ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 606/2019/24Головуючий у 1-й інстанції Малярчук В.В.
Провадження № 33/817/222/25 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2025 р. м.Тернопіль

Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: захисника особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвоката Данильчука Назарія Богдановича

розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, адвоката Данильчука Н.Б. на постанову Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 02 квітня 2025 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 02 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Як визнав суд, 10.09.2024 року 21 год. 10 хв. в с. Тютьків вул. Надрічна, 1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме почервоніння очей, не виразна вимова та різкий запах алкоголю з ротової порожнини, а також скоїв наїзд на перешкоду. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці події за допомогою газоаналізатора Драгер 6810 чи в медичному закладі водій категорично відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвокат Данильчук Н.Б. вважає вказану постанову такою, що не відповідає повноті судового розгляду, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи і такою, що підлягає до скасування.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що матеріалами справи не підтверджено, а працівниками поліції не доведено жодним належними та допустимими доказами, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Опель», н.з. НОМЕР_1 та був зупинений працівниками поліції. Вказує, що транспортний засіб знаходився в стані стоянки, руху не здійснював.

Захисник вказує, що у судовому засіданні суду першої інстанції допитувалась свідок ОСОБА_2 , а в протоколі зазначений інший свідок, а саме ОСОБА_3 .

Звертає увагу, що постановою Теребовлянського районного суду Тернопільської області, провадження у справі за ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрито, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Апелянт стверджує, що при оформленні адміністративного матеріалу щодо ОСОБА_1 інспектором поліції не було дотримано вимог п.5 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС 18 грудня 2018 року №1026, оскільки долучені відеозаписи на оптичному диску є не безперервними, а складаються із фрагментів, таким чином вони є неналежними доказами.

Просить скасувати постанову Теребовлянського районного суду від 02 квітня 2025 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а провадження у справі закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Данилюка Н.Б., які повністю підтримали подану апеляційну скаргу та, з наведених у ній мотивів, просять скасувати постанову Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 02 квітня 2025 р. та закрити провадження у справі; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що слід відмовити у задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведена належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Так, відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою вставлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №126869 від 10 вересня 2024 року, 10.09.2024 року 21 год. 10 хв. в с. Тютьків вул. Надрічна, 1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме почервоніння очей, не виразна вимова та різкий запах алкоголю з ротової порожнини скоїв наїзд на перешкоду. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці події за допомогою газоаналізатора Драгер 6810 чи в медичному закладі водій категорично відмовився.

В протоколі про адміністративне правопорушення, який був предметом розгляду суду, зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Цей документ був предметом розгляду у суді першої інстанції та отримав належну правову оцінку з якою суд апеляційної інстанції погоджується.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі, а доводи апелянта з цього приводу є безпідставними.

Апеляційний суд вважає, що наведені захисником неточності при складенні протоколу про адміністративне правопорушення через розбіжності у зазначені імені свідка ОСОБА_3 , замість ОСОБА_2 , такими, що не впливають на допустимість даного доказу, оскільки дані розбіжності були усунуті в судовому засіданні суду першої інстанції, безпосередньо під час допиту свідка, про що свідчить, в тому числі, розписка та присяга свідка (а.с.46) та такі розбіжності не спростовують факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та доведеності його вини.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є відеозапис з нагрудних камер працівників патрульної поліції.

Так, оглянутим відеозаписом зафіксовано події, які відбуваються після реагування працівників поліції по факту звернення отриманого на служби 102 про те, що 10.09.2024 о 21:11 за адресою: Теребовлянський район с. Дарахів, дорога Н 18, повідомила, що на перехресті водій автомобіля марка невідома чорного кольору н.з. НОМЕР_1 здійснив наїзд на бордюр зі слів заявниці водій в стані сп`яніння на даний час змінює колесо, яке пошкодив.

Прибувши на місце виклику працівниками поліції було виявлено ОСОБА_1 який здіснював заміну пробитого колеса на транспортному засобі.

Також працівники поліції встановили заявницю ОСОБА_2 , яка повідомив працівникам поліції, що 10.09.2024 року 21 год. 10 хв. в с. Тютьків була свідком як водій транспортного засобу Опель, н.з. НОМЕР_1 здійснив наїзд на бордюр. Зі слів заявниці водій в стані сп`яніння пошкодив два правих колеса. Вона зателефонувала на 102 та викликала поліцію.

Дані обставини також стверджуються копією рапорта чергового від 10.09.2024 (а.с. 2) та письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 (а.с. 3)

Суд враховує, що рапорт поліцейських за своїм правовим змістом є документом, яким поліцейські інформують керівництво про законність та обґрунтованість дій під час встановлення обставин вчинення особою адміністративного правопорушення. Разом з тим, вказаний документ містить дані про обставини, що підлягають доказуванню по справі про адміністративне правопорушення. Він підлягає аналізу та оцінці у сукупності зі всіма наявними доказами.

