Номер провадження: 33/813/1015/25
Номер справи місцевого суду: 494/319/25
Головуючий у першій інстанції Рябчун А. В.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Назарової М.В.,

за участю секретаря Соболєвої Р.М.,

захисника адвоката Ковтун Катерини Володимирівни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань

апеляційну скаргу захисника Ковтун Катерини Володимирівни, яка діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

на постанову Березівського районного суду Одеської області від 19 березня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Березівського районного суду Одеської області від 19 березня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124 та ч. 4 ст. 130 КУпАП, та на підставі статті 36 КУпАП застосовано щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн з позбавленням права керування транспортним засобом строком на три роки.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень

ОСОБА_1 постановою суду визнано винним у тому, що 09.02.2025 о 19:00 год в с. Розквіт, дорога С160620 між с. Розквіт та с. Чудське, гр. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ 2108 д.н.з. НОМЕР_1 не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, та не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечної дистанції та інтервалу, в результаті чого здійснив з`їзд в узбіччя де в подальшому авто здійснило перекидання, чим порушив п. 12.1., п. 13.1. та п. 2.3.б. ПДР. Внаслідок чого ТЗ отримало механічні пошкодження та зазнало матеріальних збитків, за що передбачена адміністративна відповідальність за статтею 124 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 після скоєного ДТП за його участю, до проведення медичного огляду з метою встановлення стану сп`яніння, вжив алкоголь, чим порушив п.2.10.є ПДР України, огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння проводився за допомогою технічного приладу Алкотестер Драгер 6820 (0118), номер тесту 146, результат склав 2,39 %, за що передбачена адміністративна відповідальність за частиною 4 статті 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою суду, захисник Ковтун К.В., яка діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення за ч. 4 ст. 130 КУпАП та 124 КУпАП.

Доводами апеляційної скарги є:

- місце складання протоколу не місце скоєння, на місці ДТП відсутні будь-які особи, які могли бути причетні до ДТП, в тому числі і ОСОБА_1 , тобто не доведено факт керування транспортним засобом;

- в матеріалах відсутні докази, крім пояснень ОСОБА_1 , які би свідчили, що за кермом був саме ОСОБА_1 ;

- пояснення відібрані з порушенням вимог законодавства;

- відсутня відеофіксація з місця вчинення ДТП та будь-яких інших достатніх та допустимих доказів, які б доводили факт скоєння ДТП ОСОБА_1 , а саме: факт пошкодження транспортного засобу марки ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 чи будь-яких інших пошкоджень;

- схема місця ДТП не містить точної та достовірної інформації про пригоду, відсутні сталі орієнтири, не залучалися свідки, складена не на місці ДТП, інформація, яка вказана недостатня, недостовірна, час скоєння ДТП 19:00, є припущенням;

- судом не досліджено та не прийнято до уваги, безліч доказів порушення працівниками поліції прав ОСОБА_1 ;

- саме по собі визнання особою, що він вживав алкоголь, не звільняє осіб, уповноважених на його складання, від необхідності підтвердження відповідними доказами цієї обставини;

- не залучалися свідки;

- в матеріалах справи відсутнє направлення до медичного закладу.

В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що 26.03.2025 була подана апеляційна скарга, постановою Одеського апеляційного суду від 03.04.2025 повернута особі, яка її подала, у зв`язку з відсутністю витягу з договору. Самостійно подати апеляційну скаргу ОСОБА_1 не міг, оскільки знаходився тривалий час на лікуванні, а саме з 28.03.2025 по 07.04.2025, підтвердженням надається довідка № 1. Вказує, що враховуючи неузгодженість законодавства з приводу представництва адвоката та хворобу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вважає вищевказані причини поважними.

В судовому засіданні захисник Ковтун К.В.підтримала доводи апеляційної скарги, просила скасувати постанову суду та закрити провадження про справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , належно повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився, що відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, осіб, що брали участь у розгляді справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.

Щодо строку на апеляційне оскарження постанови суду.

Частиною 2 ст. 294 КУпАП встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на судовий захист є конституційним правом людини (ст. 55 Конституції України), яке не може бути обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст. 64). Однією з гарантій реалізації цього права є апеляційне та касаційне оскарження судових рішень як одна з основних засад судочинства в Україні, що може бути обмежене лише законом (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Згідно зі ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Встановлено, що оскаржувана постанова Березівського районного суду Одеської області винесена 19 березня 2025 року без участі ОСОБА_1 та його захисника, з апеляційною скаргою вперше захисник Ковтун К.В., яка діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , звернулася 27 березня 2025 року, тобто в передбачений законом строк, яка постановою Одеського апеляційного суду від 03.04.2025 повернута особі, яка її подала, у зв`язку з відсутністю витягу з договору. Отримано постанову від 03.04.2025 04.04.2025 на електронну адресу (а.с. 78 зв.).

