Єдиний унікальний № 946/2549/25
Провадження № 3/946/861/25
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 травня 2025 року м.Ізмаїл

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Караман К.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Головного управління ДПС в Одеській області ДПС України, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Татарбунарським РВ УМВС України в Одеській області 24.04.1996, РНОКПП НОМЕР_2 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

Згідно з даними протоколу про адміністративне правопорушення № 13/15-32-07-04-13 від 28.03.2025, при проведенні перевірки ТОВ «ШУТ» (Одеська область, м. Ізмаїл, вул.Придунайська, 28), встановлено, що головним бухгалтером ТОВ «ШУТ» - ОСОБА_2 вчинено правопорушення, а саме: порушено абз. б) п. 200.4 ст. 200 абз. в) пункту п. 200.14 ст. 200 ПКУ від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями), «Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 28.01.2016 № 21 (із змінами та доповненнями), в результаті чого відмовлено у наданні бюджетного відшкодування в сумі 97375 грн за січень.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні вказаного правопорушення не визнала, та пояснила, що при складанні податкової звітності була впевнена, що зробила все відповідно до зазначених норм Податкового кодексу України. Безумовним є факт, що підприємство має право на бюджетне відшкодування. Відповідно до Акту перевірки, таке право виникло в лютому, а не в січні 2025 року. Податкова декларація за січень нею подавалася в лютому місяці. Тобто, на момент подання податкової звітності, підприємство вже мало право на бюджетне відшкодування. Якщо вона і припустилася помилки при складанні податкової звітності, то сталося це з необережності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, та вирішення її в точній відповідності з законом.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків тощо. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, в тому числі: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, зокрема, суть адміністративного правопорушення.

Суд звертає увагу, що відповідно до чинного законодавства України протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і основним джерелом доказів у справі, оскільки саме він має містити повні та точні відомості про вчинення правопорушення, його кваліфікацію, дані про потерпілих, свідків, якщо вони є. Саме протокол про адміністративне правопорушення є документом, в якому формулюється суть правопорушення.

Протокол складається у кожному випадку виявлення адміністративного правопорушення, він є єдиною формою документу, в якому фіксується факт вчинення допущеного порушення.

При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол.

Обставини правопорушення повинні бути викладені в протоколі конкретно, з належним формулюванням складу адміністративного правопорушення відповідно до змісту диспозиції статті (частині статті) КУпАП, що передбачає відповідальність за його вчинення.

Так, частиною 1 статті 163-1 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Норма ч. 1 ст. 163-1 КУпАП є бланкетною, а тому у протоколі повинно бути зазначено обставини правопорушення.

Належне складання протоколу про адміністративне правопорушення, який у порядку ст. 251 КУпАП, є одним із доказів у справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на посадову особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд. Тобто при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, посадова особа, яка його складає, зобов`язана зазначати конкретно в чому саме полягало адміністративне правопорушення, що прямо витікає з диспозиції статті, і це є обов`язковим.

Між тим, у порушення вимог ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення № 13/15-32-07-04-13 від 28.03.2025, не конкретизовано, у чому саме полягало порушення ОСОБА_1 встановленого порядку заповнення і подання податкової звітності. Фактично об`єктивна сторона правопорушення в протоколі не розкрита.

Згідно зі ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року, Європейський Суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, а тому відсутні підстави для притягнення останньої до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням вказаного, суд дійшов висновку, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 247, 283-285 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду

Одеської області К.В. Караман