Справа № 932/3205/25
Провадження № 3/932/1235/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 року Суддя Шевченківського районного суду міста Дніпра Орчелота А.В., за участю: секретаря Теліціної О.О., захисника Бутенка Д.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з ВП №2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , якому роз`яснені права згідно ст.ст.10, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП,

за ч.1 ст.130КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Водій ОСОБА_1 17 лютого 2025 року о 12 годині 20 хвилин на трасі Слов`янськ-Донецьк-Маріуполь 32 км +200 м, керував транспортним засобом «Renault Trafic» номерний знак НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 6810 та у встановленому законом порядку у найближчому медичному закладі категорично відмовився в присутності двох свідків. Від керування усунений. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130КУпАП.

В судовому засіданні:

були дослідженні письмові докази, в тому числі надані стороною захисту, а також відтворено доданий до матеріалів відеозапис події, яка мала місце: 17 лютого 2025 року о 12 годині 20 хвилин у Донецькій області, траса Слов`янськ-Донецьк-Маріуполь 32 км +200 м.

В судове засідання, призначене на 08.05.2025 року особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом надіслання телефонограми, яку отримав особисто. Причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань про перенесення та відкладення розгляду справи не надав.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Бутенко Д.В.:

в судовому засіданні просив справу відносно ОСОБА_1 розглянути за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів (фото, відеозйомка, пояснення свідків), які б свідчили про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом; наданий до суду відеозапис фіксації не є безперервним, переривається, дата не збігається; оптичний диск із відеозаписом не містить цифрового підпису як автора так і особи, уповноваженої на виготовлення даних копій; дії працівників поліції, а саме: опитування свідків на відеозаписі не зафіксовано; в поясненнях свідків не відображений час вчинення правопорушення; ОСОБА_1 не були роз`ясненні його права та обов`язки.

Крім того, захисник ОСОБА_1 - адвокат Бутенко Д.В. надав суду письмові пояснення ОСОБА_1 , відібрані відповідно до протоколу отримання відомостей в порядку ст.20Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» де ОСОБА_1 показав наступне:

17.02.2025 близько 11:20 години його було зупинено військовослужбовцем на блок посту, що розтошований на 32 км. + 200 м автодороги «Слов`янськ Донецьк - Маріуполь». Даний військовий попросив його прийняти ліворуч, після чого до нього підійшов працівник поліції та попросив у нього паспорт громадянина України для перевірки анкетних даних, на що він погодився та передав йому документи. Далі підійшов ще один працівник поліції і почав його звинувачувати, що він вживав алкогольні напої та покликав ще двох працівників поліції на той момент він вийшов зі свого автомобіля і спілкувався з ними на вулиці. Далі один з працівників поліції йому повідомив, щоб вони в нього не забирали його автомобіль потрібно буде відмовитись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, щоб не їхати у лікувальний заклад, а за це вони в нього не будуть вилучати посвідчення водія і впишуть у протокол його паспорт. Він вимушений був погодитись на їхні умови так як в його автомобілі знаходився товар інших людей. Після чого працівник поліції попросив його сісти в автомобіль і відігнати його в сторону та почав фільмувати факт його руху. Далі вони с працівниками поліції пішли до приміщення, яке розташоване на даному блокпості де вони почали складати на нього протокол та заповнювати пояснення, що йому було не зрозуміло. Через деякий час працівник поліції завів до приміщення жінку та чоловіка та в заповнені пояснення вписав їхні анкетні данні. Після чого вони всі вийшли на вулиці де працівник поліції повідомив йому, що б він відмовився від проходження огляду під відеозапис так як вони раніше домовлялись. Також працівники поліції на нього ще склали постанову за відсутність посвідчення водія яке було при ньому ну так як вони йому повідомили раніше щоб він вказав що в нього його немає.

Вислухавши захисника, ретельно дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, відтворивши та переглянувши відеозапис зафіксованої події, дістаю наступних висновків.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР№1 №249325 від 17.02.2025 року, дані, відображені в якому, враховуючи положення ст.251КУпАП, є доказом того, що 17 лютого 2025 року о 12 годині 20 хвилин на траса Слов`янськ-Донецьк-Маріуполь 32 км +200 м керував транспортним засобом «Renault Trafic» номерний знак НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager-6810 та у встановленому законом порядку у найближчому медичному закладі категорично відмовився в присутності двох свідків. Від керування усунений. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130КУпАП.

