КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2025 року м. Київ

Унікальний номер справи № 752/25842/24

Суддя в суді першої інстанції: Зінченко О.М.

Провадження № 33/824/2321/2025

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Левенця Б.Б., за участю секретаря судового засідання Марченка М.С., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 22 січня 2025 року про закриття провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ) за ст.124 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 22 січня 2025 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1. ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення (а.с. 56-57).

Не погодившись з вказаною постановою суду першої інстанції, інший учасник ДТП ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилався на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції. (а.с. 58-67, 74-82).

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права та не забезпечив його участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції, що позбавило його можливості надати пояснення. Зазначив, що суд розглянув справу врахувавши лише пояснення ОСОБА_2 , однак не прийняв до уваги інші докази, що наявні в матеріалах справи.

Вказував, що суд першої інстанції, невірно оцінив докази, оскільки висновок експертизи, наданої ОСОБА_2 , здійснений за невірними початковими даними. Натомість суд проігнорував його клопотання про долучення висновку експертизи, який підтверджує наявність у діях ОСОБА_2 порушення п. 16.13 ПДР України.

Зокрема, акцентував увагу, що автомобіль під керуванням ОСОБА_2 , під час ДТП, перебував у русі, а не стояв нерухомо, що спростовує мінливі пояснення ОСОБА_2 з приводу механізму ДТП. Додав, що суд не врахував її письмових пояснень, наданих на місці ДТП.

Позиція ОСОБА_1 базована на тому, що судом невірно установлено обставини справи, а саме, що автомобіль ОСОБА_3 проїхав перехрестя, зупинився, а потім під час відновлення руху відбулося зіткнення. Натомість ОСОБА_1 вказав, що ОСОБА_3 не зупинялася, а при повороті ліворуч виїхала на зустрічну смугу руху, не надавши йому переваги у русі, а він не зміг уникнути зіткнення.

За вказаних обставин просив скасувати постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 22.01.2025 та винести нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та закрити справу із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Не погоджуючись з апеляційною скаргою, ОСОБА_2 подала заперечення, в яких посилаючись на обґрунтованість та законність постанови суду першої інстанції, просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 22.01.2025 залишити без змін (а.с. 109-134).

В обґрунтування своїх заперечень, ОСОБА_2 вказувала, що апеляційна скарга не містить достатніх підстав для скасування постанови суду першої інстанції. Вказала, що неодноразово зазначала, і це відображено у висновку експертизи, що в момент ДТП вона відновила рух після вимушеної зупинки, чим фактично вже закінчувала маневр повороту ліворуч та перебувала більшою частиною автомобіля на колі з головним рухом.

Також звертала увагу, що пояснення ОСОБА_1 є непослідовними, з огляду на те, що останній вказував, що рухався у крайній правій смузі руху за двома автомобілями, однак ті авто рухалися саме у лівій смузі руху, що свідчить про зміну смуги руху ОСОБА_1 , який не хотів чекати її проїзду і зайняв праву смугу руху.

Додала, що посилання ОСОБА_1 на порушення судом норм процесуального права є надуманими та безпідставними з огляду на те, що суд повідомляв ОСОБА_1 про розгляд справи та суд чекав на потерпілого та адвоката, однак останні не вийшли на зв`язок.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції 30.04.2025 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Мартиневич Ю.О. підтримав скаргу і просив її задовольнити. Особа, яка притягується до відповідальності - ОСОБА_2 заперечувала проти апеляційної скарги і просила її відхилити.

Апелянт ОСОБА_1 до суду не прибув. Був сповіщений належним чином про що у справі є докази. Факт належного сповіщення ОСОБА_1 підтвердив в суді його захисник - адвокат Мартиневич Ю.О. (а.с. 136-145).

Апеляційний суд заслухав доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_1 адвоката Мартиневича Ю.О., пояснення ОСОБА_2 , вивчив та перевірив матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідив наявні у справі докази, перевірив доводи апеляційної скарги, викладені скаржником, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Пунктами 2.3.б, 16.13 ПДР України передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. Перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч.

