Справа №751/3200/25
Провадження №3/751/1267/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 р. місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі: головуючого-судді Павлова В.Г.

при секретарі Овдій О.М.

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Управління патрульної поліції в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого лікарем в КНП «Чернігівська обласна лікарня», адреса проживання: АДРЕСА_1 -

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП

за участі сторін:

особа, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисник-адвокат Селюх А.В.,

ВСТАНОВИВ:

30.03.2025 р. о 20 год. 58 хв. м. Чернігів, вул. Чорновола Вячеслава, 48 водій ОСОБА_1 керував т/з «FORD TOURNEO CONNECT», /д.н.з. НОМЕР_1 / з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук.

Від проходження огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , у присутності захисника, вину у вчиненні правопорушення не визнав та пояснив, що 30.03.2025 р. о 20 год. 58 хв. м. Чернігів він керував транспортним засобом «FORD TOURNEO CONNECT», /д.н.з. НОМЕР_1 / та був безпідставно зупинений працівниками поліції.

В подальшому, один з поліцейських виявив у нього ознаки алкогольного сп`яніння і запропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу. ОСОБА_1 підтвердив реальність виявленого поліцейським запаху алкоголю, однак наголошував, що запах був обумовлений виключно омивачем для скла автомобіля.

У зв`язку з попередньо отриманою травмою грудної клітини за місцем роботи та неможливістю продути наданий працівником поліції «Drager», йому було запропоновано пройти огляд в КНП ЧОПНЛ. Побоюючись евакуації автомобіля, в разі залишення транспортного засобу без нагляду, він відмовився їхати з співробітниками поліції до обраного лікувального закладу, зобов`язуючись в подальшому самостійно пройти відповідний огляд.

Після складення адміністративного протоколу, він в порядку самозвернення для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння спочатку звернувся до КНП ЧОПНЛ. Оскільки вартість проведення огляду була досить значною, він звернувся до травмпункту КНП «Чернігівської міської лікарні №2», де за результатами його огляду черговим лікарем у нього не було виявлено ознак алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_1 наголошував, що працівники поліції діяли відносно нього упереджено, і маючи попередній досвід притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП, він вирішив самостійно пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Захисник-адвокат Селюх А.В. також просив закрити провадження у справі з підстав відсутності в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення.

Допитаний в судовому засіданні за клопотанням сторони захисту як свідок лікар ОСОБА_2 , який 30.03.2025 р. оглядав ОСОБА_1 в травмпункті КНП «Чернігівської міської лікарні №2» з приводу забійної травми грудної клітки, підтвердив, що за результатами проведення огляду в т.ч. і за допомогою приладу «Drager» останній не перебував у стані алкогольного сп`яніння. При цьому свідок повідомив, що він є лікарем-травматологом і не проходив тематичні курси з приводу порядку проведення відповідних оглядів водіїв транспортних засобів.

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Приписами п.2.5 ПДР встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Тобто, у даному випадку, доказуванню підлягають: факт керування особи транспортним засобом та факт відмови цієї особи від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Судочинство в Україні проводиться на засадах змагальності, що передбачає самостійне обстоювання кожною стороною своїх прав та інтересів.

В силу положень ст.251 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію та обставини правопорушення, а доказами у справі є, зокрема, пояснення особи, що притягується до відповідальності, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису.

З досліджених у судовому засіданні протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №286150 та відеозапису з портативного відео-реєстратора встановлено, що 30.03.2025 р. о 20 год. 58 хв. м. Чернігів, вул. Чорновола Вячеслава, 48 водій ОСОБА_1 керував т/з «FORD TOURNEO CONNECT», /д.н.з. НОМЕР_1 /. Факт керування транспортним засобом не заперечував ОСОБА_1 і після його зупинки працівниками поліції.

Враховуючи позицію сторони захисту в частині не оспорювання факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, яка співвідноситься з поясненнями самого водія на місці зупинки транспортного засобу та, зокрема підтверджується матеріалами відеофіксації, суд вважає доведеним факт керування транспортним засобом «FORD TOURNEO CONNECT» саме ОСОБА_1 .

Відтак, суд вважає доведеним факт виконання ОСОБА_1 функцій водія, тобто останній є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.

Проаналізувавши обставини відмови водія від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, суд приходить до наступного висновку.

Будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку огляд на стан сп`яніння.

Відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння є правопорушенням, передбаченим ч.1 ст.130 КУпАП, що тягне за собою адміністративну відповідальність, про що складається протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначаються ознаки сп`яніння.

Таким чином, проходження до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння є імперативною нормою, оскільки передбачає обов`язкове проходження огляду в незалежності від наявності особистих обставин у особи, щодо якої порушується таке питання.

Суд особливо звертає увагу на відеозапис з відео-реєстратора поліцейського, що є засобом об`єктивного контролю, оскільки не залежить від суб`єктивного сприйняття кожного з учасників події, і є достатнім доказом для прийняття несуперечливого рішення по справі.

Згідно відеозапису з портативного відео-реєстратора вбачається, що підставою для зупинки транспортного засобу «FORD TOURNEO CONNECT» /д.н.з. НОМЕР_1 / стало порушення водієм вимог п.8.7.3 «г» ПДР, а саме порушення проїзду на заборонений жовтий сигнал, що забороняє рух і попереджає про наступний.

За змістом п.1 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський за порушення вимог ПДР може зупиняти транспортний засіб.

Враховуючи, що ОСОБА_1 за порушення вимог ПДР поліцейським притягнуто до відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, що підтверджується постановою серії ЕНА №4391352 від 30.03.2025 р. /а.с.7/, твердження водія про безпідставність зупинки транспортного засобу є необґрунтованими.

Суд в рамках даної справи не надає оцінки діям працівників поліції щодо притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, оскільки це є прерогативою патрульних. Проте, звертає увагу, що ОСОБА_1 визнав порушення вимог п.8.7.3 «г» ПДР під час розгляду справи, відомостей про скасування вказаної постанови сторона захисту в розпорядження суду не надала, а тому, з огляду на збіг строку на її оскарження, суд вважає її такою, що набрала законної сили та є підтвердженням відповідності дій працівників поліції вимогам п.1 ч.1 ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію».

Суд наголошує, що питання поважності чи неповажності причин зупинки транспортного засобу поліцейськими не є предметом судового розгляду в справі про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП.

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09.11.2015 р. № 1452/735 (далі Інструкція), ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Наявність у водія хоча б однієї вищевказаної ознаки сп`яніння є підставою для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.

Під час перевірки працівником поліції документів та спілкування з водієм ОСОБА_1 з приводу порушення ним вимог п.8.7.3 «г» ПДР у останнього було виявлено чітко виражені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук.

Твердження сторони захисту про те, що виявлені у ОСОБА_1 працівниками поліції ознаки алкогольного сп`яніння були удаваними спростовуються переглянутим відеозаписом. Так, працівник поліції, виявивши у водія запах алкоголю з`ясував чи не вживав він алкоголь, натомість останній повідомив, що запах обумовлений омивачем для скла автомобіля.

Тобто, фактично не заперечуючи наявність запаху алкоголю, водій в інший спосіб інтерпретував його походження, намагаючись в такий спосіб змістити акцент на хімічний склад речовини для омивача скла автомобіля, що з урахуванням подальшої поведінки вказує на спробу уникнення відповідальності.

Окрім того, оголошення працівником поліції виявлених у водія ознак передував його детальний огляд, і лише після виявлення алкоголю з порожнини рота, з урахуванням його подальшої поведінки, зокрема, одягання медичної маски, що мінімізувало запах у видихуваному ним повітрі, давали більш чим обґрунтовані підстави для підозри про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.

У судовому засіданні ОСОБА_1 також особисто підтвердив про наявність характерного запаху алкоголю від придбаного ним омивача для скла автомобіля, що свідчить про об`єктивність виявленої поліцейським ознаки та підставність подальших його вимог щодо проходження огляду.

