№ 207/1925/25
№ 3/207/549/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2025 року м.Кам`янське

Суддя Південного районного суду м. Кам`янського Дніпропетровської області Притуляк С.А., розглянувши матеріали, які надійшли з ВП №2 Кам`янського районного управління ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянинки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Південного районного суду м. Кам`янського Дніпропетровської області області надійшов адміністративний матеріал для вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 156 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №641636 від 04.04.2025р., ОСОБА_1 , 04.04.2025р. о 12:40 год. перебувала у торгівельному кіоску без назви в м.Кам`янське по вул.Січеславський шлях, 194 А, де здійснювала продаж сигарет без марок акцизного податку, чим порушила ст.255 Податкового кодексу України та ст.55 Господарського кодексу України, чим вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.155 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явились, натомість її захисник Переверзев І.В. звернувся до суду із клопотанням про розгляд даної справи за їх відсутності, а також просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вказане клопотання мотивоване наступним.

ОСОБА_1 свою вину не визнає, протокол від 04.04.2025 про адміністративне правопорушення від вважає безпідставним та необгрунтованим.

Так, в протоколі від 04.04.2025 відсутнє посилання на конкретну норму Закону «Про державно регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних› напоїв, тютюнових виробів та пального», яку порушила ОСОБА_1 та наведено неналежні норми закону, які нібито порушила ОСОБА_1 . Матеріали справи не містять інформації про те, що ОСОБА_1 у встановленому законом порядку зареєстрована як суб?єкт господарської діяльності, тобто є фізичною-особою підприємцем, як і відсутні документальні відомості про те, що вона має ліцензію на здійснення продажу тютюнових виробів. Будь-яких дозвільних документів на ведення ОСОБА_1 підприємницької діяльності, зокрема, щодо роздрібної торгівлі тютюновими виробами, матеріали справи не містять, а між тим, саме відносно особи, яка є суб?єктом господарювання та має відповідну ліцензію, у якої працює ОСОБА_1 , мали скласти протокол про адміністративне правопорушення за реалізацію тютюнових виробів без марок акцизного податку, а не відносно продавця, яка є лише найманим працівником.

Крім того, захисник вказує не те, що не зафіксований факт продажу сигарет та отримання грошей за товар, фіксація обставин вчинення правопорушення за допомогою відеозапису не здійснювалася. У справі також відсутній основний доказ, який би міг бути використаний для доведення факту здійснення реалізації тютюнових виробів, а саме - касовий чек, або звіт.

Наявність у матеріалах справи фотографій із зображенням пачок сигарет, не може жодним чином довести факт продажу цих пачок в цьому кіоску. З наданих фотографій не можливо встановити - яке відношення зображені на цих фотографіях предмети мають відношення до правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 .

Таким чином, всупереч вимог ст.251 КУпАП, посадовою особою, що склала протокол про адміністративне правопорушення, не надано доказів на підтвердження факту реалізації ОСОБА_1 тютюнових виробів.

Протокол про адміністративне правопорушення складений щодо ОСОБА_1 , неможливо визнавати процесуальним документом, який засвідчує факт вчиненого адміністративного правопорушення.

З урахуванням викладеного, захисник просить справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 156 КУпАП, - закрити у зв?язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та проаналізувавши аргументи захисника про наявність підстав для закриття провадження у справі, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу порушника, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення порушника, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Аналіз статті 256 КУпАП свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в протоколі трьох складників: фактичних обставин; правової кваліфікації; формулювання порушення.

При цьому під формулюванням порушення (суть) розуміється короткий виклад тексту диспозиції правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула звинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого діяння, а юридичне формулювання (формула та формулювання) - це правова модель діяння, вказівка на правові норми, порушення яких інкримінується особі.

Аналіз зазначених норм закону дає підстави для висновку, що протокол, який складено відповідальною особою, повинен містити відомості про обставини, що характеризують суть адміністративного правопорушення у відповідності до диспозиції інкримінованої статті із визначенням: суб`єкта, суб`єктивної сторони, об`єкта, об`єктивної сторони, оскільки протокол за своєю суттю та призначенням, крім доказового значення, представляє собою обвинувачення особи у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення (проступку) в межах якого суд здійснює розгляд справи.

У Рішенні Європейського суду з прав людини від 25.07.2000, ухваленому у справі «Маттоціа проти Італії» зазначено, що «обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. «b» ч.3 ст.6 Конвенції…».