Відповідальність за статтею 124 КУпАП передбачена за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу вищенаведених положень законодавства можна дійти висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення для встановлення доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є з`ясування факту наявності події і складу адміністративних правопорушень. Таким чином, встановленню підлягають саме факт вчинення правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Розглядаючи матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбачених ст. 124 КУпАП. Суд вважав, що матеріали справи не містять доказів, які б поза розумним сумнівом, вказували б на те, що внаслідок порушення ОСОБА_2 ПДР України, було спричинено пошкодження іншого автомобіля.Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду, з огляду на таке.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №178916 від 21.11.2024 громадянка ОСОБА_2 , 21.11.2024, о 12 год. 42 хв., в селі Гамаліївка, на автодорозі Київ-Чоп, М-06, 529 км 400 м, керуючи автомобілем «Аudi», д.н.з НОМЕР_1 , перед початком руху, поворотом ліворуч не врахувала дорожньої обстановки, не дала дорогу автомобілю, який рухався в зустрічному напрямку прямо, в результаті чого здійснила зіткнення з автомобілем «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_2 , чим порушила вимоги п. 16.13 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. Вказаний протокол підписаний ОСОБА_2 з зауваженнями з посиланням на порушення правил ДТП іншим водієм (а.с. 1).

Зі схеми місця ДТП, доданої до протоколу, вбачається, що автомобіль «Mercedes-Benz», зафіксовано у крайні правій смузі руху з напрямком руху вбік м. Києва. Також зафіксовано місце зіткнення у крайній правій смузі за 7,35 метрів від центральної роздільної розмітки автодороги М-06. Автомобіль «Аudi» відображено в межах проїзної частини кільцевої розв`язки перехрестя передньою частиною повернутий від автодороги М-06. Також відображено іншу слідові інформацію, таку як сліди екстреного гальмування автомобіля «Mercedes-Benz» та осип уламків транспортних засобів. Із вказаною схемою місця ДТП його учасники ознайомлені під підпис. Жодних зауважень не вказано (а.с. 2).

В письмових поясненнях ОСОБА_2 від 21.11.2024 зазначено, що вона їхала по автодорозі М-06 та зупинилися біля клумби, щоб зробити поворот ліворуч. На зустріч рухався білий мікроавтобус, який блимнув фарами та зупинився, пропускаючи її. Вона почала рух наліво. Назустріч у правій полосі рухався автомобіль «Mercedes-Benz», зі швидкістю понад 80 км/год. Вважала, що вже завершила маневр, проїхавши зустрічну праву смугу та фактично опинилася на головній круговій дорозі. Віто в`їхало в задню частину. Всі уламки та фрагменти авто, перебувають на головній дорозі на крузі. Вважала, що автомобіль «Mercedes-Benz», повинен був її пропустити і саме водій того авто винний у ДТП. Вказала, що у неї наявний відеозапис із реєстратора та фото (а.с. 3).

З письмових пояснень ОСОБА_1 від 21.11.2024 вбачається, що останній рухався у крайній правій смузі руху по автодорозі Київ-Чоп М-06, та доїжджаючи до кільця перед селом Гамаліївка побачив, як автомобіль «Audi» вихала з поза двох автомобілів що рухалися у попутному напрямку. Він екстрено загальмував, однак не зміг уникнути зіткнення та зачепив автомобіль «Audi» правою частиною свого автомобіля. Автомобіль «Audi» виїхав на його смугу руху і не надав йому переваги у русі, адже він повертав ліворуч (а.с. 4).

