ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 675/1927/24

Провадження № 33/820/329/25

Суддя Хмельницького апеляційного суду Федорова Н.О., з участю секретаря судового засідання Купельської Н.П., особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Кучерука Тараса Миколайовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницькому справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Кучерука Тараса Миколайовича на постанову Ізяславського районного суду Хмельницької області від 02 квітня 2025 року,-

в с т а н о в и л а :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , особи з інвалідністю ІІІ групи, учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, пенсіонера,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

За постановою суду, 27 грудня 2024 року о 15 год. 16 хв. ОСОБА_1 у м. Ізяслав по вул. Пожежній, 5 Шепетівського району Хмельницької області керував транспортним засобом автомобілем марки «Mazda» моделі «323», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння зі згоди водія проведено на місці зупинки із застосуванням технічних засобів відеозапису за допомогою приладу «Драгер» (Алкотест 6810), тест № 2530 - результат 0,70 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 допустив порушення п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник ОСОБА_1 адвокат Кучерук Т.М. подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати, прийняти нову, якою провадження у справі закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Свої вимоги аргументує тим, що в судовому засіданні вина ОСОБА_1 не доведена, матеріали справи належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення останнім адміністративного правопорушення не містять.

Працівники поліції під час складання адміністративних матеріалів допустили ряд порушень, що свідчить про недопустимість та неналежність доказів, на що суд уваги не звернув.

Так, працівники поліції безпідставно зупинили автомобіль ОСОБА_1 , отже вимога про проходження його огляду на стан сп`яніння є незаконною.

В день зупинки алкоголю не вживав, лише приймав спиртовмісні ліки, у зв`язку із контузією сина, а тому працівники поліції безпідставно склали щодо нього протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На думку апелянта, під час проходження огляду ОСОБА_1 не було дотримано вимог Інструкції експлуатації технічного приладу, за допомогою якого проводився огляд, оскільки, працівник поліції брав застосований мундштук своїми руками, що суперечить п. 5.2 Стандарту, що ставить під сумнів результати приладу «Драгер».

Матеріали справи не містять сертифікату відповідності технічного приладу, а наявна у справі незасвідчена копія свідоцтва про повірку засобу вимірювальної техніки викликає обґрунтовані сумніви щодо його достовірності.

Відеозапис події є недопустимим доказом, оскільки докази щодо правомірності використання приладів відеофіксації у матеріалах справи відсутні.

Зазначені у протоколі прилади фіксування події не відповідають приладам, які були видані працівникам поліції під час здійснення ними службових обов`язків, зокрема щодо фіксування події за участі ОСОБА_2 .

Відеозапис складається із фрагментів, що свідчить про його фабрикацію.

Під час проведення огляду ОСОБА_2 працівники поліції не залучили свідка ОСОБА_3 , який на момент зупинки перебував із ОСОБА_2 . Тому огляд, на думку захисту, є незаконним.

Працівниками поліції порушено вимоги ч. 1 ст. 266 КУпАП, оскільки водія не було відсторонено від керування транспортним засобом.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Кучерука Т.М. на підтримку апеляційної скарги з посиланням на зазначені в ній доводи, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимоги ст. ст. 252, 280 КУпАП регламентують, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд при її розгляді дотримався зазначених вимог закону.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. Суд неодноразово наголошував на тому, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху. Керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків.

Відповідно до п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Хоча ОСОБА_1 винним себе не визнав, його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, досліджених судом першої інстанції.

Так, із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 206465 від 27 грудня 2024 року вбачається, що 27 грудня 2024 року о 15 год. 16 хв. у м. Ізяслав по вул. Пожежній, 5 Шепетівського району Хмельницької області гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем марки «Mazda» моделі «323», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння зі згоди водія проведено на місці зупинки із застосуванням технічних засобів відеозапису за допомогою приладу «Драгер» (Алкотест 6810), тест № 2530 - результат 0,70 проміле (а.с. 1).

Даними із роздруківки приладу «Drager Alcotest 6810», тест № 2530 від 27 грудня 2024 року, підтверджується, що концентрація парів спирту у видихуваному повітрі ОСОБА_1 на момент проходження огляду становила 0,70 ‰ (а.с. 3).

Відомостями з акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів підтверджується, що у правопорушника спостерігались ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Огляд проводився за допомогою приладу «Drager 6810», результат 0,70 ‰. З результатами тесту ОСОБА_1 погодився, про що розписався особисто у графі «з результами згоден» (а.с. 2).

Наведені докази в повній мірі узгоджуються із даними відеозапису з нагрудних камер поліцейських, яким підтверджується, що під час зупинки працівниками поліції автомобіля під керуванням ОСОБА_1 у останнього виявили ознаки алкогольного сп`яніння. У зв`язку з цим, працівник поліції запропонував йому пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки з використанням спеціального технічного засобу «Драгер», на що він погодився. Продувши такий прилад, результат тесту становив 0,70 %0. Щодо результату ОСОБА_1 не заперечував. Вимогу про проходження огляду в медичному закладі не висував. На запитання працівника поліції щодо вживання алкогольних напоїв підтвердив, що вживав алкоголь, пояснивши «випив 50 грам» (а.с. 9).

