Справа № 298/351/25
Номер провадження 3/298/271/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 року с-ще. Великий Березний

Суддя Великоберезнянського районного суду Закарпатської області Зизич В.В., за участі особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , прокурора Соколова А.В., розглянувши матеріали справи, які надійшли з Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Гребінка Полтавської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою спеціальною освітою, молодшого інспектора прикордонної служби 3 категорії 2 групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) Державної прикордонної служби України, військове звання старший солдат, неодруженого, за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-18 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом №14 про вчинення адміністративного правопорушення від 3 березня 2025 року, старший солдат ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, маючи об`єктивну можливість належно виконувати свої службові обов`язки, неналежно поставився до їх виконання, та перебуваючи в період з 20.00 год. 25.02.2025 по 04.00 год. 26.02.2025 у прикордонному наряді «Прикордонний патруль», на території відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 у межах 158-160 прикордонних знаків, у порушення вимог п. 1 глави 5, пунктів 1 та 9 глави 1, п.п. 6, 7, 11 глави 2 розділу II «Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.10.2015 №1261, у період з 02.50 год. по 03.15 год. 26.02.2025 патрулювання за визначеними маршрутами руху належним чином не проводив, контроль за діями підпорядкованого йому прикордонника в повній мірі не забезпечив, керівництво прикордонним нарядом відповідно до вимог керівних документів не здійснював, наказ на охорону державного кордону належним чином не виконував, знехтував належним виконанням обов`язків служби відповідно до вимог отриманого наказу на охорону державного кордону, тим самим поставши під загрозу цілісність та недоторканість державного кордону, а також національну безпеку України, унаслідок чого на його ділянці відповідальності у районі 158-159 прикордонних знаків 3 порушники незаконно перетнули державний кордон України поза межами пункту пропуску до Словацької Республіки, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-18 КУпАП, тобто порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, вчинене в умовах особливого періоду.

У судовому засіданні ОСОБА_1 не погодився з складеним відносно нього протоколом, свою вину заперечив повністю. Пояснив, що він сумлінно виконував отриманий наказ на охорону державного кордону в межах визначених йому прикордонних знаків, та навіть діяв на випередження, оскільки побачивши безпілотний літальний апарат, відразу здійснив про це доповідь. Повідомив, що факт перетину державного кордону трьома особами в межах визначених йому для патрулювання прикордонних знаків нічим не підтверджено. Зазначив, що з віпс « ІНФОРМАЦІЯ_4 » було вислано групу швидкого реагування, однак жодних правопорушників виявлено і затримано не було. Уже наступного дня було виявлено прорив у загородженнях та сліди. Ствердив, що наказу не порушував. Як тільки повідомили про ймовірних рух осіб, він з ОСОБА_2 одразу побігли на виконання наказу. Повідомив, що ділянка відповідальності охоплює близько 850 метрів, видимість у нічний час за допомогою тепловізору, який у них був, не більше 100 метрів, якщо немає жодних перешкод, однак патрулювання здійснювалось в лісистій місцевості. Ствердив, що діяв згідно отриманого наказу, наказ не порушував.

Прокурор Соколов А.В. в судовому засіданні протокол підтримав, просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.172-18 КУпАП. Зауважив, що під час несення служби ОСОБА_1 мало місце порушення цілісності державного кордону трьома громадянами, які в подальшому були затриманні прикордонною поліцією Словацької Республіки. Просив долучити до матеріалів справи висновок службового розслідування за фактом незаконного перетину державного кордону 26 лютого 2025 року 3-х громадян України та затримання їх прикордонною поліцією Словацької Республіки на напрямку 158-159 прикордонних знаків напроти ділянки відповідальності прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 »; витяг з книги прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 »: розділ 2. Заходи з оперативно-службової діяльності на «25/26» лютого 2025 року; та витяг зі зведення №02.10/57 з 00.00 26.02.25 року по 00.00 27.02.25.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні повідомив, що того дня він виконував наказ на охорону державного кордону України в прикордонному наряді «Черговий підрозділу охорони кордону» відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Йому надійшла інформація від чергового відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » про спостереження за допомогою БпЛА 3-х невідомих осіб, які рухаються в бік державного кордону в районі 161-159 п/зн. Після цього, прикордонному наряду «Прикордонний патруль», який ніс службу в межах 158- 160 п/зн, було визначено додаткові завдання. Біля 3-ї год. від прикордонного наряду «Прикордонний патруль» у складі ст.солдата ОСОБА_1 надійшла доповідь про те, що ними не виявлено правопорушників та ознак порушення державного кордону. Зазначив, що ОСОБА_1 діяв згідно отриманих наказів.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , прокурора Соколова А.В., покази свідка ОСОБА_3 , дослідивши протокол у справі про адміністративне правопорушення та приєднані до нього матеріали, а також надані прокурором в судовому засіданні матеріали, суддя приходить наступного висновку.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст.280 КУпАП регламентовано, що суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.ст.251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно до вимог ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженою на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997; Конвенція набула чинності для України 11.09.1997.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.

