Справа № 307/842/25
Провадження № 3/307/416/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Бряник М.М розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Тячівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 164 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №248104 від 04.03.2025 року вбачається, що 04.03.2025 року о 07 год. 40 хв. в с. Калини по вулиці Джона Ленона, водій здійснював перевезення пасажирів без ліцензійних документів, чим порушив п. 24 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», відповідальність за що передбачена ч.1 ст. 164 КУпАП.

Постановою Тячівського районного суду Закарпатської області від 11.03.2025 року справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП було направлено для належного дооформлення до Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області.

27.03.2025 року до Тячівського районного суду Закарпатської області після дооформлення з Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області, повторно надійшла справа відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 164 КУпАП та додано відеозапис з місця події.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнав. Пояснив, що того дня він працював змінним водієм на автомобілі, яким здійснюється перевезення пасажирів. Також пояснив, що господарська діяльність щодо перевезення пасажирів, вказаним транспортним засобом зареєстрована у встановленому законом порядку. Однак, ліцензійні документи залишилися в іншому автомобілі і про це він повідомляв працівників поліції. Вказує, що всі документи щодо провадження господарської діяльності, як суб`єкта господарювання - власника транспортного засобу ОСОБА_2 надають дозвіл здійснювати відповідний вид господарської діяльності.

Розглянувши дану справу вважаю, що у діях ОСОБА_1 відсутня подія і склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП виходячи з наступного.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.97 №475/97-ВР визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 цього Кодексу орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтями 251 та 252 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 2 ст. 251 та ст. 252 КУпАП встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпА провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Диспозиція ч. 1 ст. 164 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації, як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якого його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Відповідно до п. 24 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності: перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів внутрішнім водним, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.

Під час розгляду справи, встановлено, що в протоколі про адміністративне правопорушення, уповноваженою на його складення особою, викладено факт здійснення ОСОБА_1 в с. Калини вулиці Джона Ленона перевезення пасажирів, не маючи на це відповідних документів, чим порушено вимоги ст. 7 п. 24 «Про ліцензування видів господарської діяльності».

На підтвердження вини ОСОБА_3 до протоколу долучено рапорт ДОП ВПД-1 Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області від 04.03.2025 року (а.с.2) та відеозапис з місця події (а.с.8).

При цьому до матеріалів справи ОСОБА_1 додано копію копії Витягу Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) №185 від 25.04.2019 року з якого вбачається, що ОСОБА_2 , мешканець АДРЕСА_2 являється фізичною особою-підприємцем та такому дозволено внутрішні перевезення пасажирів автобусами, а саме перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом (а.с.18).

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису з місця події вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки "Mercedes-Benz" моделі Sprinter 312 D, державний номерний знак НОМЕР_1 та який було зупинено працівниками поліції. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 власником вказаного автомобіля, являється ОСОБА_2 , мешканця АДРЕСА_2 , який згідно витягу Державної служби України з безпеки на транспорті має право здійснення господарської діяльності з перевезення пасажирів. (а.с.19).

Разом з цим, зокрема матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували той факт, що ОСОБА_1 дійсно надавав послуги з перевезення пасажирів, тобто, що такий організовано та систематично здійснював перевезення пасажирів за оплату. До протоколу не долучено доказів, які б підтверджували вказані обставини. Сам факт виявлення перевезення пасажирів не є визначальною підставою для складання адміністративного протоколу за порушення провадження господарської діяльності без одержання ліцензії на провадження даного виду діяльності, що підлягає ліцензуванню.

Інших належних та допустимих доказів, які б могли підтвердити, що 04.03.2025 року в с. Калини вулиці Джона Ленона ОСОБА_1 здійснював перевезення пасажирів, не маючи на це відповідних документів, до матеріалів справи не додано. Відтак, саме по собі виявлення перевезення пасажирів, за умов наявності відповідної ліцензії, не може доводити наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі зазначив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

З контекстного аналізу зазначених вимог закону випливає, що висновки судді щодо оцінки доказів мають вказуватись у точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Відповідно до положень ч. 1 та 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься, зокрема, при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Враховуючи, викладене, приходжу до висновку, що справа про адміністративне правопорушення у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю, в зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

З огляду на закриття провадження у справі без накладення на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення, судовий збір, в порядку ст.40-1 КУпАП, стягненню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 247, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КупАП, у зв`язку з відсутністю у його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд на протязі десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Суддя М.М. Бряник