П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 607/5596/25

01 травня 2025 року м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцька І.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

за участі: захисника Леха М.Ю.,

В С Т А Н О В И В:

09 березня 2025 року о 03 год 23 хв. по вул. Старий Поділ у м. Тернополі, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Infiniti Q50», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного приладу газоаналізатора «Alcotest st 6820», №ARHJ-0295 (повірка дійсна до 13 листопада 2025 року) та огляду в КНП «Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань» ТОР водій відмовився.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Лех М.Ю. просив закрити провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення на підставі вимог п.1 ч.1 ст. 247 КУПАП, про що подав письмове клопотання.

Зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а факт керування - неодноразово заперечувався самим ОСОБА_1 під час розмови з поліцейським. У ОСОБА_1 були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння. Відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції перериваються, а тому є неналежним доказом по справі. В протоколі не зазначено свідка, який був присутній на місці події. ОСОБА_1 не роз`яснено його прав, не складено акт про результати огляду на місці зупинки.

Посилаючись на зазначенні вище порушення, допущені працівниками поліції, що свідчить про неналежність усіх отриманих доказів, просив закрити провадження у справі.

Суд, розглянувши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.

В силу вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В силу вимог пункту 1.3 Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Положеннями пункту 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Положеннями частини 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог ч. ч. 2, 3, 4 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Згідно з вимогами статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що водій ОСОБА_1 09 березня 2025 року о 03 год 23 хв. по вул. Старий Поділ, 18 у м. Тернопіль, керував транспортним засобом «Infiniti Q50», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного приладу газоаналізатора «Alcotest st 6820», №ARHJ-0295 (повірка дійсна до 13 листопада 2025 року) та огляду в КНП «Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань» ТОР водій відмовився.

З оглянутих судом відеоматеріалів з автореєстратора патрульного автомобіля та нагрудних камер працівників поліції встановлено, що 09 березня 2025 року о 03 год 23 хв. по вул. Старий Поділ, 18 у м. Тернопіль, працівниками поліції було встановлено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 . В ході перевірки документів та в ході спілкуванні з працівниками поліції у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. У зв`язку з чим, останньому було запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Alcotest st 6820», №ARHJ-0295 (повірка дійсна до 13 листопада 2025 року), на що водій відмовився. Після цього, працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в найближчому медичному закладі, від проходження якого водій також відмовився.

Із вказаних відеозаписів також встановлено, що ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом 09 березня 2025 року о 03 год 23 хв. по вул. Старий Поділ, 18 у м. Тернопіль. На запитання працівників поліції, повідомляв яким напрямком рухався до місця зупинки. Вказані дії ОСОБА_1 підтверджуються факт керування транспортним засобом до його виявлення працівниками поліції. Лише після того, як працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про наявність ознак алкогольного сп`яніння та запропонувати пройти огляд на визначення стану сп`яніння, останній повідомив, що транспортним засобом не керував. Вказані дії ОСОБА_2 свідчать про намагання останнього уникнути відповідальності.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, у спосіб встановлений Законом, підтверджується відеоматеріалами із нагрудних камер працівників поліції та направленням на огляд водія в медзаклад від 09 березня 2025 року о 04 год 36 хв.

Таким чином, судом встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення доведена матеріалами справи, дослідженими у судовому засіданні, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №266524 від 09 березня 2025 року;

-відеоматеріалами з автореєстратора патрульного автомобіля та нагрудних камер працівників поліції;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 березня 2025 року.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, спростовуються вищенаведеними відеоматеріалами в їх сукупності, у тому числі поясненнями ОСОБА_1 працівникам поліції щодо його напрямку руху.

Суд не приймає до уваги твердження захисника про те, що відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції не є безперервними, оскільки вказаний факт, сам по собі, не виключає у діях ОСОБА_1 складу правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку. Більше того, на вказаних відеоматеріалах зафіксовано факт повідомлення працівниками поліції ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медзакладі, а також роз`яснено, що відмова від проходження такого огляду становить склад правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Безпідставними також є твердження захисника щодо незалучення працівниками полцїі свідків, які були присутні на місці події, оскільки ОСОБА_1 не позбавлений був можливості заявити клопотання про виклик такої особи як свідка під час розгляду справи в суді. Протокол про адміністративне правопорушення, за своєю правовою природою, не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Суд не бере до уваги доводи захисника щодо відсутності ознак алкогольного сп`яніння, які б давали підставу працівнику поліції пропонувати водію пройти огляд, оскільки відповідно до чинного законодавства працівник поліції самостійно, на власний розсуд, приходить до висновку про наявність ознак сп`яніння у водія транспортного засобу та вирішує питання щодо необхідності проходження водієм транспортного засобу огляду на стан сп`яніння. Окрім цього, ознаки алкогольного сп`яніння, що вказані працівником поліції у протоколі, входить до переліку ознак сп'яніння, які може виявити поліцейський у водія, у відповідності до вимог п.3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Більше того, слід зазначити, що заперечення захисника, самі по собі, не спростовують факту відмови ОСОБА_1 від проходження відповідного огляду.

Суд також не приймає до уваги доводи адвоката щодо відсутності акту огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки згідно вимог п. 10 Розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, такий Акт огляду складається у випадку проведення поліцейським на місці запинки огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння. Однак, у даній справі такий огляд на місці зупинки не проводився, оскільки ОСОБА_1 відмовився від його проходження.

Посилання представника щодо відсутності у працівників поліції законних підстав для зупинки транспортного засобу не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються вищенаведеними доказами, які містяться у матеріалах справи та тим, що транспортний засіб був зупинений 09 березня 2025 року о 03 год 23 хв в м. Тернополі за порушення комендантської години, що прямо передбачено як підстава зупинки відповідно до вимог п. 7 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».

В судовому засіданні встановлено, що працівники поліції діяли в межах закону та наданих їм повноважень, а доводи сторони захисту викладені в письмових клопотаннях, суд вважає такими, що не спростовують доказів наданих на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зібрані по справі докази є належними та допустимими, взаємоузгодженими між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи, встановленим у судовому засіданні.

Під час розгляду справи судом захисник не навів переконливих доводів, які б свідчили про відсутність в діях ОСОБА_1 як події, так і складу адміністративного правопорушення.

При цьому, суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Таким чином, ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності, наклавши на нього адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При обранні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, у зв`язку з цим, вважає за доцільне обрати ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік в межах санкції статті.

Згідно з вимогами ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення.

Таким чином, у відповідності до положень п.5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму.

Керуючись ст.ст. 33, 40-1, 130, 283, 284, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Штраф має бути сплачений ОСОБА_1 не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У випадку несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 стягується подвійний штраф в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя І.М. Черніцька