Враховуючи сукупність вищевказаних доказів, суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до викладеного, доводи апеляційної скарги захисника про відсутність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманими, на увагу суду не заслуговують і спростовуються вищезазначеними доказами.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів апелянта та їх відображення у судовому рішенні, апеляційний суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення від 18 липня 2006 року у справі № 63566/00 «Проніна проти України», «Серявін та інші проти України», «Руїз Торія проти Іспанії», у яких Європейський суд вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Доводи захисника про те, що огляд на стан сп`яніння є незаконним, оскільки працівники поліції безпідставно зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , на увагу апеляційного суду не заслуговують, з огляду на наступне.

Як вбачається із відеозапису, наявного в матеріалах справи, попереду автомобіля працівників поліції рухався автомобіль марки «Mazda» моделі «323», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . Під час здійснення повороту праворуч, останній не увімкнув покажчик повороту. А тому, причиною зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 було порушенням ним правил дорожнього руху (00 хв. 04 сек., відеозапису під назвою 00000….639 _0003.МР4).

Разом з тим, вказане не є предметом розгляду даної справи та не спростовує факту вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_1 до моменту його зупинки працівниками поліції алкоголю не вживав, лише приймав лікувальні препарати, у зв`язку з чим у нього спостерігались ознаки алкогольного сп`яніння, апеляційний суд до уваги не бере, враховуючи наступне.

Так, у судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 повідомив, що 27 грудня 2024 року, тобто в день його зупинки працівниками поліції, вживав лише спиртовмісні медичні препарати, зокрема, краплі від тиску, назву яких згадати не зміг. Тому, у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та результат тесту становив 0,70 %0.

Разом з тим, із даних відеозапису (файл 00000….639 _0003.МР4), який був здійснений на нагрудну камеру працівника поліції, вбачається, що ОСОБА_1 одразу на місці події пояснив, що вживав алкогольні напої у зв`язку з контузією сина, повідомив, що «випив 50 грам». Про вживання ним лікувальних препаратів не вказував.

Із роздруківки з технічного засобу Drager Alkotest-6810 вбачається, що наявність етанолу у видихуваному повітрі ОСОБА_1 на момент проходження огляду становила 0,70 %0, що майже в чотири рази перевищує допустиму норму алкоголю в крові.

Отже, твердження ОСОБА_1 про наявність у нього ознак сп`яніння через вживання медичних препаратів є таким, що не відповідає зібраним у справі доказам.

А тому, працівники поліції правомірно склали щодо нього протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та його обґрунтовано притягнуто до адміністративної відповідальності за керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння.

Доводи про те, що результат тесту приладу «Drager Alcotest 6810» є недопустимим доказом у справі, оскільки прилад, яким проводився огляд ОСОБА_1 не має сертифікату відповідності та не є повіреним, на увагу суду не заслуговують, враховуючи наступне.

Так, згідно з п. 3 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року (далі Інструкція), поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Як вбачається із матеріалів справи, 26.12.2024 року ОСОБА_1 проходив огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Drager Alcotest 6810», серійний номер ARВН-0618, його міжповірочний інтервал становить 1 рік.

Із роздруківки даного приладу, тест № 2530, вбачається, що газоаналізатор проходив калібрування 04.12.2024 року, тобто за 22 дні до моменту проведення огляду (а.с. 3).

Наведене повністю узгоджується із даними свідоцтва № П 51 QM 2344 103 24 про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки газоаналізатора «Drager Alcotest 6810», серійний номер ARСD-0505, якими підтверджується, що цей прилад 04.12.2024 року пройшов повірку, за результатами якої встановлено, що він відповідає вимогам ДСТУ 8950:2019. Сумнівів у достовірності вказаного сертифікату апеляційний суд не вбачає.

Отже, прилад «Drager Alcotest 6810», серійний номер ARВН-0618, за допомогою якого проводився огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння, відповідає вимогам ДСТУ та є повіреним. Наведених доказів достатньо для підтвердження правомірності використання даного приладу працівниками поліції.

За таких обставин, місцевий суд правильно врахував під час постановлення рішення результати приладу «Drager Alcotest 6810», тест № 2530, та прийняв законне та обґрунтоване рішення.

Твердження про те, що працівник поліції під час продування ОСОБА_1 технічного приладу «Драгер» брав муштук своїми руками, порушуючи п. 5.2 Стандарту, що ставить під сумнів результати даного приладу, на увагу суду не заслуговує, враховуючи наступне.

Так, Наказом Державного підприємства "Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості" Про прийняття та скасування національних нормативних документів" від 08 листопада 2018 року № 404, прийнято ДСТУ ЕN 15964:2018 (ЕN 15964:2011, IDT) "Прилади неодноразового використання для виявлення алкоголю у видихуваному повітрі. Вимоги та методи випробування" (далі - Стандарт).

Пунктом 3.11 вказаного Стандарту визначено, що мундштук - це гігієнічно запакована частина, призначена для одноразового використання, яку приєднують до приладу для виявлення алкоголю у видихуваному повітрі і через яку особа, що її перевіряють, подає пробу видихуваного повітря.