Отже, в протоколі зазначено місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення. Також протокол про адміністративне правопорушення містить відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395 (зі змінами та доповненнями, далі Інструкція), особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

ОСОБА_1 таким правом скористався та в протоколі про адміністративне правопорушення в графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» власноручно зазначив, що «з протоколом згоден».

В протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63Конституції України та ст.268КУпАП.

ОСОБА_1 підписав протокол про адміністративне правопорушення без будь-яких застережень.

Даний протокол підписано також свідками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ..

Таким чином, складений працівником поліції щодо ОСОБА_1 протокол відповідає вимогам ст.256КУпАП, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила.

Законом України від 16.02.2021 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху», внесені зміни, зокрема до ст.266КУпАП, що набрали чинності 17.03.2021 року, та з цього часу закон надає можливість поліцейським під час проведення огляду осіб застосовувати технічні засоби відеозапису, та лише в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

При цьому, логічне тлумачення положень ч.2 ст.266КУпАП дає підстави вважати, що застосування поліцейськими технічних засобів відеозапису є належним та допустимим доказом під час провадження у справах за ч.1 ст.130КУпАП, не залежно від того, чи технічними засобами відеозапису зафіксовано сам огляд особи на стан сп`яніння, що проводився на місці, чи такими засобами зафіксовано відмову особи від огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Залучення свідків до огляду на стан сп`яніння, а так само фіксації відмови водія від огляду, є обов`язковим лише у разі неможливості застосування поліцейськими технічних засобів відеозапису.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідно до яких, в їх присутності, водій ОСОБА_1 на вимогу працівника поліції пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестера відмовився, як і відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

У суду відсутні підстави не довіряти або сумніватись в правдивості та об`єктивності показів свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оскільки свідки були ознайомлені з їх правами та обов`язками. Їх пояснення підтверджуються змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР№1 №249325 від 17.02.2025 року, який є належним та допустимим доказом у справі, та який вони також підписали без жодних застережень.

При цьому суд враховує і те, що не зважаючи на те, що письмові пояснення свідків складені не ними власноручно, в них зазначено, що вони з їх слів записані вірно та ними прочитані. Ці записи зроблені свідками власноручно.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджується, й не тільки поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також відеозаписом та письмовими поясненнями ОСОБА_1 , який фактично не заперечував факт його відмови від проходження огляду, а тільки конкретизував підстави такої відмови.

Підтверджений матеріалами справи і факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, як письмовими поясненнями останнього, підписаними ним власноручно так і відеозаписом, на якому зафіксовано факт керування автомобілем ОСОБА_1 безпосередньо перед його зупинкою працівниками поліції.

Крім того, факт керування ОСОБА_1 17 лютого 2025 року о 12 годині 20 хвилин транспортним засобом підтверджений долученою до матеріалів справи копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4092068 від 17 лютого 2025 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.126КУпАП, відомостей, що вказана постанова ОСОБА_1 чи його захисником в установлений строк і порядок оскаржувалася та/або скасована, протягом усього часу розгляду справи суду не надано.

Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції в повній мірі дотримано вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я №1452/735 від 09.11.2015 року, приписами якої встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів.

Так, відповідно до Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, наявність у водія хоча б однієї вищевказаної ознаки сп`яніння є підставою для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння. Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, поліцейським у ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, про що зазначено поліцейським в протоколі.

За такого, поліцейським обґрунтовано було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Факт відмови ОСОБА_1 на вимогу працівника поліції пройти відповідно до встановленого законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі підтверджений дослідженим судом відеозаписом, проведеним працівниками поліції, на якому зафіксовано як працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і у медичному закладі, на що він відповів відмовою.

Так, з відеозапису вбачається, що працівником поліції в присутності двох свідків ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора ALCOTEST DRAGER 6810 та у встановленому законом порядку у медичному закладі, на що ОСОБА_1 відповів: «що відмовляється, пояснив, що зранку вживав сироп від кашлю». Після чого працівником поліції було роз`яснено, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130КУпАП.

Отже, дані протоколу про адміністративне правопорушення та зафіксовані відеозйомкою обставини узгоджуються з фактичними обставинами, встановленими судом, а саме, відмовою ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у передбаченому законом порядку.

