Справа № 139/332/25
Провадження № 3/139/132/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2025 року с-ще Муровані Курилівці

Суддя Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області Тучинська Н.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-8 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 (зареєстрований АДРЕСА_2 , не працюючого, громадянина України,

У С Т А Н О В И Л А:

06 травня 2025 року до Мурованокуриловецького районного суду з Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області надійшла справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-8 КУпАП, відносно ОСОБА_1 .

Так, із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 679555 від 21 квітня 2025 року слідує, що «17.04.2025 близько 9 год. по вул. Миру, 86 гр. ОСОБА_1 не виконав вимоги ТЗП від 09.04.2025 щодо заборони контактувати у будь-який спосіб із співмешканкою ОСОБА_2 , а саме: спілкувався з останньою».

ОСОБА_1 з`явився до суду в день надходження справи.

Під час розгляду справи в суді ОСОБА_1 пояснив, що він біля 15-ти років проживає у незареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 . Вони прийняли спільне рішення, що проживатимуть разом з батьком ОСОБА_2 , а його будинок вони використовують як дачу. Якогось разу ОСОБА_2 прийшла від своєї подружки напідпитку, почала до нього прискіпуватися, він не стримався і образив її нецензурними словами. Тоді ОСОБА_2 викликала поліцію і він на 10 днів перейшов жити до свого будинку. Однак, всі ці десять днів ОСОБА_2 , коли вип`є спиртного, телефонувала йому, а він відповідав на її дзвінки.

Потерпіла ОСОБА_2 на розгляд справи не з`явилася.

Розглянувши справу, приходжу до висновку, що перед судом не доведено винуватість ОСОБА_1 у вміненому йому правопорушенні з огляду на таке:

На ствердження факту вчинення ОСОБА_1 вміненого правопорушення суду надано:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 679555 від 21 квітня 2025 року,

- рапорт старшого інспектора-чергового Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області Гуліч В.П. від 18 квітня 2025 року про надходження від ПОГ СПОГ ВВГ капітана поліції Козубського І.В. повідомлення про порушення ОСОБА_1 тимчасового заборонного припсу з 15 до 18 квітня,

- терміновий заборонний припис стосовно кривдника № 401665,

- письмові пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в яких вони підтверджують факт спілкування, а також

- довідку-характеристику на ОСОБА_1 .

Стаття 251 КУпАП визначає, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення. Ці дані встановлюються зокрема, поясненнями свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Частиною 1 ст. 254 КУпАП передбачено, що при вчиненні адміністративного правопорушення складається протокол. За своїм призначенням адміністративний протокол є процесуальним документом, який з припущенням свідчить про вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, проступку. Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили, однак, виходячи з приписів статті 251 КУпАП, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Слід зазначити, що згідно висновку, який викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року (справа № 489/4827/16-а), рапорт працівника поліції не може вважатися об`єктивним доказом у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень. Крім того, такий рапорт є процесуальним документом який лише фіксує факт отримання повідомлення від заінтересованої особи, і не обов`язково у ньому викладено інформацію, яка відповідає дійсності. Така інформація має бути перевірена уповноваженою особою поліції. У даному випадку ПОГ СПОГ ВВГ Козубський І.В. заявив про правопорушення і сам склав протокол, відбирав пояснення.

Доказом протиправної поведінки ОСОБА_1 , наслідками якої стало складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 173-8 КУпАП, мав би бути терміновий заборонний припис стосовно кривдника.

Однак, до суду подано ксерокопію бланка термінового заборонного припису стосовно кривдника № 401665, який містить лише відмітку про обраний захід термінового заборонного припису, його строк і дію, а також підписи особи та поліцейського. Дата термінового заборонного припису, дані про особу, яка винесла припис, постраждалу особу, а також про особу, щодо якої його винесено, у цьому документі відсутні.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За таких обставин направлені до суду матеріали та їх аргументація є сумнівними, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України № 39598/03 від 21.07.2011 року (стаття 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини).

Тож, враховуючи вищезазначене, не вбачаю можливості самостійно встановити факт події інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення лише на підставі протоколу без повного тексту термінового заборонного припису стосовно кривдника як належного і допустимого доказу.

Завданням кодексу про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Встановлені під час розгляду справи обставини не підтверджують достовірність викладених у протоколі даних про подію вміненого правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості. Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ. У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин. В рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998, ЄСПЛ визнав кримінально правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом. ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення. Так, в рішенні від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Враховуючи принцип презумпції невинуватості, відповідно до якого всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, приходжу до висновку, що поданими до суду матеріалами не доведено належними доказами подію вчинення ОСОБА_1 о 9-ій годині 17 квітня 2025 року невиконання термінового заборонного припису.

У разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю (п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП).

Керуючись п. 1 ст. 247, ч. 2 ст. 173-8, ст.ст. 221, 284, 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 173-8 КУпАП у зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Суддя: ___________