В письмових поясненнях ОСОБА_2 до експертної установи наданих у суді першої інстанції, вказувала, що попереду неї рухався сірий автомобіль «Daewoo», який також здійснював поворот ліворуч у сторону кільця. Коли сірий автомобіль проїхав зустрічні смуги руху, вона зайняла його місце і побачила, що їй блимають фарами, пропускаючи її, вона почала рух та здійснила поворот ліворуч у напрямку клумби (кільця). На клумбі сірий автомобіль різко зупинився на декілька секунд, таким чином що їй довелось зупинити свій авто таким чином, що кузов її авто повністю перебував на колі тобто головній дорозі де організовано круговий рух, однак задня частина автомобіля ще залишалася на зустрічній смузі руху. Після зупинки нею подано звуковий сигнал та сірий автомобіль продовжив рух. Відновивши рух, закінчуючи маневр, перебуваючи вже майже на колі з головним рухом, у її автомобіль в`їхав транспортний засіб «Mercedes-Benz», який рухався за мікроавтобусами, які надавали їй рух, однак водій ОСОБА_1 змінив смугу руху та по дотичній вдарив її авто, яке вже фактично завершило маневр. Вказала, що водій ОСОБА_1 здійснив перестроювання, яке призвело до ДТП (а.с. 15-17).

Разом з тим, такі посилання ОСОБА_2 не підтверджені наявними у справі доказами та не кореспондуються із поясненнями, наданими на місці ДТП, адже у тих поясненнях ОСОБА_2 вказувала, що під час здійснення повороту ліворуч вона бачила автомобіль «Mercedes-Benz», що рухався у правій смузі руху назустріч, а пізніше змінила пояснення та вказала, що фактично проїхала перехрестя та кілька секунд стояла перед тим як відновила рух та продовжила завершувати маневр.

Апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо помилкового врахування місцевим судом висновку експерта від 24.11.2024 №СЕ-19/111-24/72473-ГГ, наданого ОСОБА_2 , як такого, що здійснений на невірних вихідних даних.

Так, як вбачається із тексту самого висновку, експерту надано заяву ОСОБА_2 про призначення експертизи та електронний носій з: фотографіями з місця ДТП; відео з місця ДТП; протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 ; протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ; пояснення ОСОБА_2 до протоколу; схема місця ДТП.

При цьому, матеріали справи не містять відеозапису з місця ДТП, який досліджував експерт. Крім того, пояснення, які долучила ОСОБА_2 до заяви про призначення експертизи, були не ті, що надавалися на місці ДТП. Адже експерт у даному випадку досліджував версію, за якою ОСОБА_2 проїхала перехрестя та зупинилася частково на зустрічній смузі руху та в момент відновлення руху та завершення маневру відбувся контакт, однак у справі немає таких доказів, за якими суд міг розглянути таку версію розвитку подій та механізму ДТП.

Натомість, апеляційний суд приймає до уваги, наданий ОСОБА_1 висновок судових експертів Щукіна О.Ю., Івашко І.В. Львівського НДІСЕ МЮ України №456-Е від 26.02.2025, адже місцевий суд не врахував наявність клопотання ОСОБА_1 про проведення вказаної експертизи, доданого до Заяви від 17 січня 2025 року, не долучив письмовий текст такого до матеріалів справи та не складав акт про відсутність такого в додатках поданої заяви до Електронного кабінету в ЄСІТС (а.с. 50-55, 90-102).

При цьому у висновку №456-Е від 26.02.2025 року судовими експертами зазначено, що під час ДТП в момент зустрічного перехресного ковзного зіткнення автомобілів, автомобіль «Audi», під керуванням ОСОБА_2 перебував у русі і остання повинна була керуватися п. 16.13 ПДР України (а.с. 90-102).

Заперечення (письмові) ОСОБА_2 подані нею до апеляційного суду, вищевказаного експертного висновку не спростовують (а.с. 145-148).

Посилання ОСОБА_2 на те, що в день ДТП вона надала більш стислі пояснення, бо її підганяли поліцейські, не підтверджені матеріалами справи, більше того, пояснення останньої містять різні версії щодо механізму ДТП, а тому відсутні підстави вважати, що пояснення надані на місці ДТП є стислим викладом обставин, як то зазначає ОСОБА_2 .