Згідно з п. 5.2 Стандарту пристрій повинен виключати можливість вдихання забрудненого повітря від попередніх користувачів, та призначений тільки для одноразового використання. Повинна бути забезпечена можливість брати ці мундштуки, не торкаючись частини, що буде і була в контакті з губами особи, яку перевіряють. Мундштуки повинні бути в індивідуальній герметичній упаковці, яку можна легко відкрити. Аналогічна за змістом вимога щодо упаковки мундштуків міститься також і в інструкції з експлуатації пристрою Alcotest 6810. Недотримання вимог Стандарту, визначених п. 3.11 та 5.2, може призвести до ризику некоректної роботи газоаналізатора і фактичних необ`єктивних тестів.

До протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 206465 від 27.12.2024 року долучено результат тесту № 2530 від приладу Drager Alcotest 6810. Відповідно до тесту, результат становить 0,70 проміле.

Також до протоколу долучено відеозапис, на якому вбачається, що працівник поліції надає ОСОБА_1 газоаналізатор для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та герметично запакований мундштук. Далі ОСОБА_1 його розпаковує та надає працівнику поліції. Останній бере даний мундштук не торкаючись частини, що буде в контакті з губами та встановлює його у прилад. Після продуття ОСОБА_1 приладу Drager Alcotest 6810, результат показав 0,70 проміле (файл 00000….639 _0003.МР4).

Отже, працівниками поліції виконані вимоги п. 5.2 Стандарту, що не ставить під сумнів коректність роботи газоаналізатора, а тому і результати проведення такого огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 даним технічним засобом є достовірними.

Посилання на те, що прилади відеофіксації використані працівниками поліції неправомірно, що свідчить про недопустимість відеозапису події, апеляційний суд до уваги не бере, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, у тому числі, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, тощо.

Згідно з приписами пункту першого частини першої статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02 липня 2015 року поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою виявлення та фіксування правопорушення.

Відповідно до «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення; охорони громадської безпеки та власності; забезпечення безпеки осіб; забезпечення публічної безпеки і порядку. Указана Інструкція затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за № 28/32999.

Застосування поліцейськими технічних засобів відеозапису передбачено у випадках, зазначених у ст. 266 КУпАП. Відеофіксація порушення є інструментом прозорості та об`єктивності здійснення працівником поліції своїх повноважень.

Наявний в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відеозапис, який був здійснений на нагрудну камеру працівника поліції, містить відеофайли, які є цілісними (кожний у свою чергу), безперервними (кожний у свою чергу) і відтворюють обставини події, яка сталась 27.12.2024 року за участі водія ОСОБА_1 , а саме керування ним транспортним засобом у стані сп`яніння, процедуру проходження огляду та ознайомлення із протоколом про адміністративне правопорушення.

Із відеозаписів вбачається, що саме ОСОБА_1 , особа якого зафіксована на відеозаписі та співпадає із особою правопорушника, який був присутній в апеляційному суді в режимі відеоконференції під час розгляду справи, проходив огляд на стан сп`яніння, за результатами якого встановлено стан його сп`яніння.

Даний відеозапис сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації та фабрикації, а тому він є належним та допустимим доказом.

Отже, місцевий суд обґрунтовано взяв такий до уваги під час постановлення оскарженого рішення.

Твердження сторони захисту про те, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння є незаконним, оскільки під час його проведення працівники поліції не залучили свідка ОСОБА_3 , який перебував в салоні автомобіля разом із водієм, чим порушили ч. 2 ст. 266 КУпАП, на увагу суду не заслуговують, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП (із змінами, внесеними згідно із Законом № 1231-IX від 16 лютого 2021 року) огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, лише у разі неможливості застосування технічних засобів під час проведення огляду на стан сп`яніння поліцейські зобов`язані залучити двох свідків.

Як вбачається із матеріалів справи, під час проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння поліцейськими застосовувались технічні засоби відеозапису. Диск із відеозаписом події наявний в матеріалах справи.

За таких обставин, у поліцейських не було підстав для залучення свідка під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння.

Отже, огляд правопорушника на стан сп`яніння проведено з дотриманням вимог ч. 2 ст. ст. 266 КУпАП.

Посилання захисника на порушення ч. 1 ст. 266 КУпАП, оскільки водія не було відсторонено від керування транспортним засобом, є безпідставним, враховуючи наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами.

Із даних відеозапису вбачається, що працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що йому заборонено у подальшому керувати даним транспортним засобом. Однак, у зв`язку з тим, що він знайшов водія без ознак алкогольного сп`яніння, тому транспортний засіб вилучатись не буде.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає порушень ч. 1 ст. 266 КУпАП.

Отже, місцевим судом зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним скоєному і відповідає особі правопорушника.

З врахуванням вищевикладеного, суд уважає, що постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування, як того просить апелянт, відсутні.

Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

Постанову Ізяславського районного суду Хмельницької області від 02 квітня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника - адвоката Кучерука Тараса Миколайовича без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Федорова Н.О.