КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2025 року

справа № 361/12368/24

провадження № 33/824/1733/2025

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Музичко С.Г., розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 січня 2025 року, у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 січня 2025 року визнано ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штраф в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Не погоджуючись із постановою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтуванні вимог посилається на те, що протокол був складений через чотирнадцять днів після події, яка зафіксована в протоколі. В порушення ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано, в яких саме діях ОСОБА_1 вбачається неналежне виконання батьківських обов`язків щодо дитини, не зазначена форма вини та наслідки, шо настали саме у зв`язку з неналежним виконанням батьківських обов`язків, їхній причинний зв`язок. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що скаржниця неналежно займається вихованням свого сина, а в свою чергу протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не містить ознак об`єктивної сторони. Аналізуючи адміністративний матеріал наданий Броварськими РУП ГУНП в Київській області, а саме відео та аудіозаписи - неможливо встановити дату та час запису, так само неможливо встановити хто розпочав бійку, яка відображена на відеоматеріалі.

Крім того, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження, з посиланням на те, що їй не було відомо про результат прийнятого рішення у справі, постанова прийшла через застосунок «Дія» 12.02.2025 року

Із апеляційною скаргою ОСОБА_1 звернулась 14 лютого 2025 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником та в окремих випадках прокурором. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.

За змістом положень ч. 2 ст. 294 КУпАП, строк на апеляційне оскарження постанови судді, пропущений із поважних причин, може бути поновлений особі, яка звертається із відповідним клопотанням.

Наведені заявником підстави можна визнати поважними, а тому строк на апеляційне оскарження постанови суду слід поновити.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №101920 від 21.11.2024, в період часу 06.11.2024 о 15 год. 50 хв. малолітній ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив хуліганські дії відносно м/л ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: кинувся в бійку та тримав за горло чим порушив ст. 173 КУпАП, однак не досяг 16-річного віку, тому до відповідальності притягується матір ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

З аналізу ст.ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП). Перевіркою матеріалів справи встановлено, що судом першої інстанції дані вимоги закону у повній мірі було дотримано.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, за обставин, викладених у постанові, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується перевіреними в судовому засіданні доказами, яким суд дав належну оцінку.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з диспозицією ч.1 ст. 184 КУпАП, яка ставиться ОСОБА_1 у провину, правопорушенням є ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 06 листопада 2024 року о 15 год 50 хв, за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 вчинив хуліганські дії відносно ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме кинувся в бійку та тримав за горло , чим порушив ст. 173 КУпАП, однак не досяг 16-ти річного віку, у звзяку з чим до адміністративної відповідальності притягується матір ОСОБА_1 .

Як вбачається з пояснень ОСОБА_1 зазначила, що зі слів сина ОСОБА_4 , йому запропонував помірятись силою ОСОБА_5 , щоб визначити хто сильніше. Оскільки ніхто ні на кого не кидався а все було домовленістю обох хлопців, ніяких хуліганських дій ОСОБА_1 не бачить. На тілі обох хлопців ніяких тілесних ушкоджень не виявлено. ОСОБА_1 вважає, що звинувачення щодо її сина безпідставні.

З письмових поясненнях ОСОБА_6 зазначила, що 06.11.2024 між її сином ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виникла конфліктна ситуація. ОСОБА_9 почав ображати ОСОБА_10 лайливими нецензурними словами. В ході конфлікту ОСОБА_9 з розвороту двічі вдарив її сина в область сонячного сплетіння. Факт насилля над сином ОСОБА_11 повторився 14.11.2024.

З письмових пояснень ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_6 встановлено, що ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_1 , має негативні відносини з однокласниками та його мати ОСОБА_1 неодноразово сама намагалась владнати всі конфлікти. Після чергового конфлікту за участі ОСОБА_4 , мати ОСОБА_17 , викликала поліцію.

Окрім пояснень вказаних вище осіб, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП підтверджується також протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №101920 від 21 листопада 2024 року, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушенням від 14.11.2024, письмовими поясненнями ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та відеозаписом, долученим до матеріалів справи.

Протокол про адміністративне правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП.

Дії працівників поліції, які складали протокол, не визнано протиправними у передбачений законом спосіб.

Обставини, зазначені в протоколі повністю узгоджуються із дослідженим судом апеляційної інстанції відеозаписами, наявними в матеріалах справи.

Зокрема, із даних відеозаписів вбачається, як обоє хлопців стоять на колінах, ОСОБА_16 тримає ОСОБА_5 за шию правою рукою, а ОСОБА_5 ліктем правої руки ОСОБА_18 . Все закінчилось бо підійшов учитель .

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про охорону дитинства», законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається з цього Закону, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.

Так, виконання батьками своїх обов`язків по відношенню до дитини врегульовані, зокрема, Главою 13 «Особисті немайнові права і обов`язки батьків та дітей» Сімейного кодексу України.

Згідно приписів ч. ч. 1, 4 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

При цьому у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Так, кваліфікуючою ознакою правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 184 КУпАП є ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, тобто при складанні протоколу уповноважена особа повинна встановити, від виконання яких саме обов`язків по відношенню до дітей ухиляються батьки.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, полягає в ухиленні батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків. Отже, диспозиція цієї статті є бланкетною (відсилочною), не конкретизованою, а такою, що скеровує до норм законодавства України, які регулюють обов`язки батьків по відношенню до дітей.

З урахуванням вказаних норм матеріального законодавства, ОСОБА_1 ухилилась від виконання покладених на неї обов`язків із забезпечення виховання неповнолітнього сина належним чином.

Відтак, можна дійти висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається об`єктивна та суб`єктивна сторона інкримінованого їй адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 з приводу відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, є безпідставними, констатуються з формальних підстав, і такими, що спростовуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, яким суд першої інстанції дав належну та об`єктивну оцінку, що також перевірено в суді апеляційної інстанції.

З огляду на викладене, апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права.

Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, які повністю узгоджуються між собою, а інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б свідчили про незаконність винесеної у справі постанови.

Будь-яких переконливих доводів, які б ставили під сумнів висновок суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП апелянтом не наведено.

Суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 252 КУпАП, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставин справи в їх сукупності, прийшов до висновку, що постанова суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, є законною та обґрунтованою.

Таким чином, перевіривши доводи скарги, апеляційний суд вважає, що судом першої ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях апелянта складу адміністративного правопорушення, нею не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною, вмотивованою, підстав для її скасування апеляційним судом не встановлено, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 січня 2025.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає

Суддя