При цьому суд підкреслює, що визначення ознак сп`яніння, відповідно до Інструкції, є прерогативою саме поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України, при цьому вказана Інструкція не зобов`язує визначати саме три ознаки алкогольного сп`яніння, а тому, враховуючи визнання ОСОБА_1 наявності запаху алкоголю, суд вважає, що інспектором поліції було правомірно запропоновано водієві пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою спеціального технічного засобу.

З переглянутого відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 декілька разів імітував продування приладу «Drager», однак, враховуючи, що спроби,через недостатність видихуваного ними повітря,були нерезультативними, інспектор повідомив водієві про необхідність проїхати до медичного закладу.

Відповідно до п.7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП.

З огляду на неможливість продування водієм на місці зупинки транспортного засобу приладу «Drager», інспектор поліції, з дотриманням положень п.7 Інструкції, підставно запропонував водієві ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Натомість, ОСОБА_1 почав сперечатись, стверджуючи про несправність технічного приладу, та усвідомлено відмовився від проходження огляду в КНП «ЧОПНЛ». При цьому наголошував, що він відмовляється їхати до лікарні лише з працівниками поліції, а в подальшому невідкладно звернеться до лікувального закладу.

Тобто, ОСОБА_1 , незважаючи на детальне роз`яснення працівником поліції правових наслідків його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у вигляді складання протоколу про адміністративне правопорушення, усвідомлено та послідовно відмовлявся виконувати вимоги п.2.5 ПДР, що підтверджується долученим до протоколу відеозаписом.

Наданим відеозаписом в достатній мірі підтверджені обставини викладені в протоколі, а також виконання працівниками поліції вимог Інструкції, КУпАП при його складанні та дотримання процедури виявлення у водія ознак сп`яніння, що за наявності відмови водія у проходженні огляду утворюють об`єктивну сторону інкримінованого правопорушення, та є об`єктивним доказом, який не залежить від особистого сприйняття певних подій, а тому передає перебіг подій в об`єктивній реальності.

Проаналізувавши досліджені докази, суд приходить до висновку, що саме свідоме передбачення ОСОБА_1 позитивних результатів огляду з застосуванням технічного засобу газоаналізатора або ж у медичному закладі, і обумовлювало вибір його поведінки у виді ігнорування обов`язку щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння шляхом ухилення від проведення такого огляду.

Про існування будь-яких об`єктивних причин, які б перешкоджали пройти медичний огляд на вимогу працівників поліції перед складанням протоколу, водій не повідомляв, такі причини не були озвучені і в судовому засіданні ні самим водієм, ні його захисником.

Аргументи про необхідність його термінового з`явлення вдома через хворобу дитини є непереконливими, оскільки водій декларував в подальшому наміри звернутись до лікарні, однак без присутності працівників поліції, що власне в подальшому і було ним вчинено.

Отже, ОСОБА_1 , маючи об`єктивну можливість спростувати обґрунтовану підозру працівника поліції щодо наявності в нього реальних ознак алкогольного сп`яніння шляхом проходження відповідного огляду на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу або ж у медичному закладі, без жодних переконливих пояснень відмовився від проходження такого огляду, що власне і становить об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд, проаналізувавши наявні у справі матеріали в їх сукупності, приходить до переконання, що ОСОБА_1 , порушуючи вимоги п.2.5 ПДР, скоїв правопорушення, що передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вищезазначені факти його вини є об`єктивними, переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи, що були повно та всебічно досліджені під час судового засідання.

Вищезазначені письмові докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Долучена захисником у судовому засіданні довідка з травмпункту КНП «Чернігівської міської лікарні №2» про відсутність у ОСОБА_1 ознак сп`яніння судом не враховується при обґрунтуванні рішення з наступних підстав.

По-перше, складом інкримінованого правопорушення ОСОБА_1 є відмова водія від проходження відповідного огляду у встановленому законом порядку для визначення стану сп`яніння, тобто порушення вимог п.2.5 ПДР.

По-друге, згідно п.9 Розділу ІІ Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

По-третє, згідно ч.3 ст.266 КУпАП проведення огляду осіб на стан алкогольного, сп`яніння в закладах, які не затвердженні управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій, забороняється.

З огляду на викладене, медичний огляд у закладі охорони здоров`я може проводитись лише у присутності поліцейського та у медичному закладі, якому надано право на проведення відповідних оглядів, а як вбачається з довідки наданої захисником ОСОБА_1 огляд останнього проводився лікарем за відсутності співробітника патрульної поліції та у КНП «Чернігівської міської лікарні №2», яка не входить до відповідного переліку медичних закладів.

Враховуючи, що огляд водія був проведений всупереч положенням ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вище вказана довідка та показання свідка ОСОБА_2 відхиляються судом як недопустимі докази.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 попередньо працював в КНП «Чернігівська міська лікарня №2», чим власне і був обумовлений ним вибір звернення до травмпункту вказаної медичної установи для одночасного проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Суд наголошує, що в даному випадку протокол складено не за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, а за відмову від проходження огляду, що є окремим складом адміністративного правопорушення, що й стало підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення працівником патрульної поліції, яким були виявлені певні ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 .

Подальше проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я за власною ініціативою жодним чином не спростовує факт його відмови від попередньо запропонованого огляду саме на виконання вимог працівника патрульної поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення.

Тобто, відмова від вимоги поліцейського пройти в установленому порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, незалежно від того, чи був водій у стані алкогольного сп`яніння, і пояснення про відсутність ознак сп`яніння, та подальше самозвернення особи до медичного закладу для проведення огляду не є підставою для звільнення від адміністративної відповідальності.

В протилежному випадку, в разі толерування судами поведінки водіїв щодо безпідставної відмови від проведення оглядів у лікувальних закладах у присутності працівників поліції, та подальше врахування медичних висновків, отриманих водіями в порядку самозвернення, може призвести не лише до підриву авторитету судової влади у суспільстві, а і до погодження можливості вчинення особами суспільно небезпечних діянь.

Суд вважає, що обов`язок проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку жодним чином не суперечить принципу презумпції невинуватості, оскільки користування автомобілями є потенційною загрозою заподіяння серйозних травм.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

Положеннями ст.33 КУпАП визначено, що суд при накладенні адміністративного стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність, у справі не встановлено. Підстав для звільнення від адміністративної відповідальності суд не вбачає.

За результатами аналізу реєстру судових рішень, з огляду на пояснення ОСОБА_1 встановлено, що постановою Деснянського районного суду міста Чернігова від 03.04.2025 р. його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП. Інформація про набрання вказаним рішенням законної сили відсутня.

Суд не враховує при обґрунтуванні винуватості ОСОБА_1 в цій справі вище вказану постанову, однак звертає увагу на те, що і в попередньому випадку водій в присутності працівників поліції лише імітував продування приладу «Drager», тим самим намагаючись уникнути фіксації реального вмісту алкоголю у видихуваному ним повітрі.

Тобто, водій обрав для себе певний стереотип дій при продуванні приладу «Drager» в присутності поліцейських, тим самим формуючи для себе аргументи для подальшого виправдування проходження самостійного огляду на стан сп`яніння.

З врахуванням ступеню та характеру вчиненого правопорушення, який становить підвищену суспільну небезпеку у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, особи порушника, ступеню його вини та відношення до скоєного адміністративного правопорушення, відсутність відомостей про попередні притягнення до адміністративної відповідальності, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суд вважає, що ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у межах санкції статті.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, суд стягує з особи, яка притягується до адміністративної відповідальності судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст.23, 24,33,40-1, ч.1 ст.130, ст.ст.283-285 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 /сімнадцять тисяч/ грн. з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 /один/ рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 605 (шістсот пять) грн. 60 коп. судового збору.

Роз`яснити правопорушнику, що згідно зі ст.307 КУпАП штраф повинен бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі її оскарження не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, згідно з ч.1 ст.308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Згідно ст.291 КУпАП постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: В.Г.Павлов