Приймаючи до уваги посилання захисту на те, що документування на відео з бодікамери не є безперервним та про невідповідність відображеного часу на бодікамері поліцейського даним протоколу про адміністративне правопорушення, а відтак неналежність відеодоказу, суддя зазначає наступне.

Так, дійсно на долучених до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР№1 №249325 від 17.02.2025 року відеозаписах на табло з бодікамер вбачається, що їх час не співпадає із зазначеним часом події в протоколі про адміністративне правопорушення.

Перевіряючи наданий доказ, на якому ґрунтується інкриміноване правопорушення, суддя вважає необхідним звернути увагу на правові висновки, викладені у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Яременко проти України», де зазначено наступне:

«…Питання, яке Суд має вирішити, полягає у визначенні, чи було справедливим провадження у справі загалом, включаючи спосіб, у який були отримані докази. При цьому має бути оцінена відповідна "незаконність" і, якщо це стосується порушення іншого конвенційного права, має бути оцінений характер виявленого порушення (рішення "Хан проти Сполученого Королівства" і "Аллан проти Сполученого Королівства"). При цьому має бути врахована якість таких доказів і, зокрема те, чи породжують обставини, за яких вони були отримані, будь-який сумнів щодо їхньої достовірності й точності…».

Так, Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях указує, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Тобто, положення вказаного Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

При перегляді вказаних відеозаписів, судом встановлено, що досліджені відеозаписи є інформативними і на них зафіксовано керування ОСОБА_1 транспортним засобом, його зупинка, а також відмова ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у медичному закладі.

Заперечення захисника щодо зазначення дати та часу на відеофайлах суд до уваги не бере, оскільки час зазначений на відеозаписах, який не збігається з часом зазначеним у протоколі вважає несуттєвими, оскільки вони жодним чином не спростовують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130КУпАП, а підтверджується іншими належними та допустимими доказами наявними в матеріалах справи в їх сукупності. Вказане свідчить лише на невірне налаштування даних годинника та дати бодікамери, але жодним чином не спотворює та не впливає на вірне відображення всіх обставин справи в протоколі про адміністративне правопорушення

Крім того, хоча відеозапис з бодікамери працівника поліції є не безперервним, проте будь-якого підроблення, псування чи спотворення запису під час судового розгляду не виявлено. Не зазначає про таке і сторона захисту та не спростовує події, зафіксовані на відеозаписі та те, що під час події, яка міститься на відеозаписі присутній саме ОСОБА_1 , в той день та час, відповідно до обставин зазначених за фабулою протоколу. В будь-якому випадку, поліцейські пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в присутності двох свідків, що навіть за відсутності відеозапису є достатнім доказом вчиненого правопорушення відповідно до ст.266КУпАП.

До того ж, відеозапис не є єдиним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Він узгоджується з протоколом про адміністративне правопорушення та іншими матеріалами справи.

Посилання захисту про те, що на відеозаписах відсутні цифрові підписи як їх автора так і особи, уповноваженої на виготовлення даних копій, отже вважав оптичний диск таким, що не містить жодних доказів, суд вважає безпідставними, оскільки наявність електронного примірника документа допускається відповідно до ст.7Закону України Про електронні документи та електронний документообіг, де кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа. Наданими матеріалами не спростовано, що відеозапис було здійснено під час зупинки ОСОБА_1 на нагрудний відеореєстратор, крім того, при копіюванні будь-якого файлу на інший носій, в разі відсутності інших маніпуляцій, отримується похідний файл з тими самими даними, що і вихідний, вихідний та похідний файли відрізняються лише атрибутами, а саме датою та часом створення файлів.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29 березня 2021 року (справа № 554/5090/16-к, провадження № 51-1878кмо20), ототожнення електронного доказу як засобу доказування та матеріального носія такого документа є безпідставним, оскільки характерною рисою електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. У випадку зберігання електронного документа на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа. До того ж, КУпАП не містить норм, які передбачають обов`язок подання відповідних доказів з використанням електронного цифрового підпису.

Крім того, доводи захисника, що з боку працівників поліції було здійснено психологічний тиск на ОСОБА_1 не мають під собою підґрунтя та спростовуються матеріалами відеозапису, на якому факти здійснення тиску працівниками поліції на ОСОБА_1 відсутні, будь-яких інших доказів тиску на нього працівниками поліції ОСОБА_1 не надав, тому такі доводи необхідно оцінювати критично. Відомостей про те, що він звертався з цього приводу до органів які здійснюють розслідування злочинів з боку правоохоронних органів суду не надано.

