КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 33/824/2215/2025
Справа № 365/21/25
Головуючий в суді І інстанції Хижний Р.В.
Доповідач в суді ІІ інстанції Кашперська Т.Ц.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 квітня 2025 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Кашперської Т.Ц., з участю захисника Костенка Олександра Миколайовича, розглянувши апеляційну скаргу захисника Костенка Олександра Миколайовича на постанову Згурівського районного суду Київської області від 12 лютого 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Згурівського районного суду Київської області від 12 лютого 2025 року на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Згурівка Київської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживає АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , працюючого на посаді лікаря-хірурга КНП «Згурівська лікарня Згурівської селищної ради», члена основного складу позаштатної постійної діючої військово-лікарської комісії (ВЛК), накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (850 грн.), стягнуто судовий збір у сумі 605,60 грн. на користь держави.

ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він, будучи членом ВЛК КНП «Згурівська лікарня», призначеним (введеним в основний склад) згідно наказу в.о. директора КНП «Згурівська лікарня» від 08 червня 2023 року № 50/1-АД з 08 червня 2023 року, будучи суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, відповідно до підпункту «ґ» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» № 1700-VIІ, згідно якого члени позаштатних постійно діючих військово-лікарських комісій є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, та примітки до статті 172-6 КУпАП, в порушення вимог абз. 1 ч. 1 ст. 45 розділу VII «Фінансовий контроль» Закону № 1700-VIІ, несвоєчасно 03 листопада 2024 року, без поважних причин, подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою, захисник Костенко О.М. 13 березня 2025 року подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Згурівського районного суду Київської області від 12 лютого 2025 року, звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, оголосити йому усне зауваження, а провадження в справі закрити.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилався на те, що суд першої інстанції формально та упереджено розглянув справу, неповно з`ясував обставини справи, не надав належної оцінки клопотанню захисника про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності в зв`язку зі малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, застосування до останнього усного зауваження та закриття провадження у справі, та відповідно зробив недостовірні висновки про вчинення ним адміністративного правопорушення. Суд першої інстанції, хоч і описав позицію захисника в оскаржуваній постанові, проте з яких мотивів суд визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та не застосував до останнього малозначність вчиненого ним адміністративного правопорушення, не зазначив.

Крім цього, протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, є таким, що не відповідає вимогам КУпАП. При складанні протоколу не встановлена та не доведена вина у формі умислу, мотив та мета інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення. Таким чином, оскаржувана постанова є незаконною через порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню.

Пояснював, що згідно наказу головного лікаря КНП «Згурівська лікарня» № 265 від 03 серпня 2020 року ОСОБА_1 , лікаря-інтерна за спеціальністю «Хірургія» переведено на посаду лікаря-хірурга хірургічного відділення КНП «Згурівська лікарня» з 03 серпня 2020 року, а наказом в.о. директора КНП «Згурівська лікарня» О.Зіборова № 50/1-АД від 08 червня 2023 року призначено (введено в основний склад) ВЛК ОСОБА_1 з 08 червня 2023 року.

Виконуючи обов`язки члена основного складу ВЛК КНП «Згурівська лікарня», ОСОБА_1 є суб`єктом, на якого поширюється дія пп. «г» п. 2 ч. 1 ст. 3 та ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», та він є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією.

Згідно ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у п. 1, п.п «а», «в», «г» п. 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Виходячи з наведеного, ОСОБА_1 як суб`єкт декларування, повинен був до 01 квітня 2024 року подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік.

З інформації, яка міститься на офіційному веб-сайті НАЗК, Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, встановлено, що ОСОБА_1 подав декларацію за 2023 рік тільки 03 листопада 2024 року о 18:16, тобто несвоєчасно (після закінчення строку).

06 січня 2025 року оперуповноваженим 1 сектору (протидії корупції) управління стратегічних розслідувань в Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України старшим лейтенантом поліції Маневською Ю.А. відносно ОСОБА_1 складено протокол № 3334 про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення № 3334, повідомленням № 60101-2024 від 05 листопада 2024 року НАЗК про факт неподання чи несвоєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та додатком до нього.

ОСОБА_1 , будучи суб`єктом декларування, несвоєчасно подав без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Таким чином, є очевидним, що ОСОБА_1 допустив відповідне порушення Закону та подав декларацію з пропуском встановленого строку. Разом з тим, вважав, що порушення строку, хоча формально і містить ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, але через малозначність не становить суспільної небезпеки та не заподіяло істотної шкоди суспільству та державі.

Посилався на рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень Законів України «Про засади запобігання та протидії корупції», «Про відповідальність юридичних осіб за вчинення корупційних правопорушень», «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відповідальності за корупційні правопорушення» від 06 жовтня 2010 року № 1-27/2010, в якому судом серед іншого проведена думка, що корупційна діяльність безпосередньо пов`язується з корисливими діями (бездіяльністю) посадової особи при виконанні покладених на неї службових обов`язків. Зазначене може прирівнюватися до давання чи отримання хабара, зловживання службовим становищем чи впливом, сприяння відмиванню отриманих від корупційних злочинів доходів, їх приховування, розкрадання чи нецільового використання майна, перешкоджання здійсненню правосуддя, а також незаконного збагачення як значного збільшення доходів, яке перевищує законні доходи особи і яке вона не може раціонально обґрунтувати, тощо.

Тобто ключовою метою декларування доходів та майна публічних посадових осіб є безумовно запобігання незаконному збагаченню або врегулювання конфлікту інтересів. У даному випадку незаконне збагачення не у кримінально-правовому аспекті, а як дії посадової особи, що передбачені КУпАП.

Вказував, що незаконне збагачення передбачає значне збільшення активів державної посадової особи, яке перевищує її законні доходи, які вона не може раціонально обґрунтувати.

В даному випадку ОСОБА_1 , виконуючи обов`язки члена основного складу ВЛК КНП «Згурівська лікарня», який зобов`язаний відповідно до вимог Закону декларувати свої доходи і статки, не ухилився від декларування, не бажав приховати свої доходи і майно, а допустив помилку у строках подачі декларації. Є очевидним, що у даному випадку мова може йти лише про відсутність дисциплінованості у особи, тобто певного порядку поведінки, яка передбачає сумлінне ставлення до виконання всіх законів, нормативних актів та загальновідомих правил.

Наголошував, що матеріали справи не містять жодних даних, які безпосередньо, поза розумним сумнівом, вказували б на наявність у нього умислу на порушення вимог фінансового контролю чи переслідування будь-якого іншого корупційного інтересу.

Крім того, держава фактично не понесла жодних негативних юридичних наслідків, оскільки хоча і з запізненням, однак отримала декларацію ОСОБА_1 .

Посилався на принцип законності, вказував, що для ОСОБА_1 юридичні наслідки після притягнення до адміністративної відповідальності за корупційне правопорушення будуть занадто суворі та несправедливі.

Пояснював, що з додатку послідовності дій вбачається, що реєстрацію в кабінеті ОСОБА_1 розпочав 03 листопада 2024 року о 16:28, і станом на 18:16, враховуючи всі корегування, декларація була підписана та подана.

Звертав увагу, що ОСОБА_1 є не лише членом основного складу ВЛК КНП «Згурівська лікарня», а й здійснює обов`язки лікаря-хірурга, проводить численні операції з хірургічним втручанням. Крім цього, ОСОБА_1 постійно підвищує свої кваліфікаційні навички, проходить навчання, бере активну участь у науково-медичних практичних конференціях від МОЗ України, громадських організацій, в зв`язку з чим несвоєчасно подав декларацію.

Згідно характеристики в.о. директора КНП «Згурівська лікарня», ОСОБА_1 з серпня 2020 року працював у КНП «Згурівська лікарня» на посаді лікаря-хірурга, з січня 2021 року його переведено на посаду завідувача хірургічним відділенням, лікарем-хірургом. За час роботи проявив себе як грамотний спеціаліст, амбітний, ерудований, трудолюбивий, який самовіддано та ініціативно виконує професійні обов`язки в умовах ризику для життя та здоров`я, приймав участь у наданні невідкладної медичної допомоги військовим ЗСУ та Сил територіальної оборони, а також цивільному населенню. У роботі з пацієнтами виявляє високий гуманізм, людяність, чесність, принциповість, готовність нести всю відповідальність за стан здоров`я, виконує свої функціональні обов`язки на високому професійному рівні, впроваджує в роботу нові технології, стандарти надання медичної допомоги. Добросовісно відноситься до своїх обов`язків, користується повагою серед медпрацівників лікарні та хворих. Постійно підвищує свій рівень знань, як самонавчанням, так і навчанням на курсах підвищення кваліфікації. Неодноразово відзначався подяками Згурівської лікарні з нагоди Дня медичного працівника та Дня району (наявна в матеріалах справи).

Згідно довідки-характеристики Згурівської селищної ради № 6 від 23 січня 2025 року вбачається, що ОСОБА_1 працює в КНП «Згурівська лікарня» на посаді завідувача хірургічного відділення. З лютого 2024 року ОСОБА_1 є аспірантом кафедри Ендоскопічної та роботизованої загальної і метаболічної хірургії НМАПО імені П.Л.Шупика. Має подяку Згурівської селищної ради за сумлінну працю та відповідальність, вагомі досягнення у професійній діяльності. Також має грамоту від Броварської районної військової адміністрації за віддану працю під час ведення бойових дій на території Броварського району та подяку від військової частини НОМЕР_2 за допомогу під час воєнних дій. За місцем проживання ОСОБА_1 характеризується позитивно, з сусідами та односельцями підтримує дружні відносини. Компрометуючими матеріалами по відношенню до ОСОБА_1 селищна рада не володіє.

Вказував, що дослідивши обставини вказаної адміністративної справи, слід дійти висновку про необхідність звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Законодавцем не введено заборону на застосування ст. 22 КУпАП у справах, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Разом з тим, при накладенні стягнення за дане адміністративне правопорушення, суд першої інстанції не в повній мірі врахував вимоги, передбачені ст. 22, 23, 33 КУпАП, а саме характер вчиненого правопорушення, особи винного, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують відповідальність.

Зазначав, що оцінюючи в сукупності дії ОСОБА_1 , враховуючи характер вчиненого правопорушення, яке відноситься до правопорушень, пов`язаних з корупцією, обставини, за яких було вчинене дане правопорушення, зокрема те, що від його дій не завдано збитків державним або суспільним інтересам, або безпосередньо громадянам, незначною тривалістю правопорушення, відсутністю обставин, що обтяжують відповідальність, дані про особу, яка вперше притягається до адміністративної відповідальності за корупційні правопорушення, визнання своєї провини, сприяння встановленню істини у справі, відсутності наміру приховувати свій майновий стан, вважав за необхідне скасувати постанову Згурівського районного суду Київської області та застосувати до ОСОБА_1 положення ст. 22 КУпАП, звільнити останнього від адміністративної відповідальності та обмежитися усним зауваженням.

Крім того, просив поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що вперше апеляційну скаргу подано захисником Костенком О.М. в установлений законом строк, проте постановою Київського апеляційного суду від 07 березня 2025 року апеляційну скаргу повернуто особі, яку її подала, в зв`язку з відсутністю належних документів на підтвердження повноважень адвоката.

Вирішуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд враховує наступне.

Відповідно до статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

З матеріалів справи встановлено, що строк на оскарження постанови захисник Костенко О.М. пропустив з поважних причин, оскільки вперше апеляційна скарга подана ним 19 лютого 2025 року в межах десятиденного строку з дня винесення постанови 12 лютого 2025 року, однак постановою Київського апеляційного суду від 07 березня 2025 року апеляційну скаргу було повернуто особі, яка її подала, в зв`язку з недолученням до апеляційної скарги належних документів на підтвердження повноважень на надання правової допомоги ОСОБА_1 в Київському апеляційному суді.

За наведених обставин та з метою забезпечення реалізації права ОСОБА_1 на допуск до правосуддя, в якому не може бути відмовлено з формальних підстав, апеляційний суд визнає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції та вважає за необхідне поновити цей строк.

Вислухавши пояснення захисника Костенка О.М., який подану апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити, дослідивши матеріали справи та апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин і доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Постанова судді суду першої інстанції зазначеним вище вимогам в повній мірі відповідає.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За диспозицією ч. 1 ст. 172-6 КУпАП несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, - тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», який набрав законної сили 12 жовтня 2023 року, п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» доповнено п.п. «ґ», згідно з яким голови та члени медико-соціальних експертних комісій, а також голови, їх заступники, члени та секретарі позаштатних постійно діючих військово-лікарських і лікарсько-льотних комісій, які при цьому не є особами, зазначеними у п. 1 ч. 1 цієї статті, є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

Отже, ОСОБА_1 , будучи членом ВЛК КНП «Згурівська лікарня», з 08 червня 2023 року є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що суб`єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в» - «ґ» пункту 2, пункті 4 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» 24 лютого 2022 року затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, яким в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діє і на даний час.

Також Законом України «Про захист інтересів суб`єктів подання звітності та інших документів у період дії воєнного стану або війни» від 03 березня 2022 року № 2115-ІХ установлено, що фізичні особи, фізичні особи-підприємці, юридичні особи подають облікові, фінансові, бухгалтерські, розрахункові, аудиторські звіти та будь-які інші документи, подання яких вимагається відповідно до норм чинного законодавства, в документальній та/або в електронній формі, протягом трьох місяців після припинення чи скасування воєнного стану або стану війни за весь період неподання звітності чи обов`язку подати документи. Також у період воєнного стану або стану війни будь-які перевірки щодо своєчасності та повноти подання будь-яких звітів чи документів звітового характеру уповноваженими органами не здійснюється.

Частиною 2-7 розділу ХІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції» установлено, що з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» здійснення заходів фінансового контролю, передбачених розділом VІІ цього Закону (зокрема подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування), відновлюється у повному обсязі та здійснюється у порядку та строки, визначені цим Законом (у тому числі з урахуванням особливостей, встановлених частинами сьомою - чотирнадцятою статті 45 цього Закону).

Таким чином, з 12 жовтня 2023 року здійснення заходів фінансового контролю, передбачених розділом VІІ Закону України «Про запобігання корупції» (зокрема подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування), відновлено у повному обсязі та здійснюється у порядку та строки, визначені цим Законом (у тому числі з урахуванням особливостей, встановлених частинами сьомою - чотирнадцятою статті 45 цього Закону). Строк подання щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій або місцевого самоврядування, за минулий 2023 рік становить до 01 квітня 2024 року.

Відповідно до роз`яснень НАЗК щодо фінансової доброчесності, застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю (подання декларації, повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, повідомлення про відкриття валютного рахунку) від 13 листопада 2024 року № 4 особам, які до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» вже перебували і продовжують перебувати у складі відповідних комісій (пп. «ґ» п. 1, пп. «ґ» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону), слід подати лише щорічну декларацію з позначкою «я продовжую виконувати функції держави або місцевого самоврядування» за 2023 рік до 31 березня 2024 року включно.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_1 , будучи особою, яка до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» вже перебувала і продовжувала перебувати у складі ВЛК (пп. «ґ» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції») був зобов`язаний подати щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, до 31 березня 2024 року включно.

Відповідно до публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік лише 03 листопада 2024 року о 18:16, тобто несвоєчасно.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 172-6 КУпАП визнав, з обставинами вчинення правопорушення, викладеними у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, повністю погодився. Підтвердив, що дійсно поважних причин для несвоєчасного подання декларації він не мав. Просив суд його суворо не карати, при ухваленні постанови врахувати його позитивні характеристики, наявність подяк за сумлінну працю, а також проходження ним численних тренінгів та семінарів з підвищення кваліфікації.

До матеріалів адміністративної справи під час розгляду справи судом першої інстанції було долучено позитивні характеристики ОСОБА_1 , видані в.о. директора КНП «Згурівська лікарня», в.о. голови Згурівської селищної ради від 23 січня 2025 року № 6, копію подяки від військової частини НОМЕР_2 за допомогу, надану під час виконання ОСОБА_1 під час виконання професійних обов`язків, копію подяки Згурівської селищної ради від 17 липня 2021 року ОСОБА_1 , лікарю-хірургу, за сумлінну працю, відповідальність, активну громадську позицію, вагомі досягнення у професійній діяльності та з нагоди Дня громади; копію грамоти Броварської районної військової адміністрації за червень 2022 року, якою ОСОБА_1 , завідувача хірургічного відділення, лікаря-хірурга КНП «Згурівської лікарні Згурівської селищної ради» нагороджено за високий професіоналізм, активну громадянську позицію, самовіддану працює під час ведення бойових дій на території Броварського району, мужність та самопожертву в боротьбі за життя кожного постраждалого та з нагоди відзначення Дня медичного працівника; копії сертифікатів про проходження навчання, участь у конференції та міжнародному конгресі, виданих ОСОБА_1 . Національним університетом охорони здоров`я України ім. П.Шупика, ГО «Українська асоціація фундаментальної, експериментальної і клінічної фармакології», ГО «Українське товариство естетичних пластичних хірургів».

Захисник Костенко О.М. під час розгляду справи судом першої інстанції підтримав позицію свого підзахисного, вважав, що з огляду на обставини справи та особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 може бути звільнено від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Прокурор Полинюк В.А. вважав, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП повністю доведена, а тому його слід визнати винним у вчиненні даного правопорушення та накласти на останнього адміністративне стягнення в межах санкції даної статті КУпАП у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Підстави для закриття справи за малозначністю діяння відсутні, оскільки ОСОБА_1 подав декларацію за 2023 рік тільки 03 листопада 2024 року, тобто із запізненням більш ніж у сім місяців. Про необхідність подання декларації він був повідомлений, зокрема уповноважені особи, відповідальні за антикорупційну діяльність, двічі завчасно повідомляли ОСОБА_1 про необхідність подання декларації за 2023 рік до 31 березня 2024 року включно.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, підтверджено зібраними матеріалами справи в їх сукупності, а саме: протоколом про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП від 06 січня 2025 року № 3334 (а. с. 1 - 10); копією наказу головного лікаря КНП «Згурівська лікарня» № 265 від 03 серпня 2020 року про переведення ОСОБА_1 на посаду лікаря-хірурга хірургічного відділення КНП «Згурівська лікарня» з 03 серпня 2020 року (а. с. 15); копією наказу в.о. директора КНП «Згурівська лікарня» № 50/1-АД від 08.06.2023 про введення лікаря-хірурга ОСОБА_1 в основний склад ВЛК з 08 червня 2023 року (а. с.16); копією посадової інструкції лікаря-хірурга КНП «Згурівська лікарня Згурівської селищної ради, затвердженої в.о. директора КНП «Згурівська лікарня» № 50/1-АД від 08 червня 2023, з якою ОСОБА_1 було ознайомлено під розписку 08 червня 2023 року (а. с. 17 - 19); скріншотом з веб-сайту НАЗК, з якого встановлено, що декларація за 2023 рік була подана ОСОБА_1 03 листопада 2024 року о 18:16 (а. с. 20); роздруківкою послідовності дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинив ОСОБА_1 , з якої встановлено, що дата реєстрації на сайті мала місце 03 листопада 2024 року о 16:27:59, чернетку було створено 03 листопада 2024 року о 16:29, декларацію подано 03 листопада 2024 року о 18:16 (а. с. 22 - 24).

Обставин, які б свідчили про наявність поважних причин для пропуску встановленого законом строку на подачу вказаних вище декларацій ОСОБА_1 не наведено, а судом в ході судового розгляду - не встановлено, докази на підтвердження таких обставин у матеріалах провадження відсутні та не були надані в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується з правильними висновками суду першої інстанції, не спростованими доводами апеляційної скарги, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП - несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, він є винним в його вчиненні, підлягає адміністративній відповідальності.

Доводи апеляційної скарги, що протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, є таким, що не відповідає вимогам КУпАП, при складанні протоколу не встановлена та не доведена вина у формі умислу, мотив та мета інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, є необґрунтованими та спростовуються не лише доказами, наявними в матеріалах справи, а й доводами самої апеляційної скарги, в якій захисником визнається очевидність того факту, що ОСОБА_1 допустив відповідне порушення закону та подав декларацію з пропуском встановленого строку, разом з тим, порушення строку, хоча формально і містить ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, але через малозначність не становить суспільної небезпеки та не заподіяло істотної шкоди суспільству та державі.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення судом було враховано суспільну небезпеку та характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, який характеризується за місцем проживання та місцем роботи виключно позитивно, має подяки та грамоти за сумлінну працю, навчається (а. с. 57 - 69), а також ступінь його вини, майновий стан, як пом`якшуючі відповідальність обставини те, що він вперше притягується до відповідальності, вину визнав та щиро розкаявся у вчиненому, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність.

На підставі вищевикладеного суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у межах, визначених санкцією ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Апеляційний суд враховує, що такий розмір штрафу є мінімальним відповідно до санкції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та погоджується з висновками суду першої інстанції, що саме таке стягнення є достатньою мірою відповідальності з метою його виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Отже, розглядаючи матеріали справи, суд першої інстанції дослідив належним чином зібрані докази по справі, а також з`ясував всі обставини у справі, тобто дотримався вимог ст. 251, 280 КУпАП.

Висновки, які викладені в постанові суду, відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події, при винесення постанови суддею було вжито заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження матеріалів справи.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд не може погодитися з необґрунтованими доводами апеляційної скарги, що при накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції не врахував вимоги, передбачені ст. 22, 23, 33 КУпАП, а саме характер вчиненого правопорушення, особу винного, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують відповідальність.

Крім того, судом першої інстанції вмотивовано відхилено клопотання захисника та ОСОБА_1 про закриття провадження у справі на підставі ст. 22 КУпАП із звільненням останньої від відповідальності з огляду на обставини справи, суспільну небезпеку та характер вчиненого правопорушення.

Доводи апеляційної скарги не заперечують як факту несвоєчасного подання декларацій ОСОБА_1 , так і висновків суду першої інстанції в частині винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а зводяться до необхідності застосування ст. 22 КУпАП, звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності і обмеження усним зауваженням.

Відповідно до вимог ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Посилання захисника в апеляційній скарзі про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за малозначністю є непереконливими, з огляду на те, що адміністративне правопорушення вчинене ним, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, не може бути визнано малозначним, оскільки є корупційним правопорушенням, тяжкість якого обумовлена ступенем недовіри суспільства до осіб, уповноважених на виконання функцій місцевого самоврядування.

З огляду на підвищену суспільну небезпечність адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, які вчинено ОСОБА_1 , з метою дотримання принципів запобігання та протидії корупції, в тому рахунку відкритості та прозорості діяльності органів державної влади, апеляційний суд вважає за неможливе його звільнення від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого за ст. 22 КУпАП, як про це просить захисник.

Даних про те, що вчинене ОСОБА_1 правопорушення, пов`язане з корупцією, є малозначним, матеріали справи не містять.

Адміністративне правопорушення, передбачене ст. 172-6 КУпАП, по своїй суті не може бути визнане малозначним, оскільки передбачає відповідальність за порушення вимог фінансового контролю, який є обов`язковим для всіх осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

При цьому, вказані особи мають виконувати передбачені законом вимоги щодо фінансового контролю, незалежно від того, чи змінювався їх матеріальний стан, а тому відповідні доводи апеляційної скарги про відсутність негативних наслідків від дій ОСОБА_1 шкоди, зміни матеріального стану тощо не можуть бути взятими до уваги.

Апеляційний суд зауважує, що склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-6 КУпАП є формальним, тобто таким, який не передбачає обов`язкових елементів об`єктивної сторони - мети, мотивів та наслідків, для констатації наявності якого встановлення суспільно небезпечних наслідків не вимагається.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані доводи апеляційної скарги, що порушення строку, хоча формально і містить ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, але через малозначність не становить суспільної небезпеки та не заподіяло істотної шкоди суспільству та державі; що у даному випадку мова може йти лише про відсутність дисциплінованості у особи, тобто певного порядку поведінки, яка передбачає сумлінне ставлення до виконання всіх законів, нормативних актів та загальновідомих правил; що матеріали справи не містять жодних даних, які безпосередньо, поза розумним сумнівом, вказували б на наявність у нього умислу на порушення вимог фінансового контролю чи переслідування будь-якого іншого корупційного інтересу; що держава фактично не понесла жодних негативних юридичних наслідків, оскільки хоча і з запізненням, однак отримала декларацію ОСОБА_1 ; що для ОСОБА_1 юридичні наслідки після притягнення до адміністративної відповідальності за корупційне правопорушення будуть занадто суворі та несправедливі.

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 постійно підвищує свої кваліфікаційні навички, проходить навчання, бере активну участь у науково-медичних практичних конференціях від МОЗ України, громадських організацій, в зв`язку з чим несвоєчасно подав декларацію, є необґрунтованими, оскільки громадська діяльність та підвищення кваліфікаційних навичок не звільняють ОСОБА_1 від встановленого законом обов`язку подання щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладене з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП. Процесуальних порушень, які б могли слугувати безумовною підставою для зміни чи скасування судового рішення, не виявлено.

Посилання захисника в апеляційній практиці на правові висновки, викладені в постановах судів першої інстанції при розгляді подібних справ, не можуть бути прийняті апеляційним судом, оскільки врахування правових висновків інших судів положеннями чинного КУпАП не передбачено.

За таких обставин постанова Згурівського районного суду Київської області від 12 лютого 2025 року щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у зв`язку із чим суд залишає цю постанову без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Поновити захиснику Костенку Олександру Миколайовичу строк на апеляційне оскарження постанови Згурівського районного суду Київської області від 12 лютого 2025 року.

Апеляційну скаргу захисника Костенка Олександра Миколайовича залишити без задоволення.

Постанову Згурівського районного суду Київської області від 12 лютого 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кашперська Т.Ц.