З апеляційною скаргою вдруге захисник Ковтун К.В., яка діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 звернулася 07 квітня 2025 року, тобто через декілька днів після отримання копії постанови.

Отже, наведені скаржником обставини свідчать про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду, тому клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Березівського районного суду Одеської області 19 березня 2025 рокує обґрунтованим та підлягає задоволенню, оскільки таке має на меті забезпечення особі доступу до правосуддя.

Щодо суті апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Склад адміністративного правопорушення - це сукупність законодавчо-визначених ознак, наявність яких дає підстави дійти висновку у кожному конкретному випадку щодо належної правової кваліфікації дій особи, та як наслідок прийняти рішення щодо можливості притягнення такої особи до юридичної відповідальності.

Відсутність (недоведеність) хоча б однієї із ознак складу адміністративного правопорушення унеможливлює прийняття рішення про притягнення особи до відповідальності та застосування відносно неї заходів державного примусу, зокрема накладення стягнення у виді штрафу.

За статтею 124 КУпАП настає адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Диспозиція указаної норми статті ст. 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил дорожнього руху, указана норма за своєю властивістю є бланкетною, тобто з метою її застосування та врегулювання суспільних відносин, виникає необхідність звернення до нормативно-правових актів, які детально регламентують зазначені правила.

Обов`язки водіїв та пішоходів, а також технічні вимоги до транспортних засобів регулюють Правила дорожнього руху України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (з подальшими змінами та доповненнями) (далі -Правила).

Відповідно до п. 2.3.б ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

П. 12.1. ПДР України встановлює, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно п. 13.1. ПДР України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Пункт 2.10 Правил дорожнього руху України встановлює, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний:

а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;

б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил;

в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди;

г) вжити можливих заходів для надання до медичної допомоги потерпілим, викликати бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, а в разі відсутності можливості вжити зазначених заходів звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до закладу охорони здоров`я;

ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті "г" пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди;

д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських;

е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди;

є) до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Невиконання пункту 2.10 є Правил дорожнього руху України має наслідком притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Частина 4 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Об`єктивна сторона даного правопорушення полягає у вживанні особою, яка керувала транспортним засобом, алкоголю після дорожньо-транспортної пригоди за її участю до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Отже, при розгляді справи необхідно встановити факт наявності дорожньо-транспортної пригоди та факт вживання алкоголю водієм після ДТП до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Визнаючи винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень за ст. 124 та ч. 4 ст. 130 КУпАП, суд вважав доведеною його вину зібраними в справі доказами, а саме: протоколами про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , відеозаписами, схемою місця ДТП, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 09.02.2025, відповідно до якого результати огляду на стан сп`яніння 2,39 % проміле, тест № 146, з результатами якого ОСОБА_1 згоден та розпискою ОСОБА_1 від 09.02.2025 року.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень за ст. 124 та ч. 4 ст. 130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а вищезазначені вимоги закону судом першої інстанції виконані в повному обсязі.

Так, судом першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, на підставі яких суд зробив висновок про доведеність вчинення останнім інкримінованого їй адміністративного правопорушення, з яким погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи.

Щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 242852 від 09.02.2025 зафіксовано, що 09 лютого 2025 року о 19:00 год в с. Розквіт, дорога С160620 між с. Розквіт та с. Чудське, гр. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ 2108 д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, та не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечної дистанції та інтервалу, в результаті чого здійснив з`їзд в узбіччя, де надалі авто здійснило перекидання, внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження та зазнав матеріальних збитків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 12.1., п. 13.1. та п. 2.3.б. ПДР України.

Відповідно до рапорту ГРПП Березівського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області поліцейського Івашко Б.С. від 09.02.2025, зі служби 102, 09.02.2025 21:19 надійшло повідомлення від ОСОБА_2 про те, що на дорозі між с. Розквіт та с. Чудське виявили авто ВАЗ червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перевернуте на дах, фари горять, людей поблизу немає.

За даним фактом працівниками поліції здійснено виїзд на вказану територію, огляд місця дорожньо-транспортної пригоди зафіксовано на нагрудні бодікамери поліцейських, з яких вбачається стан автомобілю та встановлення власника транспортного засобу. Встановивши особу та адрес, працівники поліції направилися до ОСОБА_1 .

