Справа № 444/856/25
Провадження № 3/444/546/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2025 року суддя Жовківського районного суду Львівської області Зеліско Р. Й., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Козакевича Р. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Жовква Львівської області справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Відділу поліції № 2 Львівського районного управління поліції № 1 ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , який виданий Жовківським РВ ГУДМС України у Львівській області 03 березня 2015 року; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу серії ЕПР1 № 264237 від 06 березня 2025 року ОСОБА_1 06 березня 2025 року о 22 год. 20 хв. в селі Добросин по вулиці Залізнична, 10 керував автомобілем марки «Ауді», державний номерний знак НОМЕР_3 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер» чи у медичному закладі відмовився, факт зафіксовано на нагрудну бодікамеру номер 1089, 1035, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху- відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських засобів, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подав на адресу суду письмові пояснення, які підтримав в судовому засіданні.

Із пред`явленим звинуваченням, викладеним у протоколі не погодився та в судовому засіданні пояснив, що йому не було роз`яснено працівниками поліції ні прав, ні обов`язків, передбачених ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також зміст ст. 63 Конституції України.

Вказав, що незважаючи на те, що працівниками поліції у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, зокрема таких як запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, це не відповідає дійсності.

Він не вживав алкоголю, а тому не могло бути в нього жодних ознак сп`яніння, в тому числі і запаху алкоголю з порожнини рота.

Почервоніння очей в нього не було, що підтверджується навіть представленими відеозаписами.

Так, в транспортному засобі були інші особи, пасажири, які перебували в стані алкогольного сп`яніння, за якими він приїхав та яких він забирав, про що він відразу зазначав працівнику поліції.

Вважає, що підстави проведення його огляду на стан сп`яніння були надуманими поліцейськими.

Ствердив, що хотів отримати консультацію знайомого юриста, він та його друзі просили щоб працівник поліції по телефону пояснив юристу обставини, які виникли щоб він міг в подальшому отримати правничу допомогу принаймі в телефонному режимі.

Він неодноразово зазначав працівникам поліції, що не відмовляється від проходження огляду, просив лише спочатку зачекати для того щоб отримати консультацію юриста як йому правильно поводитися.

Зазначив, що чітко сказав працівнику поліції, що не відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння, хоча спочатку і не поспішав продувати в технічний засіб «Drager» по тій причині, що хотів отримати консультацію юриста.

Вказав, що о 22 год. 52 хв., що є зафіксованим на відеозаписі, на запитання працівника поліції до нього, чи він поїде в медичний заклад, він чітко відповів, що поїде.

Після цього працівник поліції чомусь не врахував його слів та фактичну згоду на проходження огляду в медичному закладі, а почав заявляти, що на нього буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення і лише після його слів, що він не відмовлявся від проходження огляду знову почав пропонувати йому пройти огляд на місці за допомогою технічного засобу «Драгер», тобто фактично проігнорував його бажання поїхати в медичний заклад для проходження огляду в лікаря.

Ще не склавши протокол про адміністративне правопорушення, а також інших матеріалів працівник поліції вже почав запитувати його, чи буде він отримувати копію матеріалів, що також зафіксовано на відеозаписі, час 23 год. 53 хв. 20 секунда.

На цього ж відеозаписі чітко відображено, що о 23 год. 54 хв. 58 секунді працівник поліції заявляє, що відеофіксація припиняється.

ОСОБА_1 звертає увагу суду на те, що ще раз почувши від нього про те, що він не відмовляється від проходження огляду, не склавши ще протокол працівник поліції вирішив припинити відеофіксацію, про що сам зазначив, що підтверджено представленим відеозаписом.

