Справа № 466/1394/25 Головуючий у 1 інстанції: Єзерський Р. Б.
Провадження № 33/811/551/25 Доповідач: Головатий В. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2025 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду Головатий В. Я. за участю захисника Романенка В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Романенка В.О. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 20 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП,

встановив:

постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 20 березня 2025 року ОСОБА_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 (десяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень.

Відповідно до постанови суду, при проведенні планової виїзної документальної перевірки ТзОВ «Паливна компанія «Титан», , місцезнаходження: м. Львів, вул. Золота, 18/27, ОСОБА_1 , яка є головним бухгалтером у ТзОВ «Паливна компанія «Титан», вчинила правопорушення, яке полягає у веденні податкового та бухгалтерського обліку з порушенням встановленого порядку, що призвело до заниження податку на прибуток у сумі 1189423 грн. та завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування у сумі 2265093 грн., а саме: п.5, п. 6, п. 7, п. 19 П(с)БО №16, п.п. 134.1.1, п. 134.1 ст. 134, пр. 135.1 ст. 135, п. 137.1 ст. 137 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, згідно витягу з Акта перевірки від 30.12.2024 №53370/13-01-07-03/44371390, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

На зазначену постанову захисник Романенко В.О. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.п. 1, 7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, а також закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що правопорушення, зафіксоване у протоколі про адміністративне правопорушення, не є триваючим, оскільки Головне управління ДПС у Львівській області здійснювало перевірку ТзОВ «Паливна компанія «Титан» за період з 16.04.2021 по 30.09.2024, з останнього дня якої пройшов трьохмісячний термін накладення стягнення. Зазначає, що суд прийшов до помилкового висновку про те, що вказане порушення тривало протягом 2022-2024 років, оскільки головний бухгалтер впродовж 2023-2024 років неодноразово (щокварталу) подавала відповідні податкові декларації, що свідчить про те, що це кілька одноразових дій, а не одне триваюче правопорушення. Звертає увагу, що ОСОБА_1 є головним бухгалтером лише з 02.11.2023, а відтак не може нести відповідальність за дії, які тривали до цього часу. Крім того, зазначає, що висновки акту перевірки, який є єдиним доказом у справі, не є достовірними і на даний момент оскаржуються в адміністративному порядку.

Заслухавши доводи захисника Романенка В.О., який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначених вимог закону суд першої інстанції не дотримався.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, при проведенні планової виїзної документальної перевірки ТзОВ «Паливна компанія «Титан», , місцезнаходження: м. Львів, вул. Золота, 18/27, ОСОБА_1 , яка є головним бухгалтером у ТзОВ «Паливна компанія «Титан», вчинила правопорушення, яке полягає у веденні податкового та бухгалтерського обліку з порушенням встановленого порядку, що призвело до заниження податку на прибуток у сумі 1189423 грн. та завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування у сумі 2265093 грн., а саме: п.5, п. 6, п. 7, п. 19 П(с)БО №16, п.п. 134.1.1, п. 134.1 ст. 134, пр. 135.1 ст. 135, п. 137.1 ст. 137 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, згідно витягу з Акта перевірки від 30.12.2024 №53370/13-01-07-03/44371390, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Диспозиція ч. 1 ст. 163-1 КУпАП визначає склад адміністративного правопорушення, що полягає у відсутності податкового обліку, порушенні керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Суб`єктами вказаного адміністративного правопорушення є керівники та інші посадові особи підприємств, установ, організацій, зокрема, головні бухгалтери.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на посаді головного бухгалтера лише з 02.11.2023 року, що підтверджується наказом про призначення №19 від 01.11.2023 року.

Натомість, на посаді головного бухгалтера з 12.09.2022 року по 31.10.2023 року перебувала ОСОБА_2 , що підтверджується наказом про призначення №7 від 09.09.2022 та наказом про звільнення №18 від 31.10.2023 року.

Вказане свідчить про те, що ОСОБА_1 не перебувала на посаді головного бухгалтера до 02.11.2023 року, а відтак не може нести відповідальність за дії, які тривали до цього часу та описані в протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема, за порушення протягом 2022 року та до листопада 2023 року, оскільки не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Водночас, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про те, що вказане порушення тривало протягом 2022-2024 років та є триваючим, з огляду на наступне.

Так, Верховний Суд у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 804/401/17 зазначив, що триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідні податкові декларації з податку на прибуток підприємств, порушення подачі яких інкримінується ОСОБА_1 , головним бухгалтером подаються щоквартально, а відтак кожна подача такої декларації є окремою одноразовою дією, за наслідками якої може бути одне правопорушення та складено один протокол про адміністративне правопорушення, а не одне триваюче правопорушення за наслідками подачі декларацій на протязі трьох років.

Вказане підтверджується тим, що за протоколом про адміністративне правопорушення розмір заниженого податку на прибуток становить 1189423 грн., що є сумою занижених податків за наслідками подачі податкових декларацій протягом 2022-2024 років.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, є недоведеною.

Крім того, зміст постанови судді про притягнення особи до адміністративної відповідальності має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283-284 КУпАП.

Зокрема, постанова місцевого суду повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи.

У мотивувальній частині постанови, у разі визнання особи винуватою, зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків правопорушення, форми вини і мотивів правопорушення, що не було зазначено судом першої інстанції у оскаржуваній постанові, зокрема, не встановлено часу вчинення правопорушення.

Крім цього, у постанові необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення доказів, на які посилається правопорушник.

Відтак, апеляційний суд вважає, що при розгляді даної справи судом першої інстанції не дотримано вищенаведених вимог закону, що призвело до неповного з`ясування обставин справи.

Наведене, на думку апеляційного суду, свідчить про те, що суд першої інстанції не дотримався принципів повноти та об`єктивності судового розгляду, що є самостійною підставою для скасування судового рішення.

Тому, за наявності вищевказаних обставин, вважаю, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

апеляційну скаргу захисника Романенка В.О. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 20 березня 2025 року скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з недоведеністю вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду Головатий В.Я.