Згідно пояснень ОСОБА_1 від 09.02.2025, 09.02.2025 приблизно о 19:00 год їхав на своєму автомобілі ВАЗ д.н.з. НОМЕР_1 в с. Даниловку, між с. Розквіт та с. Чудське не впорався з керуванням так як їхав дуже засмучений, оскільки розлучився зі своєю дівчиною. Після чого автомобіль різко понесло вліво, відкривши очі, автомобіль був уже на криші. Потім розбив скло та пішов до своєї матері, випив одну пляшку пива. Через деяких час приїхали працівники поліції та повідомили, що є реєстрація його ДТП. Запропонували продути алкотестер драгер, який показав 2,39 % проміле, проба 146, з чим погодився і не заперечував. Від проходження огляду в лікарні відмовився (а.с. 6, 22).

Вказанні пояснення також підтверджуються оглянутим відеозаписом, де на питання працівника поліції чи був сам в машині, відповів, що сам (22:45:20-22:45:22 хв). На питання поліцейського, як так сталося, розповів, що їхав, задумався, подивився - вже на криші, почав вибивати скло (22-45:29-22:45:30 хв). Поліцейський запитав: «Ти багато випив?», відповів: «3 бутилки пива» (мовою оригіналу) (22:46:48 хв). Запропоновано пройти тест за допомогою драгеру, на що ОСОБА_1 погодився, результат якого показав 2,39% (22:50:23 хв). Поліцейський запитав чи погоджується ОСОБА_1 з результатом, на що останній погодився (22:50:26 хв). Працівник поліції запитав: «Ви вживали алкоголь перед тим, як сісти чи після?», відповів: «Після» (22:50:26 хв). Згодом роз`яснюють права та те, що буде складено протоколи про адміністративні правопорушення за ст. 124 та ч. 4 ст. 130 КУпАП.

В матеріалах справи наявна схема місця ДТП, з якої вбачається, що належний ОСОБА_1 автомобіль знаходиться на узбіччі дороги. Перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, отриманих внаслідок ДТП: увесь кузов авто і ФП. Схема підписана особисто ОСОБА_1 без зауважень (а.с. 7, 23).

Отже, сукупність вищевказаних доказів підтверджують вчинення ОСОБА_1 дорожньо-транспортної пригоди, що є підставою для притягнення до відповідальності за статтею 124 КУпАП.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007р., Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 242858 від 09.02.2025, яким зафіксовано, що 09.02.2025 о 19:00 год в с. Розквіт, дорога С160620 між с. Розквіт та с. Чудське, гр. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ 2108 д.н.з. НОМЕР_1 , після скоєного ДТП за його участю, до проведення медичного огляду з метою встановлення стану сп`яніння, вжив алкоголь, чим порушив п. 2.10.є ПДР України, огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння проводився за допомогою технічного приладу Алкотестер Драгер 6820 (0118), номер тесту 146, результат склав 2,39 %, за що передбачена адміністративна відповідальність за частиною 4 статті 130 КУпАП. Роз`яснено права, про що свідчить особистий підпис ОСОБА_1 та ознайомлено з протоколом. Вказаний протокол ОСОБА_1 підписав.

Відповідно до роздруківки чеку приладу драгер, результат тесту - 2,39 %.

Згідно акту огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів результати огляду проба 146, 2,39 % (о 22.47 год) проміле, з результатом ОСОБА_1 згоден, про що свідчить особистий підпис.

Згідно досліджуваного відеозапису, ОСОБА_1 повідомив, що вжив алкоголь після вчинення ДТП (22:50:26 хв).

Сукупність вказаних доказів, підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд зазначає, що ОСОБА_1 як водій, який має відповідне посвідчення та має знати зміст Правил дорожнього руху, обізнаний із зазначеним пунктом ПДР, який регулює його дії у виниклій ситуації, і оскільки по справі встановлено вчинення ним ДТП, то на ньому лежав відповідний обов`язок не діяти всупереч приписам законодавства, що він порушив, вживши алкогольні напої до проведення медичного огляду з метою встановлення сп`яніння після скоєного ДТП за його участю, про що сам повідомив.

Щодо доводу, що місце складання протоколу не місце скоєння, на місці ДТП відсутні будь-які особи, які могли бути причетні до ДТП, в тому числі і ОСОБА_1 , тобто не доведено факт керування транспортним засобом.

Так, місце складання протоколу не є місцем ДТП, однак, як встановлено, ОСОБА_1 був відсутній на місці скоєння, що унеможливлює складання працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення на місці.