В подальшому, приблизно о 23 год. 05 хв. він зміг поспілкуватися по телефону із знайомим юристом, який чітко сказав, що якщо він не вживав алкоголю 05 чи 06 березня 2025 року, а вживав енергетичний напій «Ред Бул», який є однозначно безалкольним, результат проходження огляду повинен підтвердити, що він в стані алкогольного алкогольного сп`яніння не перебуває, в іншому випадку незважаючи на те, що він не перебуває в стані алкогольного сп`яніння, однак якщо відмовиться від проходження огляду, автоматично буде складений протокол за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме за п. 2.5 Правил дорожнього руху, тобто це фактично буде означати, що він визнав свою вину щодо перебування в стані алкогольного сп`яніння.

Відразу після цього приблизно о 23 год. 10 хв. він підійшов до працівників поліції, які сиділи в службовому автомобілі поліції, та повідомив, що порадившись із юристом, вирішив, що буде проходити огляд на стан сп`яніння.

Побачив, що працівник поліції тримав планшет в руках, запитав поліцейського про те, який саме документ на нього складають, на що працівник поліції йому повідомив, що так як він керував транспортним засобом, не будучи пристебнутим ременем безпеки, що стало і підставою зупинки транспортного засобу, на нього складається постанова за ч. 5 ст. 121 Кодексу України про адміністративне правопорушення, після завершення процедури складення такої його буде з такою ознайомлено.

Він почав надалі сперечатися із працівниками поліції, фактично вимагати щоб йому було забезпечено право пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі.

Однак, від поліцейських почув, що вже пізно, оскільки раніше він неодноразово затягував проходження огляду на стан сп`яніння.

Він пояснював, що хотів отримати правничу допомогу, крім того він відразу казав, що не відмовляється від проходження огляду, поїде в медичний заклад.

При цьому наголошує, що поліцейський ще навіть не розпочав процедуру складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, він цього і не міг зробити, оскільки коли він підійшов і фактично заявив про бажання проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, працівник поліції сам підтвердив, що складає постанову відносно нього за ч. 5 ст. 121 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Тобто, ще до початку процедури складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення він чітко заявив про те, що хоче пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі.

Стверджує, що працівники поліції не показували йому і не видавали направлення на огляд в медичний заклад, з таким його не ознайомлювали.

Він працівникам поліції зазначав, що надасть пояснення в суді і буде відстоювати свою позицію, як наслідок, відмовився від підпису в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки категорично був незгідний із таким. Йому на місці не було забезпечено можливість отримання правничої допомоги адвоката, навіть не було роз`яснено зі сторони працівника поліції про право на отримання правничої допомоги.

Просить справу відносно нього закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Захисник ОСОБА_1 , адвокат Козакевич Ростислав Васильович, подав на адресу суду письмове клопотання, яке підтримав в судовому засіданні, про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Клопотання мотивоване тим, що на відеозаписі чітко відображено, що о 23 год. 54 хв. 58 секунді працівник поліції заявляє, що відеофіксація припиняється.

Зазначив, що з постанови про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення вбачається, що о 23 год. 15 хв. 51 секунді було розпочато її складення, водночас складення протоколу за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення було розпочато 23 год. 28 хв. 15 секунді, тобто від моменту закінчення відеозапису, а саме 22 год. 55 хв. до початку процедури складення протоколу за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 23 год. 28 хв. 15 секунди минуло більше 33 хв.

Саме через неповноту відеозапису, фактичне припинення такого працівником поліції, про що він сам сказав на відеокамеру, що є зафіксованим на відеозаписі, нема зафіксованих подій та обставин, які мають важливе значення для всебічного та повного розгляду справи, встановлення істини, зокрема, чітко висловленого бажання його підзахисного, ОСОБА_1 , на проходження огляду в медичному закладі.

Тобто, з порушенням статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також п. 7 розділу I Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України, 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858, після того як ОСОБА_1 висловив чітку позицію, а саме бажання пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі ще до початку процедури складення протоколу, працівник поліції не врахував позицію ОСОБА_1 , з порушенням процедури склав відносно нього протокол за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Наголошує, що на адвокатський запит в інтересах ОСОБА_1 у Відділ поліції № 2 Львівського районного управління поліції № 1 ГУНП у Львівській області за вих. № 4/2025 від 10 квітня 2025 року щодо надіслання або надання всіх наявних відеозаписів з нагрудних камер відеоспостереження працівників поліції, відеореєстратора службового автомобіля працівників поліції в повному обсязі щодо подій 06 березня 2025 року, які мали місце за участі ОСОБА_1 та стосується складеного відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Відділом поліції № 2 Львівського районного управління поліції № 1 ГУНП у Львівській області була надана відповідь № від 17 квітня 2025 року (544130), з якої вбачається, що усі наявні відеозаписи із бодікамер працівників, які проводились під час складення адміністративних матеріалів серії ЕПР1 № 264237 від 06 березня 2025 року за ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , були скинуті на компакт-диск DVD-R та передані наручно.

Адвокат просить врахувати, що надані на адвокатський запит відеозаписи повністю ідентичні тим, які знаходяться в матеріалах справи.

Тобто, відеозаписів подій тривалістю близько 33 хв., а саме від моменту припинення відеозапису до початку складення протоколу про адміністративне правопорушення та відеозаписів щодо подальших подій відносно його клієнта, зокрема фіксації самої процедури складення постанови, протоколу, ознайомлення з такими ОСОБА_1 немає.

Крім того зазначає, що відеозапис може бути визнано належним та допустимим доказом у відповідній справі про адміністративне правопорушення за умови дотримання працівником патрульної поліції вимог щодо порядку застосування такого технічного засобу, зокрема і знаходження його в безперервному режимі відеозйомки при будь-якому контакті з особами.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення наявний диск, однак при ознайомленні з матеріалами справи, зокрема із інформацією на даному диску, встановлено, що відеозапис є неповним, о 22 год. 55 хв. працівник поліції сам оголосив, що відеофіксація припиняється.

З врахуванням наведених обставин та представлених доказів, вважає, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, є недійсним.

Стверджує, що доказів про те, що ОСОБА_1 працівниками поліції були роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в тому числі і право на правову допомогу адвоката, матеріали справи не містять.

Захисник вважає, що наведені в комплексі обставини та наявні в матеріалах справи докази не дають можливість стверджувати про наявність вини у діях ОСОБА_1 , які б підпадали під кваліфікацію адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, позицію його захисника, вивчивши клопотання адвоката про закриття провадження у справі, проаналізувавши повно та всебічно матеріали справи про адміністративне правопорушення, зокрема представлені відеозаписи, дослідивши докази кожен окремо та їх в сукупності, суддя приходить до наступного висновку.

Згідно п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції .

Згідно ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини,що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Для з`ясування всіх обставин справи, повноти розгляду справи судом було детально досліджено протокол про адміністративне правопорушення, а також відеозаписи, які долучені до матеріалів справи, проаналізовано такі з врахуванням пояснень ОСОБА_1 .

Так з відеозапису під назвою «01035__0002A.MP4» вбачається, що о 22 год. 52 хв.- 22 год. 52 хв. 10 секунда на запитання працівника поліції до ОСОБА_1 , чи поїде він в медичний заклад останній чітко відповів «Я поїду».

Після цього працівник поліції не врахував слів ОСОБА_1 та фактичну згоду на проходження огляду в медичному закладі, а почав заявляти, що відносно нього буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення і лише після слів ОСОБА_1 , що він не відмовлявся від проходження огляду знову почав пропонувати йому пройти огляд на місці за допомогою технічного засобу «Драгер».

Тобто, суд наголошує, що працівник поліції фактично проігнорував бажання та згоду ОСОБА_1 поїхати в медичний заклад для проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі.

Ще не склавши протокол про адміністративне правопорушення, а також інших матеріалів працівник поліції вже почав запитувати ОСОБА_1 , чи буде він отримувати копію матеріалів, що зафіксовано на відеозаписі під назвою «01035__0002A.MP4», час починаючи з 22 год. 53 хв. 20 секунди.