Відповідно до положень КУпАП склад правопорушення це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу в цілому.

Вина є одним із елементів суб`єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.

За змістом вказаних вище нормативно-правових актів провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, з дотриманням прав та свобод осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.2 ст.172-18 КУпАП порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, вчинені в умовах особливого періоду, - тягнуть за собою накладення штрафу від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Диспозиція ч.2 ст.172-18 КУпАП має бланкетний характер та відсилає до підзаконних нормативно-правових актів, що передбачають порядок несення служби прикордонними нарядами.

Згідно протоколу у вину ОСОБА_1 ставиться порушення п. 1 глави 5, пунктів 1 та 9 глави 1, п.п. 6, 7, 11 глави 2 розділу II «Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України».

Водночас, в даній справі не встановлено обставин, які б безумовно підтверджували те, що ОСОБА_1 порушив правила несення прикордонної служби, покладені на нього обов`язки належним чином не виконував. Залишається незрозумілим питання, якими саме діями ОСОБА_1 порушив вимоги Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, які конкретні дії мав би вчинити ОСОБА_1 під час несення військової служби з метою попередження та виявлення вчиненого правопорушення, однак їх не вчинив або ж вчинив інші дії, які б свідчили про неналежне виконання ним службових обов`язків. Неможливо встановити наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями чи бездіяльністю ОСОБА_1 з наслідками, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Інкримінуючи ОСОБА_1 вчинення правопорушення за ч.2 ст.172-18 КУпАП, уповноважена на складання протоколу посадова особа зазначила, що ОСОБА_1 патрулювання за визначеними маршрутами руху належним чином не проводив, контроль за діями підпорядкованого йому прикордонника в повній мірі не забезпечив, керівництво прикордонним нарядом відповідно до вимог керівних документів не здійснював, наказ на охорону державного кордону належним чином не виконував, знехтував належним виконанням обов`язків служби відповідно до вимог отриманого наказу на охорону державного кордону, тим самим поставши під загрозу цілісність та недоторканість державного кордону, а також національну безпеку України, унаслідок чого на його ділянці відповідальності, у районі 158-159 прикордонних знаків 3 порушники незаконно перетнути державний кордон України поза межами пункту пропуску до Словацької республіки. Разом з цим, належних доказів вказаному матеріали справи не містять.

З пояснень ОСОБА_1 встановлено, що він разом з солдатом ОСОБА_2 несли службу в прикордонному наряді «Прикордонний патруль» на напрямку 158-162 прикордонних знаків. На виконання поставленого наказу здійснювали спостереження за тиловими підступами до державного кордону, здійснювали охорону визначеної ділянки шляхом патрулювання, прослуховування та спостереження за прилеглою місцевістю. У своїх поясненнях ОСОБА_1 звернув увагу, що на момент отримання повідомлення про рух осіб в районі 158-159 прикордонного знаку та наказ рухатись туди, прикордонний наряд знаходився на 162 прикордонному знаку, враховуючи спосіб несення служби (патрулювання), темну пору доби наряд не мав технічної та фізичної можливості затримати порушників кордону, тривалість підходу до місця ділянки близько 20 хвилин бігом.

Враховуючи протяжність ділянки патрулювання, що становить близько 1 км, про що вказали ОСОБА_1 і свідок ОСОБА_3 в суді, склад наряду - двоє людей, спосіб несення служби - патрулювання, темну пору доби, лісисту місцевість, суд вважає спроможними доводи, що ОСОБА_1 не мав технічної змоги виявити порушення державного кордону та був позбавлений можливості затримати порушників кордону.

Пояснення ОСОБА_1 узгоджуються з показами свідка ОСОБА_3 .

Окрім того, у матеріалах справи відсутні й докази, які б підтвердили факт виявлення слідів трьох осіб на контрольно-слідовій смузі та пролазу в загороджувальному паркані в межах 158-159 прикордонного знаку та ймовірно порушення державного кордону, зокрема такі, як: схема місця вчинення правопорушення, фотофіксація слідів на місці вчинення правопорушення.

Приєднані до протоколу докази породжують сумніви у достовірності наведених у них даних, не визнаються достатніми для висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-18 КУпАП.