Крім того, законодавством не встановлено обов`язку складати протокол виключно за місцем вчинення події. Протокол може бути оформлений у будь-якому місці, яке є зручним для фіксації обставин правопорушення.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи, що відсутні будь-які особи, які могли бути причетні до ДТП, адже ОСОБА_1 особисто повідомив, що був сам (22:45:22 хв).

Посилання, що в матеріалах справи відсутні докази, крім пояснень ОСОБА_1 , які би свідчили, що за кермом був саме ОСОБА_1 , є безпідставним з огляду на наступне.

В матеріалах справи наявна схема місця ДТП, протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 242852 від 09.02.2025, рапорт поліцейського Івашко Б.С., які в сукупності з поясненнями ОСОБА_1 утворюють належну та допустиму доказову базу.

Крім того, в розумінні ст. 251 КУпАП, яка встановлює абсолютний характер джерел та змісту доказової інформації по справі, а саме "будь - які фактичні дані", пояснення особи, яка притягується до відповідальності, мають самостійну доказову силу, якщо вони є узгодженими та не спростовані іншими доказами.

Таким чином, твердження про відсутність достатніх доказів є необґрунтованим та таким, що не спростовує належності встановлених обставин.

Також апеляційний суд не вбачає порушень з боку працівників поліції щодо відібрання пояснень ОСОБА_1 як про це зазначає захисник.

Щодо посилання, що відсутня відеофіксація з місця вчинення ДТП та будь-яких інших достатніх та допустимих доказів, які б доводили факт скоєння ДТП ОСОБА_1 , то суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Аналізуючи розділ IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, не встановлено обов`язкової вимоги щодо наявності відеозапису для фіксації факту вчинення ДТП, відеозаписи долучаються до матеріалів справи лише у разі їх наявності.

Всупереч доводів апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять будь-яких інших достатніх та допустимих доказів, які б доводили факт скоєння ДТП ОСОБА_1 , апеляційний суд зазначає, що вищенаведені докази у сукупності підтверджують ту обставину, що водієм ОСОБА_1 порушено вимоги п. 12.1., п. 13.1. та п. 2.3.б. Правил дорожнього руху України і такі дії перебувають у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, у зв`язку із чим обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Також спростовується довід захисника, що відсутній факт пошкодження транспортного засобу марки ВАЗ, оскільки згідно схеми ДТП (зворот), зазначено перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, отриманих внаслідок ДТП: увесь кузов авто і ФП.

Апеляційний суд не бере до уваги посилання захисника, що схема місця ДТП не містить точної та достовірної інформації про пригоду, відсутні сталі орієнтири, інформація, яка вказана недостатня, недостовірна, а також час скоєння ДТП 19:00, є припущенням, оскільки схема підписана особисто ОСОБА_1 без зауважень та заперечень.

Щодо відсутності свідків, то складання матеріалів за ст. 124 КУпАП не передбачає обов`язкову присутність свідків.

Під час розгляду справи апеляційним судом, не встановлено даних, які би давали підстави вважати, що працівниками поліції порушено права ОСОБА_1 , як про це зазначає захисник.

Крім того, поліцейський роз`яснив права особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, що підтверджується дослідженим відеозаписом (22:51:25 хв).

Необґрунтованим є і посилання захисника, що саме по собі визнання особою, що він вживав алкоголь, не звільняє осіб, уповноважених на його складання, від необхідності підтвердження відповідними доказами цієї обставини.

У справі, що переглядається, вбачається, що поліцейськими проведено огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою драгеру, з результатом якого останній погодився, що також зафіксовано на відеозаписі (22:50:26 хв).

Щодо не залучення свідків під час проходження огляду.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису і лише в разі неможливості застосування таких засобів, проводить огляд у присутності двох свідків.

Як вбачається, до матеріалів справи долучений відеозапис, тому залучення свідків не є обов`язковим.

Щодо відсутності направлення до медичного закладу.

Згідно п. 6 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно п. 7 Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

У справі, що переглядається встановлено, що огляд проводився на місці з використанням спеціального технічного засобу (алкотестер Драгер), з результатами якого ОСОБА_1 погодився, тому необхідність в направленні відсутня.

Апеляційний суд зазначає, що вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбаченого ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП, доведено згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом». Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Отже, доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи, інших доводів апеляційна скарга не містить

З огляду на вищенаведене, підстав для скасування постанови суду і закриття провадження по справі з наведених в апеляції мотивів апеляційний суд не вбачає, а тому вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 285, 289, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Поновити захиснику Ковтун Катерині Володимирівні, яка діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови Березівського районного суду Одеської області від 19 березня 2025 року.

Апеляційну скаргу захисника Ковтун Катерини Володимирівни, яка діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Березівського районного суду Одеської області від 19 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.В. Назарова