Провадження № 33/824/1968/2025 Доповідач у 2 інстанції Шроль В.Р.
Категорія ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2025 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду В.Р. Шроль, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 30 січня 2025 року, якою провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянкиУкраїни, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення, а

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 605 грн. 60 коп. судового збору,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу серії ЕПР1 №177865 від 20.11.2024 року ОСОБА_1 , 20 листопада 2024 року о 10 год. 20 хв., керуючи автомобілем «TOYOTA RAV4», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Харківське шосе в м. Києві, при перестроюванні не надала дорогу автомобілю «RENAULT MAGNUM», державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку вона мала намір перестроїтися, у наслідок чого сталося зіткнення транспортних засобів, чим порушила пп. 10.1 та 10.3 Правил дорожнього руху, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Згідно протоколу серії ЕПР1 №177857 від 20.11.2024 року ОСОБА_2 , 20 листопада 2024 року о 10 год. 20 хв., керуючи автомобілем «RENAULT MAGNUM», державний номерний знак НОМЕР_2 , з напівпричепом, державний номерний знак НОМЕР_3 , по вул. Харківське шосе в м. Києві, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та перед початком руху не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «TOYOTA RAV4», державний номерний знак НОМЕР_1 , котрий рухався в попутному напрямку, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив пп. 2.3.6 та 10.1 Правил дорожнього руху України, тобто скоїв правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою провадження в справі відносно ОСОБА_1 закрито, оскільки суддя дійшов висновку, що її вина в порушенні пунктів 10.1 та 10.3 Правил дорожнього руху не підтверджена наявними у справі доказами, у зв`язку з чим у діях останньої відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Цією ж постановою ОСОБА_2 визнано винуватим у порушенні вимог п.п.2.3-б, 10.1 ПДР, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 адвокат Панасюк І.І. просить постанову скасувати та ухвалити нове рішення, яким ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження відносно ОСОБА_2 закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм процесуального та матеріального права, а справу розглянуто без повного, всебічного та об`єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи.

Зазначає, що судом першої інстанції було порушено право на захист та справедливий судовий розгляд, оскільки належним чином про час та день розгляду справи ОСОБА_2 повідомлений не був, та справу розглянуто без його участі, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості надати свої пояснення та подати докази своєї невинуватості.

Крім того вказує, що суддею, в порушення вимог закону, було об`єднано дві справи про адміністративне правопорушення №753/23308/24 та №753/23315/24, у зв`язку з тим, що дані справи стосуються однієї дорожньо-транспортної пригоди, проте КУпАП передбачає можливість об`єднання кількох справ в одне провадження, якщо вони стосуються одного правопорушника, а не однієї події за участю різних правопорушників.

Вважає, що судом першої інстанції не було надано належної правової оцінки діям водія автомобіля «TOYOTA RAV4» ОСОБА_1 , а саме не враховано той факт, що водій автомобіля «TOYOTA RAV4» змінюючи напрямок руху вліво, не виконав вимог Правил дорожнього руху, зокрема п.2.3. б, п.2.3.д, п.9.4.,п.10.1.,п.10.3.,п.10.4.

Також вказує, що судом не було враховано той факт, що покази водія автомобіля «TOYOTA RAV4» ОСОБА_1 не відповідають реальній дорожній обстановці. Зокрема те, що в постанові вказано, що ОСОБА_1 показала суду, що автомобіль «RENAULT MAGNUM» в`їхав в ліву задню бокову частину автомобіля «TOYOTA RAV4» під її керуванням, в той час, як контакт в дійсності відбувся із передньою лівою дверкою автомобіля «TOYOTA RAV4», що доказує той факт, що саме автомобіль «TOYOTA RAV4» спробував перестроїтись на смугу руху автомобіля «RENAULT MAGNUM» в той час коли той рухався своєю смугою.

Зазначає що судом першої інстанції не вірно трактовано зміст пояснень ОСОБА_2 , які він давав поліцейському на місці ДТП, оскільки окремі його слова вирвані з повного контексту пояснень. Зокрема, суд проігнорував твердження ОСОБА_2 , що водій автомобіля «TOYOTA RAV4» не надав йому переваги в русі та під`їхав йому під праве крило « у сліпу зону».

Крім того, апеляційна скарга містить у собі клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, зазначає про те, розгляд справи відбувся без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, зі змістом постанови ознайомився лише 25 лютого 2025 року, після того як Дарницьким районним судом було надано доступ до електронної справи.

У відповідності до вимог ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом 10 днів з дня винесення постанови.

З матеріалів справи вбачається, що постанова винесена 30.01.2025 року, а апеляційна скарга на неї подана 04.03.2025 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Вважаю, що захиснику особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, слід поновити строк на апеляційне оскарження постанови, оскільки розгляд справи відбувся без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та копія постанови в строк, передбачений ст. 285 КУпАП, не була вручена ні ОСОБА_2 , ні його захиснику, у зв`язку з чим причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови слід визнати поважними.

Заслухавши захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , який підтримав апеляційну скаргу, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, вважаю апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається із змісту постанови, суддя обґрунтував винуватість ОСОБА_2 та невинуватість ОСОБА_1 наявністю доказів, які містяться у: протоколах про адміністративні правопорушення, схемі ДТП, письмових поясненнях ОСОБА_2 , наданих на місці події, поясненнях ОСОБА_1 в судовому засіданні, фотокартках з місця події.

