Справа № 182/1604/25
Провадження № 3/0182/942/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.04.2025 м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Клименко І.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає у АДРЕСА_1 , не працює, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 182386 від 11.03.2025 ОСОБА_1 11.03.2025 о 16.30 год., знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив у відношенні свого сина ОСОБА_2 , 2002 р.н. домашнє насильство, а саме вчинив сварку, здійснював моральний та психологічний тиск.

Дії ОСОБА_1 були кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 в суді свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. Пояснив, що дійсно у нього з сином часто виникають конфлікти на побутовому ґрунті. Причиною сварок є численні борги сина, які тепер він змушений віддавати замість нього. При цьому ОСОБА_2 сам постійно провокує сварки без будь-яких на те підстав та відразу викликає поліцію. До цього син вже кілька разів викликав поліцію, яка констатувала хибний виклик і складала на нього за це відповідні протоколи. Ніякої біти він не має і, тим паче, ніяких погроз або переслідувань за ОСОБА_2 з його боку не було. Вважає, що домашнє насильство він не вчиняв та сина не ображав.

Вивчивши надані матеріали, допитавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, вважаю за необхідне провадження у справі закрити, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення, є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку, посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення та підтверджуються відповідними доказами.

Так, ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за якою складений протокол, передбачає адміністративну у разі вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до Закону України «Про попередження насильства в сім`ї» насильство в сім`ї - будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.

Психологічне насильство в сім`ї - насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоров`ю.

Водночас, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Тобто, для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак, дії особи не можна розцінювати як насильство.

Суддя звертає увагу на те, що обов`язковою умовою настання адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП є наслідки правопорушення у вигляді завдання відповідної шкоди, натомість подібне діяння, яким така шкода не була завдана, не утворює адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП.

Але в даному випадку суддя не вбачає в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, а саме: вчинення домашнього насильства, оскільки наявними матеріалами не наведено переконливих доводів, підтверджених відповідними доказами, які б давали підстави вважати, що ОСОБА_1 дійсно вчинив домашнє насильство відносно свого сина.

Крім цього, в якості свідків жодних осіб в протоколі не зазначено, будь-яких інших доказів працівником поліції до нього не додано.

При цьому в протоколі зовсім не розкрито об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, оскільки працівником поліції не було зазначено, якими саме діями з боку ОСОБА_1 було вчинено моральний та психологічний тиск на ОСОБА_2 . Даний факт, поза розумним сумнівом, не знайшов свого підтвердження у суді та спростовується показами ОСОБА_1 , а сам потерпілий ОСОБА_2 на неодноразові виклики до суду для підтвердження або ж спростування своїх письмових показів під час складання протоколу не з`явився, з'ясувати в нього обставини події не виявилось за можливе.

Ураховуючи матеріали справи, суддя вважає, що підтвердження вчинення ОСОБА_1 відносно сина ОСОБА_2 домашнього насильства психологічного характеру, внаслідок якого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, не доведено.

Саме по собі складення протоколу про адміністративне правопорушення, за відсутності даних на підтвердження наявності складу адміністративного правопорушення, не є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Разом з тим суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому справа у відношенні ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1) ст. 247 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП - закрити за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення і набирає чинності після закінчення строку на оскарження.

Суддя: І. В. Клименко