Також відеозаписом з нагрудних камер поліцейських зафіксовано, що в ході спілкування з водієм ОСОБА_1 працівники поліції виявили в нього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, не виразна мова, різкий запах алкоголю з ротової порожнини, що дало їм підстави вважати, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані сп`яніння та, відповідно, вимагати проведення огляду на стан сп`яніння у відповідності до приписів п.2.5 ПДР України. На пропозицію працівників поліції пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою пристрою газоаналізатор «DRAGER ALCOTEST 6810» ОСОБА_1 відмовився. На пропозицію пройти такий огляд в закладі охорони здоров`я також відмовився, після чого відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_1 не керував траспортним засобом, спростовуються переглянутими відеозаписами із нагрудних камер поліцейських, поясненнями свідка ОСОБА_2 , а також іншими доказами.

Зокрема, із наданих свідком ОСОБА_2 пояснень суду першої інстанції, вбачається, що 10.09.2024 року 21 год. 10 хв. в с. Тютьків була свідком як водій транспортного засобу Опель н.з. НОМЕР_1 чорного кольору рухався автошляхом до перехрестя між селами Дарахів та Тютьків Тернопільського району Тернопільської області. ЇЇ автомобіль рухався слідом. Водій Опель рухався з порушенням ПДР перетинав зустрічну смугу руху та виїздив на правий бік узбіччя. Згодом він наїхав на бордюр правого узбіччя та пошкодив два правих колеса, здійснивши зупинку. Вона теж зупинилася аби надати йому допомогу, бо вважала, що водію стало погано. Однак, після зупинки, підійшовши до водія автомобіля Опель н.з. НОМЕР_1 , помітила, що водій був у стані алкогольного сп`яніння, він хитався, лексика була не зрозуміла, був присутній запах алкоголю. Вона одразу вирішила зателефонувати на «102», аби той водій не накоїв лиха. Свідок також ствердила, що водій автомобіля Опель керував транспортним засобом безпосередньо, вийшов із передніх дверей автомобіля з лівого боку, у автомобілі крім нього нікого не було. На місці події вона була до приїзду поліції, працівники якої відібрали у неї пояснення, іпочали оформляти матеріали події. Згодом до місця події прийшли родичі водія Опель. Після цього вона з дозволу працівників поліції залишила місце події.

Крім цього, відеофайлом «VID51F-00-0015» зафіксовано, як одразу після того, як працівники поліції почали розмову із ОСОБА_1 і на запитання поліцейських, останній відповів, що пробив колесо; прямує з м. Тернопіль; їхав сам.

Дані обставини дають суду підстави вважати, що саме ОСОБА_1 був водієм вищезазначеного транспортного засобу.

З огляду на викладене, доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував є безпідставними і надуманими.

Таким чином, заперечення апелянтом факту керування транспортним засобом розцінюються апеляційним судом як обраний спосіб захисту з метою уникнення від відповідальності.

Апеляційний суд зазначає, що відеозаписом об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення у об`ємі, достатньому для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні.

Відеозаписи з нагрудних камер поліцейського суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Твердження апелянта про недотримання працівниками поліції вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС від 18.12.2018 року № 1026, у зв`язку з тим, що відеозапис є сумнівними та не безперервними, вважаю безпідставними, оскільки наведені ним міркування з цього приводу носять суб`єктивний характер і не підтверджені доказами, які б з технічного погляду могли поставити під сумнів достовірність проведеного відеозапису.

Досліджені судом відеозаписи в достатній мірі дають можливість як ідентифікувати особу щодо якої складено протокол про адміністративний правопорушення, так і повністю перевірити процедуру фіксації правопорушень і оформлення результатів виявлених порушень.

Окрім того, на думку суду, закриття провадження у справі за ст.124 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, не перешкоджає суду першої та апеляційної інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення за ст.130 ч.1 КУпАП, дослідити законність дій працівників поліції щодо фіксації правопорушення, яке полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, саме по собі є самостійним складом правопорушення і доведеність факту вчинення цього правопорушення не залежить від того, чи були у поліцейських підстави зупиняти транспортний засіб. Тому доводи апелянта і в цій частині є необґрунтованими.

Аналіз матеріалів провадження дає підстави для висновку, що дії працівників поліції щодо фіксації правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 узгоджуються з вимогами ст.266 КУпАП та приписами Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735 та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376.

Тому, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови, апеляційний суд визнає такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд також звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП однією з підстав адміністративної відповідальності за даною правовою нормою є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції.

Таким чином, виходячи з аналізу доказів досліджених судом першої інстанції та перевірених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним.

Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 02 квітня 2025 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Данильчука Н.Б. залишити без задоволення, а постанову Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 02 квітня 2025 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя