КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року Суддя Київського апеляційного суду Шебуєва В.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Подільського районного суду м. Києва від 13 березня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 13 березня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП правопорушення і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

10 квітня 2025 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, а також порушив питання поновлення строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 зазначив, що оскаржувана постанова була винесена за його відсутності. Копію постанови він отримав 02 квітня 2025 року.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова Подільського районного суду м. Києва від 13 березня 2025 року не була вручена ОСОБА_1 в день її винесення. Копію постанови Подільського районного суду м. Києва від 13 березня 2025 року ОСОБА_1 отримав особисто в суді 02 квітня 2025 року (а.с. 16). Враховуючи викладене, визначені ОСОБА_1 причини пропуску строку на апеляційне оскарження слід вважати поважними, а процесуальний строк підлягає поновленню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно нього у зв`язку з відсутністю складу адміністративне правопорушення. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи. Зазначає, що поліцейськими не була вказана причина зупинки його транспортного засобу та порушено процедуру огляду на стан наркотичного сп`яніння. Поліцейські не провели на місці його огляд на стан наркотичного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. З відеозапису вбачається, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а навпаки намагався розібратися, які саме ознаки наркотичного сп`яніння у нього виявили. Він декілька разів висловлював свою згоду на проходження огляду, незважаючи на порушення процедури огляду та відсутність у нього ознак наркотичного сп`яніння. Поліцейський не роз`яснив йому право мати захисника , у зв`язку з чим він не міг скористатися правничою допомогою. Наголошує на тому, що наявний у матеріалах справи відеозапис не є безперервним, а тому не є допустимим доказом вчинення правопорушення.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Приймаючи постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Апеляційний суд не вбачає підстав для скасування такої постанови суду першої інстанції.

Відповідно до наданого суду першої інстанції протоколу про адміністративне правопорушення від 27 жовтня 2024 року серії ЕПР1 №159922 ОСОБА_1 27 жовтня 2024 року о 03 год. 06 хв. керував автомобілем марки «Рено Меган», д.н.з. НОМЕР_1 за адесою: м. Київ, проспект Правди, 47 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у медичному закладі у лікаря-нарколога ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п. 2.5. Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.

До протоколу про адміністративне правопорушення долучено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 27 жовтня 2024 року, картку обліку адміністративного правопорушення та DVD диск з відеозаписом з нагрудних камер поліцейських.

З наданих суду документів та відеозапису вбачається, що на вимогу поліцейського ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку. А тому суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для визнання ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд відхиляє посилання ОСОБА_1 на те, що поліцейськими не була вказана причина зупинки його транспортного засобу. З долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що транспортний засіб ОСОБА_1 був зупинений поліцейськими у зв`язку з тим, що він рухався під час комендантської години.

Апеляційний суд відхиляє посилання ОСОБА_1 на те, що поліцейським не був проведений його огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці з використанням спеціальних технічних засобів та не роз`яснено право мати захисника.

Відповідно до порядку виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння, визначеного ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, огляд водія на стан наркотичного сп`яніння здійснюється виключно в закладах охорони здоров`я.

Проведення такого огляду на місці з використанням спеціальних технічних засобів є неможливим.

З долученого до протоколу відеозапису вбачається, що під час оформлення матеріалів поліцейським ОСОБА_1 були роз`яснені його права, зокрема і право на юридичну допомогу, запропоновано скористатися своїм правом та зателефонувати адвокату.

Матеріалами справи спростовуються посилання ОСОБА_1 на те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а навпаки намагався розібратися які саме ознаки наркотичного сп`яніння у нього виявили та декілька разів висловлював свою згоду на проходження огляду.

З долученого до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапису з нагрудних камер поліцейських вбачається, що після зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 , спілкування із ним та перевірки реакції його зіниць на світло за допомогою ліхтарика поліцейський повідомив ОСОБА_1 про наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння та пред`явив вимогу пройти відповідний огляд у медичному закладі. Поліцейським роз`яснений обов`язок водія пройти відповідний огляд та наслідки відмови від проходження огляду. ОСОБА_1 фактично ухилився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, посилаючись на те, що він не вживає наркотичних засобів та надуманість зазначених поліцейським ознак наркотичного сп`яніння. ОСОБА_1 зазначав, що не збирається витрачати свій час та хоче їхати додому. В подальшому ОСОБА_1 заявив, що поїде на огляд на стан наркотичного сп`яніння лише зі свідком, на що поліцейський роз`яснив, що таке не передбачено чинним законодавством та не є необхідним, оскільки ведеться відеозапис. ОСОБА_1 не погодився на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, у зв`язку з чим на нього був складений протокол про адміністративне правопорушення по факту відмови від проходження відповідного огляду.

Поліцейським було запропоновано ОСОБА_1 зазначити у складеному протоколі про адміністративне правопорушення свої пояснення по суті порушення. У наданий письмових поясненнях ОСОБА_1 не зазначав, що погодився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння. Він написав, що вважає старшого лейтенанта поліції Панчука Б.В. абсолютно некомпетентним, зазначив про упереджене ставлення до себе і вигадане правопорушення.

Зазначення ОСОБА_1 вже після складання адміністративного протоколу , що він не відмовлявся від проходження огляду, а протокол склався без його відома, не можна розцінювати як те, що він погоджувався на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Адже до цього поліцейський майже годину проводив розмову з ОСОБА_1 , неодноразово повідомляв про наявні ознаки наркотичного сп`яніння, роз`яснював обов`язок на вимогу поліцейського пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння на вимогу поліцейського та наслідки такої відмови. Суд правильно розцінив поведінку ОСОБА_1 як відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Фактично заперечення ОСОБА_1 щодо проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння ґрунтувалися на упередженому ставленні до нього поліцейського та надуманості зазначених поліцейським ознак наркотичного сп`яніння. Проте виявлення ознак наркотичного сп`яніння належить до виключної компетенції поліцейського.

Апеляційний суд вважає безпідставними посилання ОСОБА_1 на те, що наявний у матеріалах справи відеозапис не є безперервним.

Долучений до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапис в повному обсязі фіксує подію, в тому числі і відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. А тому апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а постанова Подільського районного суду м. Києва від 13 березня 2025 року без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Подільського районного суду м. Києва від 13 березня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Подільського районного суду м. Києва від 13 березня 2025 року без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Шебуєва В.А.