0Дата документу 02.05.2025
Справа № 334/2368/25
Провадження № 3/334/1055/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2025 року суддя Дніпровського районного суду міста Запоріжжя Фетісов М.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 5 ст. 126 КУпАП,

встановив:

14.03.2025 о 23.54 годині у м. Запоріжжі, вул. Гребельна, 2, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault Logan, реєстраційний № НОМЕР_2 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами. Правопорушення вчинено повторно протягом року. 29.04.2024 постановою серії ББА № 121181 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП. Чим порушив вимоги п. 2.1.а Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Про розгляд справи повідомлявся належним чином. З заявою про відкладення розгляду справи не звертався.

25.03.2025 ОСОБА_1 подав клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Зазначив, що вважає протокол незаконним, необґрунтованим, оскільки зазначене в ньому адміністративне правопорушення він не вчиняв, підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 126 КУпАП відсутні. Матеріали справи не містять належних і допустимих, тобто, зібраних з дотриманням вимогзЗакону, доказів порушення ним Правил дорожнього руху, які були би законною підставою для його зупинки. З матеріалів справи видно, що жодної з підстав для зупинки автомобіля відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліції» під його керуванням у працівників поліції в даному випадку не було. Із відеозапису з нагрудної камери поліцейського можна побачити, що зупинка транспортного засобу під його керуванням не відповідала вимогам ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». Після зупинки транспортного засобу поліцейські не представились, не повідомили причину зупинки, за відсутності правових підстав почали вимагати у нього документи, не пояснивши причини цієї вимоги. Разом з тим, працівники поліції ігноруючи положення ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», не повідомили його про застосування технічних засобів при виявленні та фіксуванні правопорушення. Поліцейським його було направлено до медичного закладу для медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. З висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 15.03.2025 вбачається, що в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння він не знаходився. Можна прийти до висновку, що він був зупинений поліцейськими без законних підстав, а тому складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП не можна вважати допустимим доказом. Факт порушення ПДР має бути належним чином задокументованим та доведеним належними і допустимими доказами (постанова ВС від 15.03.2019 у справі № 686/11314/17). Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення (постанова ВС від 27.06.2019 у справі № 560/751/17). Відсутність доказів його вини свідчить про незаконність постанови та необхідність її скасування. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (постанова Верховного суду від 14.05.2020 у справі № 240/12/17). Сам факт складання протоколу не є доказом вчинення адміністративного правопорушення, саме до цього зводяться висновки Верховного Суду викладені у постанові від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17. Відповідно до правового висновку Верховного Суду викладеного у постанові від 14.02.2019 у справі № 127/163/17-а протокол (постанова) про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Крім того, протоколу не надано доказів, що інспектор поліції відібрав пояснення у особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, надав водію можливість реалізувати своє право на отримання правової допомоги, встановлював свідків правопорушення і відібрав у них покази, та встановив обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, отже поліцейським не доведено вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП. Звернувся до Дніпровського районного суду міста Запоріжжя в порядку ст. 286 КАС України з позовом до Департаменту патрульної поліції України про визнання протиправною і скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ББА № 121181 від 29.04.2024, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 20 400 гривень та закриття провадження у даній справі про адміністративне правопорушення. Рішенням Дніпровського районного суду міста Запоріжжя від 04.11.2024 у справі № 334/7713/24 відмовлено у задоволені позовних вимог, а тому подав до Третього апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу. Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 19.12.2024 відкрито апеляційне провадження та витребувано з суду першої інстанції матеріали справи. Ухвалою від 10.01.2025 ухвалено розглянути справу в порядку письмового провадження з 18 березня 2025 року.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 15.03.2025 серії ЕПР1 № 271752, в якому зафіксований факт вчинення ОСОБА_1 п. 2.1.а Правил дорожнього руху та вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП;

- рапортом поліцейського;

- реєстраційною карткою транспортного засобу;

- довідкою з бази даних підсистеми «Інформаційний портал Національної поліції України»;

- витягом з бази даних «Армор»;

- постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ББА № 121181 від 29.04.2024;

- відеозаписом події.

Відповідно до ч. 9 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2.1.а Правил дорожнього руху, затверджених постанова Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР), водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною 4 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

За повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті передбачена адміністративна відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Дослідивши письмові та електронний докази, суддя встановив, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault Logan, реєстраційний № НОМЕР_2 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами та протягом року притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, чим порушив вимоги п. 2.1.а ПДР та вчинив правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Суддя відхиляє аргументи ОСОБА_1 про те, що його було зупинено поліцейським за відсутністю підстав для зупинки транспортного засобу, а отже складений щодо нього протокол про адміністративне правопорушення не є допустимим доказом.

Згідно з відеозаписом події 14.03.2025 о 23.59 годині поліцейським був зупинений транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 . На 2 хвилині 20 секунді відеозапису відображено, що поліцейський роз`яснив ОСОБА_1 причину зупинки транспортного засобу, а саме вимоги п. 5 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», відповідно до якого поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху:

Зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 відбулась на блокпості по вул. Гребельній, 2 у м. Запоріжжя

Згідно з п. 3 Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 № 1455 (далі Порядок № 1455), блокпост це посилений контрольно-пропускний пункт, який за рішенням військового командування тимчасово встановлюється на вході/виході (в`їзді/виїзді) на територію/з території, де введено воєнний стан і встановлено особливий режим (за винятком державного кордону), на якому облаштовуються місця для перевірки осіб, транспортних засобів, багажу та вантажів, позиції вогневих засобів та бойової техніки, місця для відпочинку та забезпечення життєдіяльності особового складу, який виконує завдання на такому пункті, до складу якого можуть входити службові особи військових формувань та правоохоронних органів, які відповідно до закону залучені до здійснення заходів правового режиму воєнного стану.

Відповідно до пп. 1 п. 20 Порядку № 1455 заходи контролю в`їзду/виїзду на блокпостах включають: перевірку документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи; перевірку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу (документів на транспортний засіб, документів на вантаж, дорожнього листа тощо); проведення огляду транспортного засобу та вантажу щодо відповідності документам на вантаж; затримання осіб, транспортних засобів, вантажу, проведення їх огляду та передачу їх уповноваженим представникам правоохоронних органів; тимчасове обмеження, заборону руху транспортних засобів та осіб.

Таким чином зупинка транспортного заходу під керуванням ОСОБА_1 здійснена поліцейським відповідно до вимог ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» та поліцейський мав право на перевірку документів ОСОБА_1 .

Також суддя відхиляє його аргументи про те, що при складанні протоколу було порушене його право на захист, а саме не відібрані його пояснення та не надано можливості отримати правову допомогу.

15.03.2025 о 00.12 годині поліцейським роз`яснені ОСОБА_1 його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП. У свою чергу ОСОБА_1 своїми правами, у тому числі, надавати пояснення та користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, не скористався.

Також суддя зауважує, що відповідно до відомостей ЄДРСР рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 04.11.2024 у справі № 334/7713/24, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 про скасування постанови серії ББА № 121181 від 29.04.2024, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, набрало законної сили 19.03.2025, після його перегляду Третім апеляційним адміністративним судом.

Відповідно до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчинення нових правопорушень.

Відповідно до ст. 33 КУпАП суд при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності, не працює. Обставини, які пом`якшують чи обтяжують його відповідальність не встановлені.

Враховуючи вказане та характер вчиненого правопорушення, вважаю за можливе застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. 23, 33, 126, 283, 284 КУпАП, суддя

постановив:

ОСОБА_1 притягнути до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Відповідно до вимог ст. 307, 308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Запорізького апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя М.В. Фетісов