 06.05.2025 ОСОБА_2 та його захисника, на переконання суду, не є перешкодою для розгляду справи по суті у відповідності до вимог ст. 268 КУпАП. При цьому, суд враховує, що справа у провадженні суду перебуває досить тривалий час, однак, ні ОСОБА_2 , ні його захисник Ткачук О.С., жодного разу в судове засідання не прибули. Клопотання про відкладення розгляду справи особа, яка притягується до адміністративної відповідальності не подавала.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання захисника про відкладення розгляду справи та провести розгляд справи за відсутності учасників судового провадження.

Захисник Ткачук О.С. 29.01.2025 на електронну адресу суду подала заяву про закриття провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Звернула увагу, що переглядаючи відеозапис, причини зупинки транспортного засобу Ford Focus з н.з. НОМЕР_2 , передбачені ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» немає, хоч і працівниками поліції озвучено, що ОСОБА_2 рухався в комендантську годину. Проте вони не вказали про конкретну причину зупинки транспортного засобу. Оскільки порушень правил дорожнього руху її підзахисним не було здійснено, така зупинка була незаконна. А отже, і подальші дії працівників поліції, щодо її підзахисного були незаконні. На наданому відео відсутні будь-які свідчення, що її підзахисний мав ознаки перелічені в акті огляду і поліцейські не озвучили ні її підзахисному, ні на відеореєстратор перед складання протоколу серії ЕПР 1 № 143928 від 06.10.2024. Наголошує, що її підзахисний не відмовлявся пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, працівник поліції не надали йому таку можливість перекручуючи його слова та сприймаючи його слова, як відмову. Окрім цього вказує, що сам по собі факт відмови пройти огляд на місці зупинки ще не є підставою для притягнення водія до відповідальності за ст. 130 КУпАП. Вважає, що у випадку відмови водія від огляду на місці зупинки чи незгоди водія із результатами огляду на місці зупинки, працівник поліції ще не має права скласти протокол за статтею 130 КУпАП. У такому випадку закон покладає обов`язок на працівника поліції запропонувати водієві пройти огляд в медичному закладі. Крім цього, проходження огляду в медичному закладі пропонується не лише усно, а шляхом вручення водієві письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я. У цьому письмовому направленні має бути вказано конкретний заклад охорони здоров`я, який входить до затвердженого переліку, дані про особу водія, якого направляють, точний час видачі направлення тощо. Якщо ж водієві не було запропоновано пройти огляд в медичному закладі шляхом вручення письмового направлення, то підстави для притягнення водія до відповідальності за статтею 130 КУпАП відсутні. Вказує на те, що її підзахисному не давали направлення, а долучене до матеріалів справи направлення сфабриковане працівниками поліції, оскільки працівники поліції не виписували та не вручали направлення для проходження огляду в медичному закладі. До матеріалів справи долучений Додаток 1 до «Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу швидкість реакції» (пункт 8 розділу ІІ), НАПРАВЛЕННЯ на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, але дане направлення відповідно до законодавства заповнюється працівниками поліції до написання протоколу про адміністративне правопорушення безпосередньо на камеру. Тому що цим направленням працівники поліції мали б направити її підзахисного пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичний заклад та вручити йому підпис та на камеру, однак дане направлення не виписувалося працівниками поліції та не вручалося її підзахисному, що є порушенням оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП. Щодо акту на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, даний акт, як і інші матеріали справи заповнюється працівниками до складання протоколу про адміністративне правопорушення в іншому випадку усі документи складені після складання протоколу про адміністративне правопорушення та зачитування даного протоколу її підзахисному є незаконні. Із відеоматеріалів долучених до матеріалів справи немає такого моменту, де було б видно, що працівники поліції заповнюють акт або навіть по часові видно, що даний акт так як і направлення були заповнені після складання протоколу про адміністративне правопорушення, у зв`язку із чим акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів незаконний. Окрім цього акт на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів заповнений та підписаний поліцейським, який навіть не проводив огляд на стан сп`яніння у її підзахисного на місці зупинки. На відео чітко видно, що із її підзахисним спілкується один поліцейський і представляється ОСОБА_3 , який в подальшому і складав протокол про адміністративне правопорушення. У акті, як і в рапорті, і в протоколі вказані ознаки алкогольного сп`яніння, які не відповідають дійсності, а саме, різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук у її підзахисного видно, на відео, що такого немає, а також, які і поведінки, яка не відповідає дійсності. Протокол про адміністративне правопорушення був складений о 00:48:40 06.10.2024, але у ньому вже вказані, що до протоколу додаються, долучаються уявні матеріали, такі як рапорт, який був поданий лише о 01:01:49 06.10.2024 та направлення, якого на той момент ще ніхто не бачив. Протокол серії ЕПР1 № 143928 від 06.10.2024 підзахисному зачитано не було, не було пояснено, що він має право робити записи у протоколі та зазначити письмові пояснення. Не було запитано, чи хоче її підзахисний користуватись послугами адвоката. Працівники поліції порушили права її підзахисного на захист, яким він хотів скористатися у телефонному режимі. Також зазначає, що порушена процедура направлення матеріалів справи до суду. На підставі викладеного просить суд закрити провадження у справі на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпА у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, стверджується наявними у матеріалах справи та дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 143928 від 06.10.2024 (а.с.1);

-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який проведений у зв`язку з виявленими у ОСОБА_2 ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з яким ОСОБА_2 відмовився проходити огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер 6810 (а.с.3);

-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 06.10.2024, відповідно до якого ОСОБА_2 відмовляється пройти огляд з метою виявлення стану сп`яніння у КП «Любешівська багатопрофільна лікарня» Любешівської селищної ради (а.с.5);

-зобов`язанням до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 143928 від 06.10.2024 (а.с.6);

- відеозаписом з портативного відеореєстратора поліцейського з місця події, який міститься на оптичному носії інформації у вигляді диску, про обставини зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 та відмови останнього від проходження огляду для визначення стану сп`яніння як на місці зупинки т/з за допомогою газоаналізатора Драгер, так і в медичному закладі. Так, з цього відеозапису вбачається, що працівники поліції з 00 год 17 хв здійснюють рух на службовому автомобілі за транспортним засобом, н.з НОМЕР_2 . Після зупинки цього транспортного засобу працівник поліції підійшов до водія відрекомендувався та запитав, чому він порушує комендантську годину, запропонував пред`явити відповідні документи. Було з`ясовано, що водієм є ОСОБА_2 . Працівник поліції повідомив останньому, що в його автомобілі не працює лампа підсвічування номерного знаку. Окрім того, чути запах алкоголю, запитав чи не вживав ОСОБА_2 спиртні напої. Запропонував йому пройти огляд на стан сп`яніння. ОСОБА_2 попросив почекати та почав телефонувати. Поліцейський повідомив, що колега зараз випише Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння. Після цього ОСОБА_2 запитав прізвище поліцейського та попросив взяти його телефон, повідомив, що поліцейському пояснять краще, ніж він. Поліцейський відмовився брати телефон. Після того поліцейський запропонував ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, однак ОСОБА_2 відмовився. Після того поліцейський запропонував йому пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі. ОСОБА_2 відповів, що ніхто нікуди не буде їхати. Поліцейський повідомив, що у зв`язку з тим, що він відмовляється проходити огляд на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП. Поліцейський роз`яснив йому процесуальні права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, запитав, чи буде ОСОБА_2 надавати пояснення, на що той відповів, що не буде. Після складання протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 відмовився отримувати його копію (а.с. 11).

За таких обставин, оцінюючи ці докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що ці докази є належними та допустимими в розумінні вимог ст. 251 КУпАП, а також свідчать про те, що ОСОБА_2 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд не вбачає порушень вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735, щодо проведення огляду ОСОБА_2 для визначення стану його сп`яніння, які були б підставою для закриття провадження у справі, як про це зазначає захисник у відповідному клопотанні, з таких підстав.

Відповідно до положень п. 2 розділу І вищевказаної Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п. 6 розділу І Інструкції). У розумінні вимог п. 7 розділу І Інструкції, огляд у закладі охорони здоров`я проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.

На думку суду, працівниками поліції дотримано вищевказані вимоги закону.

