Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2025 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., з участю потерпілої ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 січня 2025 року щодо нього,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 (шість) місяців.

Також стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 605 грн. 60 коп. судового збору.

ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 21.12.2024 о 21 год. 27 хв. в м. Луцьку, по вул. Ковельській, 28 керуючи т/з Шкода Октавія н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем марки Шевроле Авео д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався попереду, чим порушив вимоги п.п.12.1, 13.1 ПДР, що кваліфіковано за ст.124 КУпАП. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди були отримані механічні пошкодження з матеріальними збитками.

07 лютого 2025 року через засоби поштового зв`язку ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суді в частині накладеного стягнення змінити та призначити стягнення за ст.124 КУпАП у вигляді штрафу. Обґрунтовуючи поважність причин пропуску цього строку, ОСОБА_2 вказує на те, що суд безпідставно розглянув справу за його відсутності, оскільки він звертався до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи, у зв`язку з проходженням служби в ЗСУ, однак таке клопотання задоволено не було. Також зазначає, що копію оскаржуваної постанови отримано його батьками лише 04 лютого 2025 року. Дані обставини, на його думку, свідчать про поважність причин пропуску цього строку. Вказує на те, що він вперше притягується до адміністративної відповідальності, проходить службу в лавах ЗСУ на посаді водія.

ОСОБА_2 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, хоча належним чином та завчасно повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується телефонограмою від 09.04.2025 (а.с.32). Жодних клопотань від нього про відкладення розгляду справи не надходило.

А тому відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП його неявка у судове засідання не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши потерпілу ОСОБА_1 , яка заперечувала подану апеляційну скаргу і просила постанову судді залишити без змін, доходжу висновку, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Доводи апеляційної скарги про те, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин є слушними та обґрунтованими, а тому строк на апеляційне оскарження постанови судді щодо ОСОБА_2 підлягає поновленню, так як він пропущений з поважних причин.

Відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно приписів ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Положеннями ст.280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 , дотримався.

Висновки судді про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку, належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.

Факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому висновок судді в цій частині апеляційним судом не перевіряється.

Є безпідставними доводи ОСОБА_2 про незаконність постанови судді в частині накладеного стягнення.

Так, адміністративне стягнення на ОСОБА_2 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, та в межах санкції ст.124 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Апеляційний суд не погоджується із твердженнями ОСОБА_2 про те, що до нього застосовано занадто суворий вид адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців, оскільки суд першої інстанції не врахував всі обставини, що пом`якшують відповідальність.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху, передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п.1.4 ПДР, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Пункт 1.9 ПДР передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, судом враховано, що ОСОБА_2 допустив грубе порушення правил дорожнього руху, а саме не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого сталась дорожньо-транспортна пригода.

Крім того, під час розгляду справи апеляційним судом потерпіла ОСОБА_1 зазначила, що ОСОБА_2 ніяких збитків, завданих в результаті ДТП їй на даний час не відшкодував, жодного разу не просив вибачення у неї та не цікавився станом її здоров`я після ДТП. Крім того пояснила, що на момент ДТП ОСОБА_2 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.

На думку апеляційного суду саме стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців в даному випадку буде законним та обґрунтованим.

Зазначений висновок суду відповідає завданням КУпАП, яким є зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Крім того, санкція статті 124 КУпАП передбачає стягнення у вигляді накладання штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Таким чином, застосований судом першої інстанції до ОСОБА_2 , вид стягнення у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортними засобами строком на 6 місяців, згідно ст.124 КУпАП не є найсуворішим.

Також слід зазначити, що ОСОБА_2 не надав доказів того, що позбавлення права керування транспортними засобами вплине на його матеріальне становище.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007р., Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Своєчасний і правильний розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачених, в тому числі ст.124 КУпАП, має важливе значення для забезпечення безпеки дорожнього руху й експлуатації транспорту, захисту життя та здоров`я людей, майнових прав фізичних і юридичних осіб (п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»).

Підстави для скасування оскаржуваної постанови з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_4 строк на апеляційне оскарження постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 січня 2025 року щодо нього.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 січня 2025 року щодо нього без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов