Номер провадження: 33/813/716/25
Номер справи місцевого суду: 522/1037/25
Головуючий у першій інстанції Дерус А.В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,

за участю:

секретаря Козлової В.А.,

захисника Захарченко Н.В. - спеціаліста в галузі права Татаровського В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 11 лютого 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Також з неї стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Відповідно до адміністративних матеріалів, 10.01.2025 року, о 23.50 год., в м. Одеса, вул. Академічна, № 30, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Smart Fortwo», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, проводився у встановленому законодавством порядку, із застосуванням спеціального приладу Драгер, результат огляду 0,46‰ (проміле), чим ОСОБА_1 порушила пункт 2.9 «а» Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначені обставини стали підставою для винесення оскаржуваної постанови Приморським районним судом м. Одеси від 11 лютого 2025 року про визнання винною і притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП (а.с. 17).

Не погоджуючись із вказаною вище постановою, ОСОБА_1 подала на неї апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду змінити, в частині застосування адміністративного стягнення, а саме застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами (а.с.22-25).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, який приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду скарги буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, серії ЕПР1 № 217873 від 11.01.2025 року, водій ОСОБА_1 10.01.2025 року, о 23.50 год. в м. Одеса, вул. Академічна, № 30, керувала транспортним засобом «Smart Fortwo», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння (а.с.1; 2). Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, проводився у встановленому законодавством порядку, із застосуванням спеціального приладу Драгер, результат огляду 0,46‰ (проміле) (а.с.6; 7), чим ОСОБА_1 порушила пункт 2.9 «а» ПДР.

Порушень порядку складання протоколу чи порядку огляду на стан сп`яніння, незаконності дій працівників патрульної поліції тощо, які б виключали подію чи впливали на кваліфікацію дій водія ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не встановлено.

Суд першої інстанції встановив обставини, що мають значення для справи, перевірив, що процедура проходження огляду на стан сп`яніння, складання протоколу, мова спілкування тощо водію була зрозуміла та дійшов обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 вимог пункту 2.9 «а» ПДР.

Згідно визначених статтею 24 КУпАП видів адміністративного стягнення за вчинення адміністративних правопорушень можуть застосовуватися такі адміністративні стягнення як, зокрема, штраф (п.2 ч.1 ст.24); позбавлення спеціального права, наданого громадянинові (права керування транспортними засобами, права полювання) (п.5 ч.1 ст.24).

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначила, що 20 січня 2025 року вона вступила до лав Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_2 ) та перебуває на посаді водія медика-техника з реанімації та евакуації поранених. Сам факт своєї вини у вчинені даного правопорушення не заперечує і розуміє що має понести за його вчинення покарання, разом з цим зазначає, що через позбавлення її права керування транспортними засобами, яка є військовослужбовцем, вона вважає надмірним та таким що не відповідає принципу розумності, а його застосування не слугуватиме досягненню мети забезпечення справедливого балансу між інтересами суспільства та особи, яка на теперішній час перебуває на військовій службі та боронить державу.

Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає накладення на водіїв штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Отже, штраф і позбавлення права керування транспортними засобами є обов`язковим видом стягнення при порушенні ч. 1 ст. 130 КУпАП, санкція даної статті не передбачає накладення штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами.

Зазначені обставини свідчать про те, що адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказана санкція у частині позбавлення права керування транспортним засобом є безальтернативною, а тому можливість накладення на водія стягнення без позбавлення права керування транспортними засобами, цією нормою права не передбачена.

З цих підстав, не підлягає задоволенню клопотання захисника Захарченко Н.В. - спеціаліста в галузі права ОСОБА_2 , а також звернення керівництва в/ч НОМЕР_2 про обмеження покарання правопорушнику ОСОБА_1 лише штрафом, без позбавлення її права керування транспортними засобами.

Отже, правові підстави для скасування постанови суду, в частині накладення стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, відсутні.

За таких обставин, ОСОБА_1 мала усвідомлювати та передбачати наслідки дій під час керування транспортним засобом, можливість втратити право керування транспортним засобом в разі істотного порушення вимог ПДР. Само по собі перебування ОСОБА_1 на посаді водія медика-техніка з реанімації та евакуації поранених не є безумовною підставою для не застосування адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом.

Таким чином, з урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги по суті немає, а постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і скасуванню або зміні не підлягає.

Керуючись ст.ст. 268, 283, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 11 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду С.М. Сегеда