У матеріалах справи відсутні належні докази у підтвердження тому, що ОСОБА_1 своїми умисними діями нехтував виконанням поставлених йому наказів на охорону державного кордону, чи не виконував їх, або виконував неналежним чином.

Так, з пояснень як самого ОСОБА_1 , так і свідка ОСОБА_3 судом встановлено, що всі отримані накази на охорону державного кордону, перебуваючи у прикордонному наряді «Прикордонний патруль», ОСОБА_1 виконував належним чином. Більше того, помітивши безпілотний літальний апарат діяв на випередження і здійснив доповідь, що підтвердив свідок ОСОБА_3 .

Судом також звертається увага на те, що ділянка визначена для патрулювання ОСОБА_1 це межі з 158 по 162 прикордонні знаки. Останній знаходився в межах визначених йому для патрулювання прикордонних знаків. Маршрут руху не змінював. Протилежного матеріали справи не містять.

Під час розгляду справи, прокурором не доведено обставин та не надано безспірних доказів, які б безумовно підтверджували те, що ОСОБА_1 порушив правила несення прикордонної служби, покладені на нього обов`язки належним чином не виконував.

Додані до протоколу про адміністративне правопорушення письмові матеріали не містять належної інформації про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушенні.

Встановленні в ході розгляду обставини, на думку суду, не свідчать про те, що прикордонний наряд, до складу якого входив ОСОБА_1 свої обов`язки по охороні державного кордону виконував не якісно, що він не виявляв та не припиняв адміністративні правопорушення.

Той факт, що на ділянці патрулювання цього прикордонного патруля за доводами прокурора було порушено державний кордон невідомими особами, які незаконно перетнули кордон України з Словацькою Республікою, сам по собі не свідчить про порушення ОСОБА_1 обов`язків, передбачених Інструкцією про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України.

При цьому, суд враховує протяжність ділянки державного кордону, яку охороняв прикордонний патруль, яка становить біля 1000 м, та те, що невідомі особи вчинили незаконний перетин Державного кордону України в темну пору доби.

В матеріалах провадження також відсутні дані, що ділянка відповідальності прикордонного патруля освітлювалась та повністю проглядалась.

А тому суд приходить до висновків, що не виявлення ОСОБА_1 своєчасно порушення державного кордону невідомими особами, попередження і припинення вчинення таких дій невідомими особами пояснюється об`єктивними обставинами та відсутністю фізичних можливостей у нього не допустити порушення державного кордону такими особами.

Вказаним підтверджується спроможність того, що ОСОБА_1 не мав змоги виявити порушників через особливості місцевості, темну пору доби, а не через порушення ним дій щодо неякісної організації служби, як про це вказано у протоколі.

Виходячи з вищезазначеного, слід дійти висновку, що органом, що склав протокол не надано беззаперечних та достатніх доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, передбачених ч.2 ст.172-18 КУпАП, та яких було б достатньо для визнання його винуватим у вчиненні правопорушення, викладеного у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення.

Водночас, докази, наявні у матеріалах справи, не можуть бути взяті до уваги судом як належні і достатні та свідчити про вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-18 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

При прийнятті судового рішення суд бере до уваги те, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Суд не уповноважений за власною ініціативою збирати докази, на підтвердження обставин, викладених у протоколі.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, Європейський суд з прав людини наголошує, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину в справі.

Згідно зі ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, тому суд, приймаючи рішення, виходить із встановлених та перевірених у суді доказів.

За таких обставин, з точки зору достатності доказів, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять тієї сукупності доказів, яка б усунула обґрунтований сумнів щодо доведеності наявності в діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП, за викладених у протоколі обставин, а тому всі сумніви і припущення стосовно наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення тлумачаться на його користь.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Вищенаведені обставини в своїй сукупності свідчать про те, що матеріали справи не містять відомостей, які б давали підстави для сумнівів у достовірності наданих ОСОБА_1 пояснень, а тому керуючись принципом презумпції невинуватості, суд при прийнятті судового рішення приймає їх до уваги.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП адміністративного правопорушення, наявними в матеріалах справи доказами не доведена, можливості збирання додаткових доказів у підтвердження факту скоєння правопорушення вичерпані, а судом вжиті всі передбачені законом заходи для з`ясування обставин, що мали місце за участі ОСОБА_1 , у зв`язку з чим провадження в справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 247, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ :

Закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.172-18 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути подано апеляційну скаргу до Закарпатського апеляційного суду через Великоберезнянський районний суд Закарпатської області.

Суддя Зизич В.В.