Крім того, слід зазначити, що наявний у схемі місця ДТП та на фотокартках гальмівний шлях автомобіля «Mercedes-Benz» вказує на те, що даний автомобіль рухався у правій смузі руху де почав гальмувати і протягом певної дистанції здійснював гальмівне ковження до моменту контакту із автомобілем ОСОБА_2 , що виключає версію останньої про різку зміну напрямку руху автомобілем «Mercedes-Benz».

Таким чином, знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги про надання ОСОБА_2 невірних вихідних даних щодо обставин виникнення ДТП.

Посилання ОСОБА_2 на те, що вона є потерпілою у справі за протоколом відносно іншого учасника ДТП ОСОБА_1 не може саме по собі свідчити про відсутність у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

З цих же підстав, суд апеляційної інстанції не приймає заперечення ОСОБА_2 щодо внесення змін до фабули протоколу відносно ОСОБА_1 , як підставу звільнення від відповідальності ОСОБА_2 .

Крім того, зазначені вище протокол, письмові пояснення учасників ДТП, наданих на місці ДТП, схема місця ДТП, та висновок від 26.02.2025 №456-Е є доказами у розумінні ст. 251 КУпАП і такі докази зібрано уповноваженою особою у відповідності до положення статті 255 КУпАП.

У відповідності до рішення ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що вина ОСОБА_2 в порушенні п. 16.13 ПДР України випливає із сукупності наявних в матеріалах справи доказів, а саме: протоколу про адміністративне правопорушеннясерії ЕПР1 №178916 від 21.11.2024 схеми місця ДТП; фотодоказами з місця ДТП, а також висновком експерта від 26.02.2025 №456-Енаданими представником ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції.

З огляду на викладене, факти, які потребували встановлення у справі, що переглядається, а саме факт порушення ОСОБА_2 правил ПДР, що призвело до ДТП, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами у їх сукупності. Так, попереджений про кримінальну відповідальність експерт дійшов висновку, що причиною даної ДТП була невідповідність дій водія ОСОБА_2 вимогам п. 16.3 ПДР України та перебувають у причинному зв`язку із фактом ДТП.Апеляційний суд також враховує пояснення ОСОБА_2 , яка зазначала про те, що частково проїхала зустрічні смуги руху та завершувала маневр, однак такі її пояснення спростовуються вищезазначеними доказами і саме заперечення вказаних обставин не може слугувати підставою для неприйняття таких доказів при перевірці обставин справи.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції частково погоджується з доводами скаржника, про те, що наявними у справі письмовими доказами, доведено вину ОСОБА_2 у порушенні п. 16.13 ПДР України, зазначеного у протоколі серії ЕПР1 №178916 від 21.11.2024.

Враховуючи, що розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться у межах складеного протоколу відносно ОСОБА_2 доводи в запереченнях щодо наявності в діях водія ОСОБА_1 порушень ПДР України, не можуть бути предметом даного апеляційного розгляду. При цьому, на думку апеляційного суду, вказане не виключає можливість в іншому судовому провадженні, що розглядається Кам`янко-Бузьким районним судом Львівської області (справа № 446/2783/24), доведення та визнання вини ОСОБА_1 за складеним відносно нього протоколом про адміністративне правопорушення щодо вказаної ДТП.

Отже, висновок суду першої інстанції щодо недоведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є помилковим.

Пунктом 7 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Правовий аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що застосування п. 7 ч. 1 ст. 274 КУпАП можливе лише у випадку встановлення судом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні такого правопорушення провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 274 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина, як закінчення на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні адміністративного правопорушення.

За наведених обставин, суд апеляційної приходить до висновку про скасування постанови суду першої інстанції, визнання ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених статтею 38 КУпАП.

Інші доводи скарги цих висновків не спростовують, посилання ОСОБА_1 щодо його невинуватості у скоєнні вказаної ДТП мають бути предметом оцінки суду під час розгляду справи № 446/2783/24, а тому такі доводи апеляційний суд відхилив.

Керуючись ст. 38, 247, 289, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 22 січня 2025 року - скасувати.

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ) винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та закрити провадження у справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених статтею 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя _________________ Б.Б. Левенець