На цього ж відеозаписі чітко відображено, що о 22 год. 54 хв. 58 секунда, працівник поліції заявляє, що відеофіксація припиняється.

Тобто, матеріали справи не містять відеозаписів подій, які мали місце після 22 год. 58 хв. до початку складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , зафіксованої самої процедури складення даного протоколу, ознайомлення із таким ОСОБА_1 .

В той же час суд враховує, що ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що ще до початку складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме ще під час складення працівниками поліції постанови про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення він ствердив, що хоче пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі.

Доказів на спростування даних пояснень ОСОБА_1 матеріали справи не містять, саме неповнота відеозапису, фактичне припинення відеозйомки працівником поліції з власної ініціативи, про що він сам оголосив, позбавляє суд можливості перевірити правдивість показів особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В той же час суд наголошує, що з постанови за ч. 5 ст. 121 Кодексу України про адміністративне правопорушення дійсно вбачається, що о 23 год. 15 хв. 51 секунді було розпочато її складення, водночас складення протоколу за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення було розпочато 23 год. 28 хв. 15 секунді, тобто від моменту закінчення наявного в матеріалах справи останнього відеозапису, а саме 22 год. 55 хв. до початку процедури складення протоколу за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 23 год. 28 хв. 15 секунди минуло більше 33 хв.

Через неповноту відеозаписів суд позбавлений можливості перевірити дотримання працівниками поліції до кінця процедури проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, а зважаючи на позицію особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, який стверджує про те, що саме близько 23 год. 10 хв. він підійшов до працівників поліції, які сиділи в службовому автомобілі поліції, та повідомив, що порадившись із юристом, він вирішив, що буде проходити огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, відсутність повного відеозапису є ключим фактором у даній справі.

Судом проаналізовано та досліджено відповідь Відділу поліції № 2 Львівського районного управління поліції № 1 ГУНП у Львівській області була надана відповідь № від 17 квітня 2025 року (544130) на адвокатський запит захисника в інтересах ОСОБА_1 , з якої вбачається, що усі наявні відеозаписи із бодікамер працівників, які проводились під час складення адміністративних матеріалів серії ЕПР1 № 264237 від 06 березня 2025 року за ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , були скинуті на компакт-диск DVD-R та передані наручно.

Тобто Відділом поліції надано всі наявні відеозаписи.

З долученого компакт-диска DVD-R вбачається наявність 4 (чотирьох) відеофайлів, які аналогічні тим, що знаходяться в матеріалах справи та відразу були надіслані з Відділу поліції № 2 Львівського районного управління поліції № 1 ГУНП у Львівській області разом із протоколом про адміністративне правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за № 28/32999, зокрема п. 5 розділу II даної Інструкції включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Відеозапис може бути визнано належним та допустимим доказом у відповідній справі про адміністративне правопорушення за умови дотримання працівником патрульної поліції вимог щодо порядку застосування такого технічного засобу, зокрема і знаходження його в безперервному режимі відеозйомки при будь-якому контакті з особами.

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

З врахуванням встановлених судом обставин та досліджених доказів, суд приходить до висновку, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, є недійсним.

Враховуючи пояснення ОСОБА_1 , відсутність доказів на спростування таких, зокрема відсутність повного відеозапису, відсутність у справі будь-яких інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували повне дотримання працівниками поліції процедури проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 є недоведеною.

У справі відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 06 березня 2025 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Згідно п. 4 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Ч. 3 ст. 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення не доведена поза розумним сумнівом допустимими та достовірними доказами.

А тому, суд приходить до висновку, що справа про притягнення громадянина ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, так як відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за яке ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності, відсутні належні та допустимі докази вини останнього.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір стягується у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи, що справа підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, а тому відповідно судовий збір стягненню з ОСОБА_1 не підлягає.

Керуючись ч. 1 ст. 130, п. 1 ч. 1 ст. 247, статтями 266, 283, ч. 2 ст. 284, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення- закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області в порядку ст. 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя: Зеліско Р. Й.