Справа № 308/1210/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2025 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Зарева Н.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, запроваджену відділом прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_1 " ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Дніпро, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючого, за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

15 грудня 2024 року об 11 год. 20 хв. гр. ОСОБА_1 був виявлений та затриманий прикордонним нарядом "Контрольний пост" на відстані 2000 метрів до державного кордону на напрямку 331 прикордонного знаку на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_4 ", де він вчинив спробу незаконного перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку в пішому порядку поза пунктом пропуску. Своїми діями порушив вимоги ст. 9 та ст. 12 Закону України "Про державний кордон України", чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Шостого лютого 2025 року від захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, надійшли письмові пояснення, в яких захисник просить закрити справу про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП. У поясненнях захисник зазначає, що 14.12.2024 ОСОБА_1 вирушив з міста Дніпра до міста Ужгорода зі своїм другом, 15.12.2014 вони прибули до міста Ужгорода, де на залізниному вокзалі придбали квитки на міжнародні перевезення та дочекались автобус, на лобовому склі якого було зазнаено найменування транспортної компанії та вивіска "Міжнародні перевезення". Близько 10 ранку вирушили з вокзалу. У подальшому вони доїхали до пункту перетину кордону, де у них перевірили документи і повідомили йому, що він не може перетнути державний кордон без документа, який надає йому дозвіл на виїзд з країни. Його товариш продовжив рух, оскільки йому було 17 років, а його висадили з автобусу. Він не знав, що йому як особі, якій немає 25 років і яка не підлягає мобілізації, потрібен спеціальний дозвіл для виїзду за кордон. У подальшому приїхав наряд прикордонної служби, з ним провели бесіду, звідки відвезли до відділу прикордонної охорони, де на нього був складений протокол.

Окрім цього, захисник звертає увагу, що його підзахисному тільки 23 роки, і він не підлягає мобілізації, намірів та умислу на перетин державного кордону у нього не було. ОСОБА_1 не мав з собою речей та знарядь перетину кордону, не був у супроводі будь-якої особи, яка могла б йому посприяти у перетині державного кордону. Усі обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушенн,я є надуманими, та такими, що не відповідають дійсності.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, однак, у матеріалах справи міститься підписана ним заява, в якій він просить розглянути справу про адміністративне правопорушення без його участі.

Дослідивши матеріали справи, суддя дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, протоколом про адміністративне затримання, протоколом особистого огляду, рапортом, схемою, іншими матеріалами.

Заперечення захисника суддя розцінює як обрану стратегію захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності та не бере до уваги з огляду на те, що вони не спростовують наявність у діях ОСОБА_1 події та складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Зокрема, склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, утворюють дії, які полягають у спробі незаконного перетинання державного кордону України як поза пунктом пропуску, так і в пункті пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Версія, викладена захисником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у письмjвих поясненнях, нічим не підтверджена, та розцінюється суддею, як така, що спрямована на уникнення відповідальності.

Зокрема, ОСОБА_1 не повідомлено анкетні дані особи, з якою він мав намір законно перетнути державний кордон у відповідному пункті пропуску.

Жодних документів на підтвердження наведених у письмових поясненнях обставин ОСОБА_1 та його захисник не надали.

Твердження ОСОБА_1 про те, що йому не було відомо, які документи необхідні для перетину державного кордону, не є такими, що спростовують його вину, оскільки, згідно з ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Заперечення захисника про те, що у ОСОБА_1 не було наміру перетинати державний кордон є суперечливими, так як не узгоджуються між собою та притирічать частині письмових пояснень, викладених на початку заперечень.

До того ж, як вбачається з доданого до матеріалів справи рапорту працівників прикордонної служби, ОСОБА_1 було виявлено не в пункті пропуску через державний кордон, а на відстані 2000 метрів до державного кордону при спробі перетнути державний кордон у пішому порядку.

Вищевказану обставину також підтверджує факт відсутності у нього (у вилучених при затриманні речах) жодного документу, який надає право на виїзд з території України.

У схемі щодо виникнення обстановки проти н.п. Тарнівці Ужгородського району Закарпатської області також зазначено, що затриманий ОСОБА_1 підтвердив свою мету незаконно перетнути державний кордон України. Окрім цього, у заяві, долученій до матеріалів справи, складеній від його імені та підписаній ним, зазначено, що він визнає вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, що хоч і є не є прямим доказом вини ОСОБА_1 , однак, вказує на сумнівність та недостовірність наданих ним пояснень за відсутності доказів, які їх підтверджують.

Той, факт, що за віком ОСОБА_1 не підлягає мобілізації не спростовує наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, позаяк мета незаконного перетину державного кордону (зокрема, у зв`язку з наміром ухилитися від мобілізації) не є обов`язковим елементом даного складу адміністративного правопорушення.

Одночасно, як вбачається з протоколу серії ЗхРУ № 145805, ОСОБА_1 інкримінується діяння, яке мало місце 15 грудня 2025 року, та яке виявлене 15.12.2024.

Згідно зі ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до КупАП чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніше як через три місяці з дня його виявлення.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, перовадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчились строки, передбачені ст. 38 КУпАП.

Таким чином, суддею встановлено, що на момент розгляду справи в суді, минуло більше 3-ох місяців з дня його вчинення, тобто строк притягнення винної особи до адміністративної відповідальності сплив, що є підставою для закриття провадження в даній справі відповідно до ч. 7 ст. 247 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст. 38, п. 7 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 283-285, 287, 289, 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

1. ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

2. Провадження в справі закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Н.І. Зарева