Справа № 686/8752/25
Провадження № 3/686/2828/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.25

30 квітня 2025 року м. Хмельницький

Суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області Бурка С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, військовослужбовця, учасника бойових дій,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Поліцейським ВП № 2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області Стойком В.С. було складено протокол серії ЕПР№1 № 279167 від 23.03.2025 р., за яким ОСОБА_1 ставиться у вину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, зокрема те, що останній «о 01 год. 30 хв. 23.03.2025 р. в с.Гелетинці Хмельницького району Хмельницької області, по вул.Центральній,24, керував моноблоком «Zuber» з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей) та, в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці події та в медичному закладі відмовився».

ОСОБА_1 , будучи своєчасно сповіщеним про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило, у відповідності до ч.1 ст.268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд розглядає справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи та допитавши свідка ОСОБА_2 , суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю, за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, з огляду на таке.

Відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством (ч. 1). Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2).

Однією з підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції саме особою, яка керує транспортним засобом з ознаками вказаного сп`яніння. Тобто, за змістом цього закону до адміністративної відповідальності може бути притягнуто особу тільки тоді, коли вона керувала транспортним засобом із наявними у неї ознаками алкогольного сп`яніння та відмовилася від проходження огляду у встановленому чинним законодавством порядку.

Такий порядок визначений ст.266 КУпАП, «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі Порядок) та «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція).

Відповідно до цих нормативних актів, оглядові підлягають лише водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. Сам огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб, поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису. А в разі неможливості застосування таких засобів, огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (ч.2 ст.266 КУпАП, п.п. 2-4 Порядку, п.п.2, 6 Розділу І, п. 6 Розділу ІІ Інструкції).

І лише у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, але не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський, із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч.ч.3-4, 6 ст.266 КУпАП, п.п. 6-8 Порядку, п. 7 Розділу І Інструкції).

Огляд же особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, вважається недійсним (ч. 5 цієї статті).

Згідно з ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На обґрунтування вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, працівником поліції надано: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 279167 від 23.03.2025 року; направлення на огляд водія транспортного засобу, з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23.03.2025 р.; розписку про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу; письмові пояснення ОСОБА_2 ; рапорт працівника поліції та відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції.

Натомість, будь-які достовірні докази, які б підтверджували викладені у вказаному протоколі обставини та факт вчинення ОСОБА_1 , у зазначенні в цьому протоколі час і місці, адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у матеріалах справі відсутні.

Так, у судовому засіданні була допитана свідок ОСОБА_2 , яка фактично заперечила викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини та надала показання про те, що пізно ввечері 22.03.2025 р. вони, разом зі своїм чоловіком ОСОБА_1 , який є діючим військовослужбовцем, на керованому останнім мотоблоці «Zuber», повертались додому від родичів. ОСОБА_1 , який в той вечір алкогольних напоїв взагалі не вживав та був тверезий, при повороті на вул.Центральну у с.Гелетинці Хмельницького району Хмельницької області, очевидно саме через отримане у зоні бойових дій поранення, не зміг впоратися із керуванням їх транспортним засобом та допустив його перевертання, внаслідок чого мотоблок загорівся, а її чоловік травмувався та отримав опіки. Після того, як ОСОБА_2 та ОСОБА_1 потушили полум`я, вони близько 300 метрів від місця дорожньо-транспортної пригоди штовхали мотоблок, що не заводився, до свого будинку АДРЕСА_1 . У подальшому, ОСОБА_1 ліг відпочивати, і лише через дві години ОСОБА_2 , яка в той вечір перебувала у стані сильного алкогольного сп`яніння, помітила, що у її чоловіка важка травма голови, тому вона, злякавшись, викликала лікарів для надання медичної допомоги ОСОБА_1 . Лікарі прибули на виклик разом із працівниками поліції, які пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за місцем їх із ОСОБА_2 проживання та в медичному закладі, однак ОСОБА_1 , який хотів спати, відмовився від проходження такого огляду та від госпіталізації до лікарні, для надання необхідної йому медичної допомоги. Також, ОСОБА_2 підтвердила факт підписання нею, складених працівником поліції, письмових пояснень, значення яких вона у той час не розуміла. Повідомлену неправдиву обставину (щодо факту керування її чоловіком ОСОБА_2 транспортним засобом після вживання алкогольних напоїв), про яку зазначено у письмових поясненнях ОСОБА_2 , остання обґрунтовує саме своїм станом сильного алкогольного сп`яніння, перебуваючи у якому, вона, обізлившись на чоловіка за відмову від надання йому медичної допомоги, оговорила ОСОБА_1 .