Суд критично оцінює письмові пояснення ОСОБА_1 «щоб вони в нього не забирали його автомобіль потрібно буде відмовитись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, щоб не їхати у лікувальний заклад, а за це вони в нього не будуть вилучати посвідчення водія і впишуть у протокол його паспорт», оскільки вони спростовуються довідкою до протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР№1 №249325 від 17.02.2025 року, відповідно до якої за обліками Національної поліції України, водійське посвідчення ОСОБА_1 не знайдено.

Таким чином, дані протоколу про адміністративне правопорушення та зафіксовані відеозйомкою обставини узгоджуються з фактичними обставинами, встановленими судом, а саме, відмовою ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у передбаченому законом порядку.

Інші доводи захисника суд відхиляє, вважає їх способом захисту та такими, що не є суттєвими і не мають своїм правовим наслідком визнання протоколу чи інших матеріалів справи недопустимими доказами.

За приписами ст.252КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.256КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Статтею 280КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За ч.1 ст.130КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За пунктом 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За правилами ч.2 ст.251КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно приписів ст.245КУпАП - аналізуючи надані та досліджені матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши поясненнями осіб, які були допитані, відтворивши та переглянувши відеозаписи, приймаючи та оцінивши перелічені вище докази в їх сукупності, приходжу до переконання, що подія адміністративного правопорушення мала місце, а провина особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення повністю доведена, оскільки в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та категорична відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, як на місці зупинки за допомогою газоаналізатора ALCOTEST DRAGER 6810 так і у встановленому законом порядку у медичному закладі.

За вищенаведеним, вважаю, що підстав для звільнення від адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , не вбачається. Клопотання захисника Бутенко Д.В. про закриття провадження у справі, разом із доданими до нього матеріалами, жодним чином не спростовують надані суду, особою уповноваженою на складання протоколу докази, а позиція сторони захисту розцінюються судом як самозахист задля уникнення адміністративної відповідальності, оскільки проаналізував вищезазначені нормативно правові акти та вимоги діючого законодавства, достеменно вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР№1 №249325 від 17.02.2025 року складений відносно ОСОБА_1 та додані до нього матеріали, відповідають вимогам вищенаведеної Інструкції та складені у відповідності із нормами передбаченими КУпАП.

Вина водія ОСОБА_1 у порушені п.2.5ПДР України за, що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130КУпАП, відповідно до ч.1 ст.251КУпАП та за приписами ст.252КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення ЕПР№1 №249325 від 17.02.2025 року, складеним відносно ОСОБА_1 про порушення останнім п.2.5ПДР України, відеозаписом зафіксованої події поліцейськими, а також іншими матеріалами справи про адміністративне правопорушення, які, повною мірою були дослідженні в судовому засіданні у відповідності до ст.245КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення, враховуючи дані щодо особи ОСОБА_1 , з метою його виховання, як особи, яка вчинила адміністративні правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, вважаю необхідним накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу та враховуючи позицію об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду викладену у постанові ККС ВС від 4 вересня 2023 року у справі № 702/301/20 (провадження № 51-944кмо23) застосувати до ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Згідно із ст.40-1КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

З урахуванням положень п.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,2% прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на час ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, тобто 605 гривень 60 копійок.

Керуючись ст.ст. 40-1, 130 ч.1, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 - визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Штраф слід перерахувати на рахунок (IBAN) UA0004001, код отримувача , банк отримувача Казначейство України (ЕПА), ККДБ: 21081300, призначення платежу - адміністративний штраф, призначення платежу: протокол серії ЕПР№1 №249325 від 17.02.2025 року.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок, який перерахувати на рахунок (IBAN) UA0026001, код отримувача , банк отримувача Казначейство України (ЕПА), код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладання штрафу.

В порядку примусового виконання відповідно до положень ст.308 КУпАП, в разі несплати правопорушником штрафу у строк, штраф стягується у подвійному розмірі на користь держави.

На постанову може бути подана апеляційна скарга особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Дніпра протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Шевченківського

районного суду

міста Дніпра А.В. Орчелота