Рівненський апеляційний суд
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2025 року м. Рівне

Справа № 562/3481/24

Провадження № 33/4815/393/25

Суддя Рівненського апеляційного суду Полюхович О.І.,

з участю:

захисника Гомона І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Гомона І.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Здолбунівського районного суду Рівненської області від 03 січня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 03 січня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушень, передбачених ст.124, ч.4 ст.130 КУпАП, та його піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

З матеріалів справи слідує, що 09 жовтня 2024 року о 19 год. 30 хв. у с. Новомильськ, Рівненського (раніше Здолбунівського) району Рівненської області по вул. Центральній, 153 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки "GEОN Х-Road Light 200", без номерних знаків, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не врахував дорожні умови та стан дорожнього покриття, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого не впорався з керуванням та допустив з`їзд на узбіччя з подальшим падінням, чим порушив вимоги пункту 2.3 "б" Правил дорожнього руху та в подальшому всупереч вимог п.2.10 "є" Правил дорожнього руху після скоєння дорожньо-транспортної пригоди, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану сп`яніння, вживав алкогольні напої. У результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб отримав механічні пошкодження, а ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст.124, ч.4 ст.130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі захисник Гомон І.В. просить повернути адміністративні матеріали про притягнення ОСОБА_1 за ч.4 ст.130 КУпАП до ВП №6 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області для доопрацювання.

Зазначає, що кваліфікація адміністративного правопорушення не відповідає дійсності, так як ОСОБА_1 на камеру повідомив працівника поліції, що вживав алкогольні напої, також це підтверджує сам поліцейський на відео, а також працівник медичної допомоги зазначив, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, тому вважає, що дії останнього необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.130 КУпАП. Наголошує, що оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення вказана кваліфікація, яка не відповідає фактичним обставинам події, то даний протокол підлягає поверненню для складання протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП.

Також просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Відповідно до ст.285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Постанова відносно ОСОБА_1 винесена 03 січня 2025 року (а.с.39).

Копію постанови захисник Гомон І.В. отримав 17 лютого 2025 року.

Апеляційна скарга подана до місцевого суду 25 лютого 2025 року (а.с.44).

Отже, оскільки строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, то цей строк слід поновити.

Заслухавши доводи захисника Гомона І.В. на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Постанова суду першої інстанції в частині доведеності вини та кваліфікації дій ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП ніким не оскаржується, а тому апеляційний суд не наводить доказів на підтвердження таких висновків суду першої інстанції.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова судді згідно ст.283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Проте, вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримані не були і висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП за обставин, наведених у постанові, є передчасним та таким, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, відповідно до ст.283 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення, органу (посадової особи), яка її виносить повинна містити: опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст.280 КУпАП).

Особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення (ст. 8 КУпАП).

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст.9 КУпАП).

Підставами притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.130 КУпАП, серед іншого, є вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

Таким чином, допустимими та належними доказами у справі має бути підтверджено факт вживання особою, що притягається до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.130 КУпАП, алкоголю після скоєння ДТП.

Так, протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР №146960 щодо ОСОБА_1 складено за ч.4 ст.130 КУпАП, однак до протоколу не додано належних доказів, що підтверджують факт вживання ним алкоголю після скоєння ДТП, а відтак дії ОСОБА_1 не можна кваліфікувати за ч.4 ст.130 КУпАП.

У чинному КУпАП відсутня норма, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а тому у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Відповідно до ст. 8 Конституції України визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям "правопорушення".

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Частиною першою ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАПпідтверджується: актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.7), направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.8), відеоматеріалами з нагрудних камер працівників поліції, якими зафіксовано відмова від проходження огляду на місці ДТП та у медичному закладі (а.с.12).

У даній справі встановлено факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, за яке відповідальність регламентована ч.1 ст.130 КУпАП, відповідно й особа, яка вчинила це адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

При цьому враховуючи, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідно до ст.1 КУпАП, крім іншого, є і запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, слід дійти висновку, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в протоколі, однак лише в частині зміни правової кваліфікації правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється провадження.

З позиції Верховного Суду в постанові від 19 жовтня 2021 в справі №552/2540/20 вбачається, що межі повноважень суду щодо перекваліфікації/зміни кваліфікації допускаються лише в бік покращення становища особи, зокрема шляхом застосування закону про менш тяжке діяння. Закриття судом провадження у тих випадках, коли існують підстави для перекваліфікації дій не узгоджується із завданнями судочинства. Відмова від переслідування особи за наявності у її діях ознак іншого караного діяння (менш тяжкого, ніж те, у якому їй пред`явлено звинувачення) суперечитиме таким засадам як верховенство права, законність та диспозитивність, що призведе до безкарності винного і створить умови для повторної віктимізації.

Наведене (щодо закриття провадження у тих випадках, коли існують підстави для перекваліфікації дій) також узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 03 липня 2019 (справа №288/1158/16-к).

За наведених обставин, враховуючи, що перекваліфікація інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення призводить до пом`якшення відповідальності, апеляційний суд доходить до висновку про необхідність такої перекваліфікації та вважає доведеним, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

При цьому перекваліфікація дій не порушує прав ОСОБА_1 та не змінює обставин правопорушення, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.6 ЄКПЛ, ст. 294 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику Гомону І.В. строк на апеляційне оскарження постанови Здолбунівського районного суду Рівненської області від 03 січня 2025 року.

Апеляційну скаргу захисника Гомона І.В. задовольнити частково.

Постанову Здолбунівського районного суду Рівненської області від 03 січня 2025 року в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.130 КУпАП скасувати.

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч гривень), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

На підставі частини 2 статті 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення накласти на ОСОБА_1 остаточне адміністративне стягнення за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

В решті постанову суду залишити без змін.

На підставі ч.1 ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом (ч.1 ст.308 КУпАП).

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України (ч.2 ст.308 КУпАП).

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І. Полюхович