Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.05.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., за участю захисника-адвоката Ільницького С. М., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/944/24 за апеляційною скаргою захисника-адвоката Ільницького С. М. на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.11.2024.

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, начальник відділення зв`язку відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б), визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн.

На підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнено ОСОБА_2 від сплати судового збору, як військовослужбовця.

З протоколу про адміністративне правопорушення № 66 від 16.09.2024 та постанови судді від 11.11.2024 вбачається, що 16.08.2024 о 15 год начальник відділення зв`язку відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) ОСОБА_2 , у приміщенні вузла зв`язку, неналежно віднісся до виконання своїх службових обов`язків, та у порушення вимог ст. 11, 12, 16 , 17, 28, 29, 31-33 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» та ст. 1, 2, 3, 4 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України, пункту 21 розділу 3 Інструкції з використання виробів В271, В271-Р («Гном») у Державній прикордонній службі України від 15.08.2018 № 36 ДСК, пункту 4 розділу 4 «Інструкції з організації та забезпечення безпеки криптографічного захисту службової інформації», затвердженої наказом Адміністрації Державної служби спеціального зв?язку та захисту інформації України від 24.06.2019 № 102/ДСК, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.08.2019 за № 993/33964, абзаців 2 та 3 функціональних обов?язків начальника служби криптографічного захисту інформації (начальника зв`язку ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 »), затвердженого наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 09.01.2019 № 21-а ДСК, ключові документи ПЛН-1 № 10252082, для службового користування, ПЛН-Р № 10252083, для службового користування встановленим порядком за заводськими

номерами в окремих розділах журналу обліку та видачі засобів КЗІ та ключових документів на облік не взяв, носії ключової інформації № 307 А-16205-3 та № 307-16205-4, з яких знищено ключову інформацію та направлено до органу спеціального зв?язку НОМЕР_1 прикордонного загону з супровідним листом К/104/28 ДСК від 24.06.2024 - встановленим

-2-

порядком не облікував взагалі, що призвело до порушення порядку поводження з ключовими документами та носіями ключової інформації до засобів криптографічного захисту службової інформації, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат Ільницький С. М. просить постанову суду скасувати та звільнити ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись оголошенням йому усного зауваження, а провадження у справі закрити на підставі п. 3 ст. 284 КУпАП. Стверджує, що ОСОБА_2 визнав вину у вчиненому адміністративному правопорушенні та щиро розкаявся. Матеріали справи не містять даних про те, що ОСОБА_2 раніше притягувався до адміністративної відповідальності. Вчинене ОСОБА_2 правопорушення не завдало збитків державним чи суспільним інтересам, не спричинило будь-яких негативних наслідків. Недоліки, які були виявлені та допущені ОСОБА_2 при несенні військової служби, одразу ж були усунуті шляхом облікування документів та носіїв інформації у відповідному журналі. Тому, дії ОСОБА_2 , їх наслідки та ставлення останнього до вчинених ним дій, у сукупності з даними про його особу, дають підстави для застосування положень ст. 22 КУпАП.

Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_2 на розгляд справи щодо нього не з`явився. Останній повідомлений за допомогою смс-повідомлення, про що свідчать відповідні довідки про доставку. Клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв, даних про поважність причин неявки не надав. Тому, враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Адіментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_2 , що не може розцінюватись як порушення його прав, передбачених ст. 268 КУпАП. Також приймається до уваги думку захисника-адвоката Ільницького С. М. про можливість розгляду апеляційної скарги без участі ОСОБА_2 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника-адвоката Ільницького С. М., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку про те, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

-3-

Статтею ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, та іншими.

Відповідно до ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Вищевказані вимоги закону суддею першої інстанції дотримано у повному обсязі і висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, за обставин наведених у постанові, підтверджується зібраними по справі доказами. Висновки, які викладені в постанові суду відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події.

При винесенні постанови суддею було вжито заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження матеріалів справи.

Викладені щодо ОСОБА_2 обставини стверджуються протоколом про адміністративне правопорушення № 66 від 16.09.2024, поясненнями ОСОБА_2 від 16.09.2024, висновком службового розслідування від 16.09.2024 та іншими матеріалами справи.

Вищенаведені докази у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_2 вимог передбачених ст. 11, 12, 16 , 17, 28, 29, 31-33 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» та ст. 1, 2, 3, 4 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України, пункту 21 розділу 3 Інструкції з використання виробів В271, В271-Р («Гном») у Державній прикордонній службі України від 15.08.2018 № 36 ДСК, пункту 4 розділу 4 «Інструкції з організації та забезпечення безпеки криптографічного захисту службової інформації», затвердженої наказом Адміністрації Державної служби спеціального зв?язку та захисту інформації України від 24.06.2019 № 102/ДСК, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.08.2019 за № 993/33964, абзаців 2 та 3 функціональних обов?язків начальника служби криптографічного захисту інформації (начальника зв`язку ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 »), затвердженого наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 09.01.2019 № 21-а ДСК, та винуватість у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП адміністративного правопорушення.

Вказаний висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим та в цій частині не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Разом з тим, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вимог ст. 23, 33 КУпАП, згідно з якими адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

За приписами до ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого правопорушення орган, посадова особа, уповноважені вирішувати справу, можуть звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

-4-

Положення зазначеної статті відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для правопорушника, меті адміністративній відповідальності.

Він передбачає як індивідуальний підхід до застосування примусових заходів залежно від особистих якостей правопорушника та характеру і обставин вчинення проступку, так і можливість пом`якшення і навіть відмови держави від застосування заходів відповідальності, якщо її мета може бути досягнута іншим шляхом.

При цьому зазначена норма закону не містить будь-якого переліку умов або обставин, наявність яких дозволила би судити про малозначність правопорушення, а також застережень щодо неможливості її застосування до окремих складів адміністративних правопорушень.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять даних про притягнення ОСОБА_3 до дисциплінарної чи адміністративної відповідальності, водночас, вчинене ним адміністративне правопорушення не завдало збитків державним чи суспільним інтересам.

Крім того, апеляційний суд враховує і те, що ОСОБА_2 позитивно характеризується за місцем служби, отримував нагороди, одружений, має на утриманні малолітню дитину, вину визнає, щиро кається.

Тому, оцінюючи в сукупності дії, наслідки та ставлення ОСОБА_2 до вказаних дій, з урахуванням даних, що характеризують його особу, апеляційний суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_2 положення ст. 22 КУпАП та звільнити його від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення і обмежитися усним зауваженням.

На думку апеляційного суду, застосування такого заходу, як усне зауваження буде достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга захисника-адвоката Ільницького С. М. підлягає задоволенню, постанова судді - скасуванню з постановленням рішення про звільнення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, у зв`язку з малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 22, 284, 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Ільницького С. М. задовольнити.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.11.2024 щодо ОСОБА_4 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 скасувати.

На підставі ст. 22 КУпАП ОСОБА_4 звільнити від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 цього Кодексу, за малозначністю й оголосити йому усне зауваження, а провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП закрити.

Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя