ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 33/819/90/25
Головуючий у першій інстанції: Валігурська Л.В.
Доповідач: Калініна О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 року Херсонський апеляційний суд у складі:

судді Калініної О.В.,

при секретарі Литвиненко Т.О.

за участю адвоката Кисіля В.М., Бусика С-І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Кисіля Віктора Миколайовича на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 25 березня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 25 березня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян , що становить 17 000 грн.

Узагальнені доводи і вимоги апеляційної скарги .

Адвокат Кисіль В.М. в апеляційній скарзі просить скасувати постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 25.03.2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 130 ч.1 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення та закрити провадження у справі.

Вказує, що постанова підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків судді обставинам справи, порушенням норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що за обставинами справи 15.12.2024 року близько 9:24 год. ОСОБА_1 знаходився на вулиці біля автомобіля, який стояв по вул. Чорнобаївська 21 , яким до цього керував його товариш ОСОБА_2 , який є військовослужбовцем.

ОСОБА_3 , по приїзду припаркував машину. Після чого ОСОБА_1 залишився біля машини, а ОСОБА_3 пішов у магазин. Хвилин через п`ять до нього під`їхали працівники поліції, які попросили надати їм документи , які підтверджують особу та документи на автомобіль. Потім спитали чи керував він автомобілем, на що він відповів, що керував, оскільки не хотів ніяких проблем. Після чого працівники поліції попросили надати йому водійські права, на що він відповів, що прав нема . Після цього працівники поліції заявили, що в нього є ознаки алкогольного сп`яніння і запропонували йому пройти освідування на місці та продути газоаналізатор « Драгер», на що ОСОБА_1 , погодився. У зв`язку з тим, що він є військовослужбовцем і не хотів, щоб на місце працівники поліції викликали працівників Військової служби правопорядку. Працівники поліції провели огляд на стан сп`яніння на приладі «Драгер» , який показав позитивний результат 0,62 проміле. Потім чого працівники поліції склали на нього протокол за ст.130 КУпАП .

Посилаючись на те, що головною передумовою для притягнення особи до відповідальності за ст. 130 КУпАП є підтвердження факту керування транспортним засобом, вказує , що в діях ОСОБА_1 -І відсутня подія та склад адміністративного правопорушення, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази самого факту керування транспортним засобом.

Пояснення ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження відеозаписом події , з якого видно, що ОСОБА_1 не був зупинений працівниками поліції у час, вказаний у протоколі- о 09:20 год. , оскільки відеозапис починається о 09:24 год. і він знаходився біля автомобіля, що перебував у статичному положенні.

Відеозйомка обстановки та обставин подій даного правопорушення поліцейськими велася не з моменту початку виконання ними службових обов`язків (момент зупинки транспортного засобу), а вже відповідно до відеозапису, коли працівник поліції підійшов до автомобіля NISSAN , який не рухався та був припаркований .

Відеофіксація здійснена епізодично, та сам факт керування ОСОБА_1 , транспортним засобом не зафіксовано, відеозапис не відтворює подій перед зупинкою автомобіля та саму зупинку.

Зазначає, що матеріали провадження не містять достовірних відомостей, з яких можна було б беззаперечно, за принципом «поза розумним сумнівом» встановити факт керування ОСОБА_1 , транспортним засобом, а тому у ОСОБА_1 не виникало обов`язку проходити огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Із посиланням на правові позиції Верховного Суду , викладені у справі № 216/5226/16 від 18.07.2019 , у справі № 760/3696/16 вказує, що відеозапис запис не може бути належним та допустимим доказом вини ОСОБА_1 , оскільки на ньому не зафіксовано , що саме ОСОБА_1 керував автомобілем . Відеозапис лише містить процесуальну послідовність складання протоколу про адміністративне правопорушення .

Крім того зазначає, що до суду була подана заява про відкладення розгляду справи, через те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та на час розгляду справи виконував свої службові обов`язки і не міг бути присутнім у судовому засіданні та надавати пояснення.

Адвокат Кисіль В.М., ОСОБА_1 підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до наступних висновків.

Мотиви суду.

У відповідності до ч.7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги та в межах викладених в ній доводів. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

За клопотанням адвоката Кисіля В.М. апеляційним судом було допитано свідка ОСОБА_2 , про допит якого було подано клопотання і в суді першої інстанції. Також з метою перевірки доводів апеляційної скарги апеляційним судом досліджено письмові докази .

Аналізуючи доводи апеляційної скарги та досліджені під час апеляційного розгляду нові докази , апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Як видно зі змісту апеляційної скарги, апелянтом не оспорюються результати проведеного 15.12.2024 року огляду на стан алкогольного сп`яніння. Апелянт стверджує про недоведеність факту керування ОСОБА_1 автомобілем у зазначені у протоколі час та місці та вказує на те, що автомобілем керував ОСОБА_2 .

Як слідує із постанови від 25.03.2025 року судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 15.12.2024 року о 09:20 годині по вул. Чорнобаївська, 21, с. Чорнобаївка, Херсонський район, Херсонська область, керував транспортним засобом «Nissan X-Trail», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР.

Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу газоаналізатора «Drager Alcotest 7510», результат тесту №573 позитивний 0,62 проміле.

Суд обґрунтовано взяв до уваги обставини, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення від 15.12.2024 року, який відповідно до положень ст. 251 КУпАП є самостійним доказом .

У протоколі зафіксовано, що 15.12.2024 року о 09:20 годині по вул. Чорнобаївська, 21, с. Чорнобаївка, Херсонський район, Херсонська область ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Nissan X-Trail», днз НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу зі згоди водія за допомогою спеціального технічного приладу газоаналізатора «Drager » AKHK AKLM 0340 тест № 573, результат позитивний 0,62 проміле. Від керування транспортного засобу відсторонений, а саме припаркований без порушення правил дорожнього руху. Подія фіксувалася на бк 476923, 474965.

Зміст протоколу про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП , заперечень щодо зазначених у протоколі обставин ОСОБА_1 до протоколу не вніс, пояснень щодо керування транспортним засобом іншою особою у протоколі не зазначив.

Зазначені у протоколі обставини об`єктивно узгоджуються з іншими доказами у справі, які були досліджені судом.

З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, вбачається, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук за допомогою приладу «Drager Alcotest 7510». Результат огляду позитивний 0,62 проміле. В акті ОСОБА_1 засвідчив своїм підписом згоду із результатами проведеного огляду.

Чек-тестом алкотестера «Drager Alcotest 7510» №573 від 15.12.2024 зафіксовано результати проведеного огляду із застосуванням газоаналізатора огляду - 0,62 проміле, який містить підпис ОСОБА_1 .

Довідкою УПП в Херсонській області від 16.12.2024 підтверджено, що ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував.

Відеозаписом, доданим до протоколу зафіксовано проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, його результати .

В апеляційній скарзі захисник посилається на те, що сукупність цих доказів не доводить факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а тому він не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за керування у стані алкогольного сп`яніння. Захисник також зазначає, що доданий до протоколу відеозапис не є належним доказом, оскільки на ньому не зафіксовано керування автомобілем, відеозйомка обстановки та обставин подій даного правопорушення поліцейськими велася не з моменту початку виконання ними службових обов`язків , відеофіксація здійснена епізодично.

Апеляційний суд ретельно проаналізувавши такі доводи апеляційної скарги, дійшов висновку, що вони не є прийнятними.

За приписами п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до положень ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже нормами ст. 266 КУпАП передбачено, що поліцейський зобов`язаний застосувати технічні засоби відеозапису саме під час проведення огляду на стан сп`яніння і такі вимоги закону поліцейськими дотримано.

Додані поліцейським до протоколу відеозаписи можуть слугувати доказом у справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм КУпАП, а відтак зафіксовані на технічному носії інформації відомості вірно враховані судом при винесенні рішення.

КУпАП не містить застережень щодо об`єму відеозапису, який може бути наданий до суду як доказ у справі про адміністративне правопорушення, а доданий до протоколу відеозапис фіксує саме ті обставини, які підлягають доказуванню при розгляді справи за ч.1 ст.130 КУпАП.

Разом із тим, нормами КУпАП не передбачено, що інші обставини , які підлягають встановленню, зокрема факт керування транспортним засобом під час розгляду справи про адміністративне правопорушення передбачене ст.130 КУпАП мають бути доведені лише відеозаписом.

Ці обставини встановлюються сукупністю доказів, визначених ст. 251 КУпАП.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення, згідно положень ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку сукупності досліджених доказів та дійшов висновку, що вони вказують на наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення , передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 надав пояснення щодо суті інкримінованого адміністративного правопорушення та вказував на те, що керував транспортним засобом не він, а ОСОБА_2 . Коли до нього підійшли поліцейські, автомобіль був припаркований, двигун був заглушений. ОСОБА_2 повернувся із магазину пізніше. Вказує, що не повідомив поліцейським про те, що не він керував автомобілем, так як боявся , щоб не повідомили у військову службу правопорядку ( ВСП) і щоб у протоколі не вказували, що він є військовослужбовцем.

Допитаний як свідок ОСОБА_2 пояснив , що він був за кермом автомобіля, зупинив авто на перехресті метрів за 30 від магазину, пішов в магазин, був відсутній близько 5 хвилин. ОСОБА_1 залишився в автомобілі. Двигун не працював. Після повернення побачив , що біля автомобіля стоїть ОСОБА_1 поряд з поліцейськими. Не повідомив поліцейським про те, що саме він був за кермом, так як ОСОБА_1 показав йому « постій тихенько, я тут поговорю» .

Сукупність відомостей, що зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення, на відеозаписі та в інших матеріалах справи спростовують пояснення ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_2 щодо обставин управління транспортним засобом, а тому суд оцінює їх критично.

Так у протоколі про адміністративне правопорушення від 15.12.2024 року о 09:20 год. зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом по вул. Чорнобаївська , 21 у с. Чорнобаївка у стані алкогольного сп`яніння і цей протокол ОСОБА_1 підписав без будь яких спростувань зазначених у ньому обставин.

На відеозаписі, доданому до протоколу видно, що під час спілкування з співробітниками поліції, як і під час проходження огляду на стан сп`яніння і складання адміністративних матеріалів ОСОБА_1 не заперечував, що саме він керував транспортним засобом та пояснив, що хотів проїхати 300 метрів до магазину. Після того, як поліцейським було проведено огляд на стан сп`яніння із застосуванням приладу Драгер, ОСОБА_1 погодився з його результатом , не заперечував що напередодні вживав алкогольні напої та висловлював згоду сплатити штраф. Ні під час складання протоколу ні під час його підписання ОСОБА_1 жодних заперечень не висловлював, про те що не він керував транспортним засобом не зазначав, як і не вказував про те, що автомобілем керував ОСОБА_2 . На відеозаписі зафіксовано, що автомобіль «Nissan X-Trail» стоїть ближче до узбіччя перехрестя з ввімкненими світловими сигналами , працюючим двигуном та відкритими дверима з боку водія. У полі зору не знаходиться ні магазину, ні парковки біля магазину, що спростовує твердження як ОСОБА_1 так і свідка про те, що поліцейські підійшли до автомобіля, який був припаркований та з виключеним двигуном. Також на відеозаписі зафіксовано, що саме ОСОБА_1 пропонує поліцейському правильно припаркувати автомобіль, через відкриті двері з боку водія бере з автомобіля свій телефон, через деякий час підходить до автомобіля з боку водія та повертає ключ у замку запалювання, після чого виключаються в автомобілі світлові сигнали. Також з відеозапису видно, що перед початком проходження огляду на стан сп`яніння, поліцейський запитав ОСОБА_1 чому він сів за кермо, не маючи права керувати , запитав чи у його приятеля є « права», на що ОСОБА_1 відповів, що є , після чого поліцейський запитав у чоловіка, який стоїть поряд з ОСОБА_1 «…так чого тоді Ви не за кермом?», на що чоловік відповів «… та на п`ять хвилин розслабився…» а ОСОБА_1 зазначив, « проїхали тут 300 метрів до магазину…». Поліцейські у присутності ОСОБА_1 на лінію « 102 »передавали інформацію про те, що по вул. Чорнобаївська, 21 за порушення ПДР- не працював правий габарит, зупинений автомобіль о 09:20 год. , яким керував ОСОБА_1 і заперечень цих обставин ОСОБА_1 не висловлював. Повідомлені поліцейським обставини зупинки транспортного засобу узгоджуються із відомостями, що зафіксовані у рапорті від 15.12.2024 року, в якому зазначено, що під час вільного патрулювання було зупинено транспортний засіб «Nissan X-Trail».

Також із відеозапису вбачається, що 15.12.2024 щодо ОСОБА_1 було винесено поліцейським постанову про накладення на нього адміністративного стягнення за ч.2 ст. 126 КУпАП за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом. Жодних заперечень щодо цих обставин ОСОБА_1 не висловлював.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 пояснив, що не оскаржував цю постанову.

Сукупність зазначених обставин спростовують пояснення ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 під час апеляційного розгляду, з посиланням на те, що ОСОБА_1 повідомив, що він керував автомобілем, чим фактично обмовив себе, щоб не повідомили у військову службу правопорядку ( ВСП) і щоб у протоколі не вказували, що він є військовослужбовцем.

Апеляційний суд критично оцінює показання свідка ОСОБА_2 та пояснення ОСОБА_1 оскільки їх пояснення суперечать встановленим судом обставинам вчинення адміністративного правопорушення та розцінює їх як обраний спосіб захисту з метою уникнення притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Отже сукупністю покладених в основу постанови доказами підтверджено, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом , в місці та час, які зазначені у постанові суду у стані алкогольного сп`яніння і доводи апеляційної скарги такі висновки суду не спростовують.

Апеляційний суд за наведеного відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що апелянт не був водієм автомобіля в момент зупинки, як такі, що спростовуються сукупністю покладених в основу постанови доказів.

Посилання апелянта як на підставу для скасування постанови суду на обставини які були встановлені Верховним Судом у справах у справі справі № 404/4467/16-а , 216/5226/16-а, 760/3696/16 а не є релевантними.

За приписами ст. 13 Закону України " Про судоустрій та статус суддів " висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права, тобто висновки саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини постанови. Саме лише цитування у постанові Верховного Суду норми права також не є його правовим висновком про те, як саме повинна застосовуватися норма права у подібних правовідносинах.

Неврахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права, зокрема, має місце тоді, коли суд першої чи апеляційної інстанції , посилаючись на норму права, застосував її інакше (не так, в іншій спосіб витлумачив тощо), ніж це зробив Верховний Суд в іншій справі.

Судові рішення, на які посилається апелянт ухвалені за приписами КАСУ та щодо фактичних обставин справи, які не є релевантними до справи щодо ОСОБА_1 , правовідносини не є подібними.

Суд мотивував свої висновки , дав належну оцінку дослідженим доказам у їх сукупності.

Навів суд у постанові і мотиви неврахування доводів , викладених у письмовому клопотанні адвоката Кисіля В.М. про закриття справи , поданому до суду першої інстанції 25.02.2025 року .

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку сукупності доказів, які були надані органом, що складав протокол та стороною захисту і дійшов висновку, що вони у своїй сукупності вказують на наявність в діях ОСОБА_1 порушення вимог п.2.9.а ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у апеляційній скарзі не наведено .

Посилання апелянта , як на підставу для скасування оскаржуваної постанови, на те, що справу розглянуто за відсутності ОСОБА_1 та його захисника за наявності заяви про відкладення розгляду справи, апеляційний суд відхиляє. Переконливих доводів про те, що розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 вплинув на повноту судового розгляду чи ставить під сумнів правильність висновків суду в апеляційній скарзі не наведено.

Як видно із матеріалів справи , суд за заявою захисника про відкладення розгляду справи та надання матеріалів для ознайомлення, надав можливість захиснику ознайомитися із матеріалами справи, повідомляв ОСОБА_1 про дату , час та місце розгляду справи, двічі відкладав судовий розгляд за заявою захисника.

ОСОБА_1 від свого імені заяву про відкладення судового засідання 25.03.2025 року не подавав. До заяви адвоката Кисіля В.М. від 24.03.2025 року доказів поважності причин неможливості явки в судове засідання як захисника так і ОСОБА_1 не додано.

Заява про відкладення розгляду справи без належного доведення поважності причини неявки в судове засідання не є обов`язковою підставою для відкладення розгляду справи судом.

Участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення передбачене ст. 130 КУпАП є правом особи.

Статтею 268 КУпАП не передбачено обов`язок суду розглянути справу за ст. 130 КУпАП лише з обов`язковою участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності. Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 було забезпечено право доводити свою правову позицію та надати нові докази, які були дослідженні апеляційним судом та оцінені в сукупності з іншими доказами, наявними у справі.

Зважаючи на викладене, постанова суду щодо ОСОБА_1 з підстав, зазначених в апеляційній скарзі скасуванню не підлягає, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Кисіля Віктора Миколайовича залишити без задоволення.

Залишити без змін постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 25 березня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП .

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Копію постанови направити учасникам справи у порядку ст. 295 КУпАП.

Суддя

О.В. Калініна