Вищеозначені показання ОСОБА_1 узгоджуються із дослідженими у судовому засіданні, здійсненими за допомогою нагрудних камер працівників поліції, відеозаписами, на яких дійсно зафіксовано факти: розташування мотоблоку, у нерухомому стані, на території домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ); спротив ОСОБА_2 , який знаходиться на ліжку, від надання йому необхідної медичної допомоги лікарями; встановлення працівниками поліції тих обставин, за яких ОСОБА_1 отримав травми, а також намагання з`ясувати у нетверезої, з її слів, ОСОБА_2 , де і коли саме її чоловік у нетверезому стані міг керувати транспортним засобом. Сам ОСОБА_1 , у ході опитування ОСОБА_2 та процесу оформлення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, спить, пояснень працівникам поліції не надає, а коли працівник поліції будить його та пропонує пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, останній дійсно відмовляється пройти такий огляд, мотивуючи відмову тим, що він втомлений і хоче спати. В подальшому, на відео зафіксовано процес відбирання письмових пояснень у ОСОБА_2 та складання працівником поліції протоколу про адміністративне правопорушення зі слів останньої. При цьому, вищевказані відеозаписи не містять фіксації факту керування ОСОБА_1 о 01 год. 30 хв. 23.03.2025 р. по вул.Центральній,24, у с.Гелетинці Хмельницького району Хмельницької області будь-яким транспортним засобом, у тому числі й мотоблоком, що очевидно працівником поліції помилково був іменований як «моноблок» (різновид комп`ютерної техніки). Окрім того, під відеофіксацію ОСОБА_2 повідомляла працівникам поліції про ту обставину, що вона з ОСОБА_1 , після дорожньо-транспортної пригоди, заштовхувала незаведений мотоблок додому, що також свідчить про те, що у вказаному у протоколі час та місці ОСОБА_1 не міг керувати транспортним засобом, двигун якого не працював.

Як видно із направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеного працівником поліції у незазначений час 23.03.2025 р. нібито за результатом проведеного, за допомогою «Драгер 68», працівником поліції огляду (не на місці зупинки транспортного засобу) ОСОБА_1 , у останнього виявлені ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя) і ці ознаки відмінні від тих, які були зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення. Разом з тим, у відповідній графі цього ж направлення зазначено про те, що ОСОБА_1 відмовився від такого огляду. Із досліджених в судовому засіданні відеозаписів вбачається, що працівники поліції до ОСОБА_1 , який знаходився на ліжку, близько не підходили та не здійснювали огляд останнього на стан алкогольного сп`яніння, тому відомості, зазначені у вказаному направленні, яке було складено не на місці зупинки транспортного засобу, про те, що у ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, суд вважає суперечливими, а саме направлення не належним та не достовірним доказом.

Наявні в матеріалах справи письмові пояснення ОСОБА_2 про те, що її чоловік ОСОБА_1 вживав алкогольні напої перед тим, як почав керувати транспортним засобом, від яких вона відмовилась у суді та які нічим не підтверджені, суд в силу положень ст. 129 Конституції України, ст. 2 КУпАП, ст.ст. 23, 87, 95 КПК України, визнає недопустимим та недостовірним доказом, а тому ці пояснення відхиляє.

Інших доказів які б належним чином могли б підтвердити факт керування ОСОБА_1 мотоблоком «Zuber», саме у зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення місці та час, з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей), та, відповідно, які б підтверджували факт відмови ОСОБА_1 від виконання (саме на місці зупинки транспортного засобу) законної вимоги працівника поліції щодо проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, до матеріалів справи не долучено.

Суд також враховує, що протокол про адміністративне правопорушення, згідно зі ст.251 КУпАП, - є лише доказом у справі, що, у сукупності із іншими доказами, відповідно до ст.252 КУпАП, підлягає оцінці, яка ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, як то регламентують положення ст.245 КУпАП. Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Отже, досліджені в судовому засіданні докази та обставини справи не дають можливість зробити висновок про те, що ОСОБА_1 , який відмовився від проходження запропонованого йому, з порушенням ст.266 КУпАП, огляду на стан алкогольного сп`яніння, дійсно, у зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення місці та час, керував транспортним засобом «Zuber», із ознаками алкогольного сп`яніння, оскільки належні докази, які б підтверджували вказані факти, у матеріалах справи відсутні.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи, в якому фактично формулюється обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення.

З урахуванням наведенного, оскільки в ході судового розгляду не встановлено жодних належних та достовірних доказів про порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5 Правил дорожнього руху, що останньому ставиться у вину, дані протоколу про адміністративне правопорушення, щодо наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння та відмови останнього від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, є недостовірними та спростовуються дослідженими судом доказами.

Відповідно до ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

З огляду на положення ст.62 Конституції України, ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 р. заява №926/08), суд приходить до висновку, що направлені до суду матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП не узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути почато, а почате підлягає закриттю в тому разі якщо, відсутня подія або склад адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, після аналізу всіх доказів по справі, суд тлумачить усі сумніви на користь особи, яка притягається до відповідальності, та приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки прямих, безспірних і безсумнівних доказів його вини, в ході судового засідання не здобуто та суду не надано, а тому провадження підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст.247, 283-285, 294 КУпАП, -

постановив:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, у зв`язку із відсутністю в його діях складу цього адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя