29.04.25
Провадження № 3/635/391/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2025 року Суддя Харківського районного суду Харківської області Березовська І.В., за участю: секретаря судового засідання Панаса О.С., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника-адвоката Марцонь Д.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Безлюдівка Харківського району Харківської області, громадянина України, працюючого ПП «Вегамакс» на посаді водія, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

16 жовтня 2024 року о 07 годині 05 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault Premium, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в смт Безлюдівка Харківського району Харківської області, по вул. Зміївська, буд. 1, з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини роту, нестійка хода, почервоніння очей, тремтіння пальців рук). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Drager Alcotest та в закладі охорони здоров`я водій ОСОБА_1 відмовився.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, а саме: водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення,передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не визнав та надав пояснення, що він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, оскільки працівники поліції застосовували до нього психологічний тиск, що викликало у нього сумніви у правильності результатів проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу Drager Alcotest. На пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в КНП ХОР «Обласна клінічна наркологічна лікарня» він відмовився та повідомив,що бажає пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я в смт. Безлюдівка Харківського району Харківської області, оскільки їхав на вивантаження на Слобідську ТЕЦ та поспішав.

Крім того, ОСОБА_1 надав суду письмові пояснення від 25 лютого 2025 року, що містяться в матеріалах справи.

В судовому засіданні захисник Марцонь Д.Г. просив провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Як на підставу закриття провадження по справі захисник Марцонь Д.Г. посилався на такі обставини:

- у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які належні та допустимі докази того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, у тому числі відсутній відеозапис, на якому зафіксовано момент руху та момент зупинки транспортного засобу Renault Premium, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під його керуванням;

- у працівників поліції відповідно до вимог Закону України «Про Національну поліцію» не було законних підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 ;

- працівниками поліції не було встановлено у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння;

- працівники поліції застосували до ОСОБА_1 психологічний тиск, вимагали у останнього неправомірну винагороду. Після відмови ОСОБА_1 надати неправомірну винагороду, склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП. Такі неправомірні дії працівників поліції були оскаржені ОСОБА_1 до Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області, проте відповіді на скаргу до теперішнього часу ОСОБА_1 не отримано;

- працівниками поліції ОСОБА_1 не були роз`яснені його права, протокол про адміністративне правопорушення не містить підпису ОСОБА_1 щодо роз`яснення йому прав;

- наданий відеозапис не містить безперервної фіксації події, а тому не відповідає критеріям належності та допустимості доказів;

- долучений до матеріалів справи відеозапис носить постановочний характер.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, доводи захисника, а також дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суддя приходить до таких висновків.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини, його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується дослідженими доказами в їх сукупності, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 838216 від 10 жовтня 2024 року,складеного стосовно ОСОБА_1 , яким зафіксовано обставини вчиненого правопорушення та який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП як щодо змісту, так і щодо форми;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, яким підтверджується, що огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest не проводився, у зв`язку з відмовою водія;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яким підтверджується, що 10 жовтня 2024 року о 07 годині 10 хвилин водій ОСОБА_1 направлявся поліцейськими до КНП ХОР «Обласна клінічна наркологічна лікарня» для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, водій ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я відмовився;

- відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, яким підтверджується, що на вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager та в закладі охорони здоров`я водій ОСОБА_1 відмовився.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вищевказані докази є належними та допустимими доказами по справі про адміністративне правопорушення, на підставі яких суддя встановлює наявність події адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та визнання її винуватості.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно з п. 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Сукупністю досліджених у справі доказів підтверджується, що водій ОСОБА_1 на вимогу поліцейського відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «Обласна клінічна наркологічна лікарня», чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України.

Причини, з яких водій ОСОБА_1 відмовився виконати вимогу поліцейського про проходження огляду у встановленому законом порядку з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, правового значення для розгляду цієї справи не мають.

Щодо доводів сторони захисту, то суддя зазначає наступне.

Посилання сторони захисту на те, що у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які належні та допустимі докази того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом суддя вважає такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки вони спростовуються письмовими поясненнями ОСОБА_1 , його поясненнями, наданими в судовому засіданні, в яких останній зазначив, що керував транспортним засобом, а також відеозаписом, на якому зафіксовано, що ОСОБА_1 підтвердив факт керування транспортними засобом.

Щодо доводів сторони захисту про відсутність підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , то суддя зазначає наступне.

Згідно Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року,із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, які в подальшому було продовжено,в Україні введено воєнний стан.

Згідно Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в України або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого Постановою КМУ №1455 від 29 грудня 2021 року, що набрав законної сили 26 січня 2022 року,блокпост - посилений контрольно-пропускний пункт, який за рішенням військового командування тимчасово встановлюється на вході/виході (в`їзді/виїзді) на територію/з території, де введено воєнний стан і встановлено особливий режим (за винятком державного кордону), на якому облаштовуються місця для перевірки осіб, транспортних засобів, багажу та вантажів, позиції вогневих засобів та бойової техніки, місця для відпочинку та забезпечення життєдіяльності особового складу, який виконує завдання на такому пункті, до складу якого можуть входити службові особи військових формувань та правоохоронних органів, які відповідно до закону залучені до здійснення заходів правового режиму воєнного стану.

Згідно п.20 Порядку №1455 заходи з контролю в`їзду/виїзду на блокпостах включають:перевірку документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи;перевірку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу (документів на транспортний засіб, документів на вантаж, дорожнього листа тощо);проведення огляду транспортного засобу та вантажу (товару) щодо відповідності документам на вантаж (товар);затримання осіб, транспортних засобів, вантажу (товару), проведення їх огляду та передачу їх уповноваженим представникам правоохоронних органів;тимчасове обмеження (заборону) руху транспортних засобів та осіб.

Відповідно до п.10 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень та житла громадян при забезпеченні правового режиму воєнного стану, затвердженого Постановою КМУ №1456 від 29 грудня 2021 року, що набрав законної сили 26 січня 2022 року, уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби в разі, зокрема проїзду транспортних засобів через блокпости та контрольні пункти в`їзду-виїзду.

За наведених обставин, доводи сторони захисту про відсутність підстав для зупинки транспортного засобу суд визнає безпідставними, оскільки відповідно до матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 було зупинено на блок-посту за адресою: Харківська область,Харківський район, смт Безлюдівка, вул. Зміївська, буд. 1, відтак, відповідно до вище наведених нормативних документів зупинка автомобіля відбулася на законній підставі.

Крім того, підстава зупинки транспортного засобу не є предметом доказування у справі за ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки ці обставини не мають значення для правильного вирішення справи та встановленню факту керування особою транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Посилання сторони захисту на те, що працівник поліції не роз`яснив ОСОБА_1 права, передбачені ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України, повністю спростовуються власноручним підписом ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення про роз`яснення йому прав та обов`язків.

Щодо твердження захисника про те, що наданий відеозапис не містить безперервної фіксації події, а тому не відповідає критеріям належності та допустимості доказів, то таке, на переконання судді також є безпідставним.

Суддя переглянув відеозапис, долучений до проколу про адміністративне правопорушення, та встановив, що зафіксовані на ньому обставини стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейського та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відеозапис, що долучений до матеріалів провадження, узгоджується з іншими доказами по справі, які у своїй сукупності повністю доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Твердження сторони захисту про відсутність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння суддя не приймає до уваги, з огляду на наступне.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735 (в подальшому "Інструкція"). За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти огляд з метою встановлення стану сп`яніння. Відповідно до п.2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Як вбачається з матеріалів справи, працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння внаслідок виявлення передбачених п.3 розділу І Інструкції ознак. Відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР та вчинив передбачене ч.1 ст.130 КУпАП адміністративне правопорушення.

Ознаки алкогольного сп`яніння, які стали підставою для вимоги щодо проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, поліцейським викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. Суддя зауважує, що підставою для висунення вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння є суб`єктивне припущення поліцейського про перебування особи у стані сп`яніння, яке ґрунтується на наявності у особи передбачених п.3 розділу І Інструкції ознак алкогольного сп`яніння.

Суддя зважає на те, що відповідно до п.2.5 ПДР проведення огляду на стан сп`яніння на вимогу поліцейського є обов`язком водія, при цьому жоден із нормативних документів не дає водієві права оспорювати таку вимогу поліцейського.

Доводи сторони захисту щодо психологічного тиску на ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції суд вважає неспроможними, оскільки матеріали справи не містять доказів того,що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, рішення суду тощо) ОСОБА_1 чи його захисник суду не надали.

Твердження ОСОБА_1 про те, що йому не було запропоновано працівниками поліції найближчий заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння суд не приймає до уваги,оскільки саме працівники поліції визначають найближчий заклад охорони здоров`я, де має бути проведений такий огляд.

Крім того, направлення ОСОБА_1 саме до КНП ХОР «Обласна клінічна наркологічна лікарня» не було причиною його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я,що підтверджується дослідженим в судовому засіданні відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Також суд не приймає до уваги твердження ОСОБА_1 про те, що працівники поліції на його вимогу не надали сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, оскільки воно не підтверджується об`єктивними даними, що містяться в матеріалах справи.

Щодо письмових доводів ОСОБА_1 про відсутність свідків під час огляду, то суд зазначає, що під час проведення огляду останнього поліцейський застосовував технічні засоби відеозапису, а відтак відповідно до вимог ст. 266 КУпАП присутність свідків не є обов`язковою.

Письмові доводи ОСОБА_1 про те, що його не відсторонили від керування транспортним засобом спростовуються розпискою останнього від 10 жовтня 2024 року, що містяться в матеріалах справи, згідно якої транспортний засіб залишається за адресою: Харківська область, Харківський район, смт Безлюдівка, вул. Зміївська, буд. 1 до прибуття іншого водія.

Письмові доводи ОСОБА_1 про те, що протокол про адміністративне правопорушення не є самостійним доказом суддя не приймає, оскільки він оцінений судом у сукупності з усіма наявними матеріалами справи.

Протокол про адміністративне правопорушення та відеозаписи з нагрудних камер поліцейського не містять розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи.

Інші доводи сторони захисту жодним чином не впливають на обставини вчинення адміністративного правопорушення, кваліфікацію дій ОСОБА_1 та не спростовують факту вчинення ним цього адміністративного правопорушення.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

Таким чином, в діях водія ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самою особою, що притягується до адміністративної відповідальності, так і іншими особами.

Санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено накладення на водіїв штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримував посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 20 листопада 2010 року, що підтверджується довідкою інспектора СРПП ВП № 3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області І. Дудко.

Відтак,суд вважає необхідним та достатнім для виховання ОСОБА_1 та запобігання вчиненню притягуваним нових правопорушень накласти адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з правопорушника на користь держави підлягає стягненню судовий збір 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (з 1 січня 2024 року 3028 грн.), що складає 605,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 130 ч.1, 248, 251,252, 268, 280, 283 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00грн. (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок) (отримувач коштів: ГУК Харківська область/Харківобл./21081300, код отримувача (код ЄДРПОУ) 37874947, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0020001, код класифікації доходів бюджету 21081300, призначення платежу адміністративне стягнення у сфері забезпечення дорожнього руху), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави (отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету - 22030106) судовий збір у розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Документ, що підтверджує сплату штрафу, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого частиною першою статті 307 КУпАП, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення штрафу.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Харківський районний суд Харківської області протягом десяти днів з дня винесення такої постанови.

Повний текст постанови складений та підписаний 01 травня 2025 року.

Суддя І.В.Березовська