Справа № 169/783/24 Провадження №33/802/267/25 Головуючий у 1 інстанції:Хвіц Г. Й.
Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2025 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Гапончук В.В.,

з участю

захисника Клімука В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника Клімука В.С. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , на постанову судді Турійського районного суду Волинської області від 21 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя: АДРЕСА_1 , неодруженого, непрацюючого, РНОКПП: НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Визначено стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 28 липня 2024 року о 20 годині 30 хвилин, керуючи по автомобільній дорозі Р-15 між селищем Турійськ селом Соловичі Ковельського (колишнього Турійського) району Волинської області належним йому автомобілем марки «Ford», номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), всупереч пункту 2.5 Правил дорожнього руху України відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КпАП України.

Не погодившись з постановою судді першої інстанції захисник Клімук В.С. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій вказує на невідповідність висновків суду обставинам справи. Вказує, що працівники поліції під`їхали до припаркованого на узбіччі автомобіля, тобто факт зупинки та, зокрема, керування ОСОБА_1 транспортним засобом, на переконання сторони захисту, належним чином не зафіксований та не підтверджений. З огляду на відсутність встановленого факту керування автомобілем ОСОБА_1 , оскільки водієм була інша особа, у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, яке йому інкримінується.

Апелянт просить скасувати постанову Турійського районного суду Волинської області від 21 березня 2025 року, а провадження у справі стосовно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши захисника ОСОБА_2 , доходжу такого висновку.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст.ст. 245, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказаних вимог закону при розгляді справи суд першої інстанції дотримався.

Висновок районного суду про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, за обставин, викладених у постанові, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю доказів, перевірених у судовому засіданні та належно оцінених судом, з чим повністю погоджується апеляційний суд.

Висновки суду першої інстанції про доведеність керування ОСОБА_1 транспортним засобом стверджуються наступними доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 071800 від 28 липня 2024 року; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 28 липня 2024 року; зобов`язанням про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом марки «Ford», номерний знак НОМЕР_2 ; диском з відеозаписами та поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Дослідивши указані докази та надавши їм належну юридичну оцінку суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про правильність кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КпАП України, доведеність його вини у вчиненні згаданого адміністративного правопорушення та належним чином мотивував своє рішення.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а тому у нього не виникало обов`язку проходити огляд на стан сп`яніння, не ґрунтуються на зібраних у справі доказах. На думку апеляційного суду для вирішення питання про доведеність вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, дійсно підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, що прямо вбачається із диспозиції цієї норми закону. Між тим, факт керування транспортним засобом повинен доказуватись усією сукупністю доказів, вичерпний перелік яких передбачений ч. 1 ст. 251 КпАП України.

Як вбачається із матеріалів справи свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтвердили факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що стверджується і відеозаписом, приєднаним до протоколу про адміністративне правопорушення. Зокрема з показань свідків та відеозапису встановлено, що автомобіль марки «Ford», номерний знак НОМЕР_2 , виїжджає на дорогу і відразу ж зупиняється на правому узбіччі. Рух автомобіля та перебування його в працюючому стані об`єктивно підтверджується світінням червоним кольором задніх фар автомобіля. Надалі особа в темному одязі виходить з переднього пасажирського місця та зупиняється біля багажника автомобіля, залишивши двері відчиненими. Одночасно з водійського місця виходить особа в червоній куртці, швидко обходить автомобіль та сідає на переднє пасажирське місце. Поліцейський під час розмови встановив, що особою в червоній куртці є ОСОБА_1 .

Сам ОСОБА_1 в судовому засіданні суду першої інстанції не визнав свою вину та вказав, що транспортним засобом керував ОСОБА_5 , а він був пасажиром.

Під час апеляційного розгляду захисником не надано логічних та обґрунтованих пояснень, які б могли спростувати події, які відбувалися біля автомобіля та очевидцями яких були працівники поліції, факт того, що ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу вийшов з місця водія.

Водночас на відеозаписі з бодікамер працівників поліції, окрім іншого, зафіксовано як ОСОБА_1 спілкуючись з кимось по телефону чітко вказує, що «його зупинили, коли він їхав».

Наведене у своїй сукупності дає підстави стверджувати про те, що у ході провадження у цій справі факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, попри заперечення останнього, доведений із належною повнотою.

Позицію сторони захисту про те, що огляду на стан сп`яніння підлягають лише водії транспортні засоби під керуванням яких були безпосередньо зупинені поліцейськими суд визнає хибною, оскільки огляду на стан сп`яніння підлягають усі водії, щодо яких є докази керування ними транспортними засобами із ознаками певного виду сп`яніння, до яких, згідно із матеріалами справи, відноситься і ОСОБА_1 .

З огляду на наведене вище судом не приймаються доводи апеляційної скарги в частині незаконності зупинки транспортного засобу з посиланням, що поліцейськими така зупинка не здійснювалась.

Отже з урахуванням наведеного апеляційний суд критично оцінює позицію сторони захисту, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, та вважає таку позицію намаганням уникнути відповідальності останнім.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що інкримінується останньому фактично в апеляційній скарзі не заперечується, однак належним чином підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами, відеозаписом.

Таким чином вказані вище докази, які узгоджуються між собою та доповнюють один одного у своїй сукупності, надають можливість встановити та перевірити усі обставини справи, зокрема, підтвердити факт керування 28.07.2024 о 20:30 годині ОСОБА_1 транспортним засобом та відмову останнього від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, а тому апеляційну скаргу захисника в інтересах ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а оскаржену постанову суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КпАП України,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу захисника Клімука Віктора Сергійовича в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Турійського районного суду Волинської області від 21 березня 2025 року стосовно ОСОБА_1 без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В. В. Гапончук