Справа № 569/7442/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Гордійчук Н.О. розглянувши матеріали, що надійшли від УПП в Рівненській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, РНОКПП НОМЕР_1 за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 05.04.2025 року серії ЕПР1 № 291460, 02.04.2025 року о 23 год. 40 хв. в м. Рівне, вул. Соборна, 285А, водій

ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Renault, н.з. НОМЕР_2 , під час руху заднім ходом не переконався в безпечності маневру, не звернувся за допомогою до сторонніх громадян, внаслідок чого допустив наїзд на припаркований автомобіль Opel, н.з. НОМЕР_3 , який знаходився в нерухомому стані. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 05.04.2025 року серії ЕПР1 № 291475, 02.04.2025 року о 23 год. 40 хв. в м. Рівне, вул. Соборна, 285А, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Renault, н.з. НОМЕР_2 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, залишив її місце.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.10.а, 10.9 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст.122-4 та ст.124 КУпАП.

ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить його особистий підпис в протоколі про адміністративне правопорушення, однак до суду не з`явився. Подав до суду заяву, в якій зазначив, що на даний час виконує бойові завдання по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, просив здійснити розгляд справи без його участі. Щодо ситуації щодо зникнення з місця ДТП пояснив, що не відчув удару і тому не побачив, що скоїв ДТП. Просив суд не притягувати його до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП та закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, по справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Практика Європейського Суду з прав людини (зокрема рішення «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008) наголошує, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Вказаним рішенням закріплено принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним.

За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності правопорушника, на підставі наявних доказів, що відповідає положенню ст. 268 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до наступного висновку.

Єдиний порядок дорожнього руху на території України встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року.

Пунктом 10.9 ПДР України передбачено, під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Стаття 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП підтверджується матеріалами справи, які відповідно до ст. 251 КУпАП є доказами у справі про адміністративне правопорушення, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 291460 від 05.04.2025 року, схемою місця ДТП, письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , рапортом поліцейського, письмовими поясненнями ОСОБА_1 в яких останній зазначив, що моменту зіткнення не відчув та не бачив через нічний період доби та погане освітлення, просив обмежитися усним зауваженням або мінімальним штрафом щодо нього.

Статтею 22 КУпАП встановлено, що при малозначностi вчиненого адміністративного правопорушення суд може звiльнити порушника вiд адмiнiстративної відповідальності та обмежитися усним зауваженням.

При вирішенні питання про відповідальність ОСОБА_1 , суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, визнання вини останнього у вчиненому, щире каяття.

Викладені обставини у своїй сукупності, суд визнає такими, що свідчать про малозначність вчиненого правопорушення, а тому вважається можливим звільнити

ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності і обмежитись оголошенням усного зауваження.

Щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого

ст. 122-4 КУпАП, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог п.2.10.а ПДР, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Диспозиція ст. 122-4 КУпАП України передбачає відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Стаття 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за такої обставини: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на це випливає, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП характеризується наявністю вини у формі умислу.

Склад правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП суду надано письмові докази, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 291475 від 05.04.2025 року, схема місця ДТП, письмові пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , рапорт поліцейського.

З письмових пояснень ОСОБА_1 судом встановлено, що останній не мав умислу залишати місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої він був причетний, оскільки був нічний період доби, погане освітлення, припарковані автомобілі поруч стояли в хаотичному порядку. Залишати місце ДТП не мав умисного наміру, оскільки не помітив її вчинення.

Будь-яких належних доказів на підтвердження вини у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 122-4 КУпАП ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Враховуючи викладене, оцінивши наведені особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, доводи на підтвердження відсутності в його діях складу правопорушення, дослідивши усі наявні у справі докази, суд, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності останнього за ст. 122-4 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 22, 122-4, 124, 247, 251, 283, 284 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На підставі ст. 22 КУпАП, звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справі в частині адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП - закрити.

Провадження по справі в частині адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП закрити за відсутністю в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності, події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області.

Суддя Н.О. Гордійчук