Як пояснювала ОСОБА_1 , вона, керуючи легковим автомобілем, виїхала з другорядної дороги на у крайню праву смугу головної дороги, яка мала три смуги руху в одному напрямку і рух по якій здійснювався в умовах «тягнучки». Потім перестроїлася у середню смугу руху, у якій стояв вантажний автомобіль, і зупинилася. Несподівано вантажний автомобіль розпочав рух та в`їхав у її транспортний засіб, який перебував у стоячому положенні попереду вантажного автомобіля під кутом, Після зіткнення вона від`їхала з місця зіткнення трохи вперед, що б не заважати іншим учасникам дорожнього руху.

З письмових пояснень водія вантажного автомобіля ОСОБА_2 вбачається, що на місці події він власноруч зазначав про те, що рухався у середній смузі руху по головній дорозі в умовах «тягнучки», несподівано з другорядної дороги виїхав легковий автомобіль, який не надав йому переваги у русі, намагаючись перестроїтися відразу у середню смугу руху, та в`їхав під праве крило «в сліпій зоні».

Із схеми дорожньо-транспортної події вбачається, що місце зіткнення транспортних засобів перебуває на середній смузі руху, попереду вантажного автомобіля. На звороті схеми ДТП зазначені пошкодження лівої частини легкового автомобіля та передньої правої частини вантажного автомобіля.

Зазначені обставини підтверджені також і наданими фотокартками, на яких зображені пошкодження транспортних засобів після ДТП, та їх місце розташування після події.

Як вбачається з протоколу, водію легкового автомобіля ОСОБА_1 інкриміновано порушення вимог пп. 10.1 та 10.3 Правил дорожнього руху, зокрема те, що вона при перестроюванні не надала дорогу автомобілю «RENAULT MAGNUM», державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку вона мала намір перестроїтися.

Також з протоколу, складеного щодо ОСОБА_3 , вбачається, що останньому інкриміновано порушення вимог п.п.10.1 , 2.3.б ПДР, а саме, те, що він не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та перед початком руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху.

Пунктом 10.1 ПДР передбачено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

У пункті 10.3 ПДР зазначено, що у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.

Пунктом 2.3.б ПДР на водія покладений обов`язок бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Різнобіжність версій водіїв полягає у тому, що водій вантажного автомобіля зазначав, що на смугу руху його автомобіля в умовах «тягнучки» виїхав легковий автомобіль у той час, коли вантажний автомобіль перебував у русі, а водій легкового автомобіля зазначала про те, що вона перестроїлася і зупинилася поперед вантажним автомобілем, у той час, коли останній перебував у нерухомому стані.

Схема дорожньо-транспорної події та фотокартки події не містять переконливих доказів щодо механізму ДТП з огляду на ті обставини, що легковий автомобіль був переміщений з місця зіткнення транспортних засобів.

Протоколи про адміністративні правопорушення, складені поліцейським також не мають даних, які б об`єктивно підтверджували механізм дорожньо-транспортної пригоди.

Характер пошкоджень транспортних засобів не дають відповіді на те, чи перебував у нерухомому стані чи рухався вантажний автомобіль після виїзду легкового автомобіля на його смугу руху.

Суддя суду першої інстанції дійшов висновку про недоведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні п.п.10.1,10.3 ПДР, фактично визнавши відсутність об`єктивних доказів.

Вважаю рішення судді таким, що ґрунтується на матеріалах провадження.

Доводи апеляційної скарги про те, що суддя не надав оцінки порушенням ОСОБА_1 вимог п.п.2.3-б), 2.3-д), 9.4, 10.4 ПДР є безпідставними, оскільки суддя розглядає справу про адміністративне правопорушення виключно у межах складеного протоколу, яким ОСОБА_1 не було інкриміновано порушення зазначених вище вимог ПДР.

Також не є порушенням вимог КУпАП і об`єднання в одне провадження справ про адміністративні правопорушення щодо різних осіб, які причетні до дорожньо-транспортної події, і така позиція узгоджується з роз`ясненнями, наданими Постановою Пленуму Верховного Суді України №11 від 11.06.2004року «Про окремі питання, що виникають при застосування судами положень ст.276 Кодексу України про адміністративні правопорушення».

Проте, доводи апеляційної скарги про відсутність допустимих і належних доказів винуватості ОСОБА_2 є слушними.

Так, висновки судді про винуватість ОСОБА_2 у порушенні вимог п.п.10.1, 2.3-б ПДР фактично ґрунтуються лише на показаннях ОСОБА_1 про механізм дорожньо-транспортної пригоди, які не можуть бути визнані об`єктивними, як не можуть бути визнані об`єктивними і письмові пояснення ОСОБА_2 .

Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Інших доказів, які б могли переконливо довести винуватість ОСОБА_2 у порушенні вимог п.п.10.1, 2.3-б ПДР, особа, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, до матеріалів справи не долучила.

За таких обставин постанова судді в частині притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП ОСОБА_2 підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Дарницького районного суду районного суду м. Києва від 30 січня 2025 року.

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Дарницького районного суду районного суду м. Києва від 30 січня 2025 року щодо ОСОБА_2 скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

В іншій частині постанову залишити без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В. Р. Шроль