Не відповідають дійсності доводи сторони захисту, що працівники поліції порушили право на захист ОСОБА_2 , не дали йому можливості скористатись послугами захисника, що він хотів здійснити в телефонному режимі. При цьому суд враховує, що згідно з наявним відеозаписом, ОСОБА_2 було роз`яснено вимоги ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, проте він відмовився надавати пояснення, будь-яких клопотань, зокрема скористатись правовою допомогою, не заявляв. Також вбачається, що ОСОБА_2 без будь-яких перешкод розмовляв по телефону.

З приводу доводів захисника, що відеозапис, долучений до матеріалів справи, не є безперервним, тому неможливо однозначно дійти висновку про дотримання працівниками поліції вимог законодавства України і це викликає обґрунтовані сумніви у їх достовірності, суд звертає увагу на такі обставини.

Судом встановлено, що у матеріалах справи на DVD + R диску міститься два відеозаписи з бодікамери поліцейського (00000__0001A, 0000__0002A), зокрема на одному з них зафіксовано обставини відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер, так і в медичному закладі, а на іншому процес роздрукування протоколу про адміністративне правопорушення та відмови ОСОБА_2 від отримання копії цього протоколу.

Надані відеозаписи відображають подію адміністративного правопорушення та містять відомості, що підтверджують вчинене ОСОБА_2 адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, а тому суд враховує ці відеозаписи при прийнятті судового рішення, вважає їх належними і допустимими доказами.

При цьому суд звертає увагу, що зазначені відеозаписи події відповідають вимогам ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Отже, надання поліцейським до суду доказів є виконанням покладеного на нього обов`язку і не свідчить про недопустимість чи неналежність таких доказів.

Суд не вбачає зупинку поліцією транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 у комендантську годину, в межах контрольованого прикордонного району, свавільною чи незаконною. При цьому суд додатково враховує, що, як вбачається із відеозапису, ОСОБА_2 рухався автомобілем з технічною несправністю в темну пору доби, а саме у ньому не працювала лампа підсвічування номерного знаку, про що поліцейський повідомив водія.

На думку суду, правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Більше того, якщо при цьому з`ясувалось, що водій перебував з ознаками алкогольного сп`яніння, то факт неправомірної зупинки його працівниками поліції, не звільняє водія від обов`язку виконання ним вимог п.2.5 Правил дорожнього руху.

Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд відповідно до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Також, на думку суду, не є підставою для закриття провадження у справі й те, що процес складання відповідного Акту огляду та Направлення водія до медичного закладу не зафіксовано на відеозапис. Об`єктивних даних, що ці документи були сфабриковані у суду немає.

Таким чином, доводи захисника, висловлені в клопотанні про закриття провадження у справі, в тому числі, про непричетність ОСОБА_2 до вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, розцінюються судом як спосіб захисту ОСОБА_2 , з метою уникнення останнім відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення.

Ці доводи, на переконання суду, не можуть бути законними підставами для закриття провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно з ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність для водіїв - у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності та дані про особу ОСОБА_2 , який отримав посвідчення водія (а.с.7, 8), суд доходить висновку, що на правопорушника необхідно накласти адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП, яке є безальтернативним - у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Дана міра адміністративного стягнення буде необхідною і достатньою для попередження особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, від скоєння нових аналогічних адміністративних правопорушень.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП та ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, особою, на яку накладено стягнення, сплачується збір встановлений законом.

Обставин, що давали б підстави для звільнення ОСОБА_2 від сплати судового збору, не встановлено.

Тому з ОСОБА_2 слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Керуючись статтями 40-1, 283, 284 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік (рахунок для сплати штрафу № UA0003001; отримувач: ГУК у Волин.обл/Волинська область/21081300; код банку отримувача (МФО) 899998; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38009371; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); призначення платежу: адміністративні штрафи та інші санкції).

Стягнути з ОСОБА_2 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору на користь держави (отримувач: ГУК у м. Києві (м. Київ); код отримувача 22030106; рахунок № UA0026001; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача: 899998; призначення платежу: судовий збір у справі про адміністративне правопорушення, Любешівський районний суд, ).

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу з ОСОБА_2 стягнути подвійний його розмір, визначений цією постановою.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду через Любешівський районний суд Волинської області.

Суддя Любешівського районного суду

Волинської області А.С. Савич