Таким чином, особа, якій висунуте звинувачення, повинна бути детально поінформована про його причину, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення останнього, а також про його характер, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів.

Юридичну визначеність необхідно розуміти через такі її складові, як-то: чіткість, зрозумілість, однозначність норм права. Кожна особа відповідно до конкретних обставин має орієнтуватися в тому, яка саме норма права застосовується у певному випадку, та мати чітке розуміння щодо настання конкретних правових наслідків у відповідних правовідносинах з огляду на розумну та передбачувану стабільність норм права.

Уточнювати, відредактовувати протокол з цього питання Суд змоги не має, адже ЄСПЛ у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 641636 від 04.04.2025 року, дії ОСОБА_1 , які полягали у здійсненні продажу сигарет без марок акцизного податку, тобто з порушенням ст.255 Податкового кодексу України та ст.55 Господарського кодексу України, кваліфіковані за ч. 1 ст. 156 КУпАП.

Однак, ст.255 Податкового кодексу України регулює питання щодо рентної плати за спеціальне використання води, а ст.55 Господарського кодексу України містить визначення поняття «суб`єкта господарювання». При цьому, особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення зазначено, що місцем роботи ОСОБА_1 є «продавець в кіоску по АДРЕСА_2 » та не встановлено, що вона є суб`єктом господарювання. В той же час, до протоколу додано ліцензію на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами за адресою АДРЕСА_2 , видану ФОП ОСОБА_2 .

Отже, наведені обставини дають суду підстави вважати, що по-перше, ОСОБА_1 є найманим працівником у ФОП ОСОБА_2 , а по-друге, особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення описані фактичні обставини (дії особи, які ставлять у провину) дають підставу вважати, що вони можуть підпадати під ознаки правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 156 КУпАП, оскільки за фабулою проколу ОСОБА_1 здійснювала продаж як продавець (без статусу суб`єкта господарювання), і одночасно з цим маються посилання на норми Господарського кодексу України щодо визначення поняття суб`єкта господарювання.

В той же час в протоколі про адміністративне правопорушення дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.156 КУпАП, тобто за роздрібну або оптову торгівлю тютюновими виробами без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.

Вказане свідчить, що суть описаного особою яка склала протокол правопорушення та його правова кваліфікація, інкримінованого ОСОБА_1 є незрозумілою та суперечливою і не дає чіткого розуміння в чому ж саме її обвинувачують.

Суд зазначає, що за для можливості притягнення винної особи до адміністративної відповідальності за інкриміноване правопорушення суд повинен чітко розуміти в чому обвинувачують особу. Відсутність чіткого, конкретизованого обвинувачення унеможливлює притягнення особи до відповідальності, оскільки суд перевіряє факти, які підлягають оцінці лише в межах обвинувачення.

Крім того, суд зауважує, що згідно з положеннями ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями ст.280 КУпАП регламентовано, що суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП (абз. 2 ст. 251 КУпАП).

Однак, всупереч наведених норм, до протоколу про адміністративне правопорушення не додано жодних доказів на підтвердження факту продажу ОСОБА_1 сигарет (тобто передачу товару за грошові кошти). Додані фотографії торгівельного павільйону та шести пачок сигарет можуть підтвердити лише фізичне існування вказаних об`єктів але ж аж ніяк не факт продажу.

Крім того, з огляду на суть даних правовідносин як купівля-продаж, в даному випадку тютюнових виробів, продавець за свій товар отримує грошові кошти - виручку. Однак співробітники поліції, вилучаючи тютюнові вироби, з незрозумілих причин не вилучили виручку від їх продажу, що інкримінується ОСОБА_1 та підтверджує цей факт.

Суд не вправі самостійно припускати факти, які підлягають доведенню оскільки в такому випадку вийде за межі обвинувачення та вдасться до припущень, що неприпустимо враховувати при доведеності вини особи з огляду на гарантування кожному обвинуваченому можливості засудження виключно при доведеності вини поза розумним сумнівом.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку про відсутність події та складу адміністративного правопорушення інкрімінованого ОСОБА_1 за ч.1 ст.156 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю.

Що стосується вилучених 6 пачок сигарет «Прима», суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про вилучення з обігу, переробку, утилізацію, знищення або подальше використання неякісної та небезпечної продукції» продукція, на яку немає передбачених законодавством відповідних документів, що підтверджують її якість та безпеку, вважається неякісною та небезпечною і відповідно до ст. 5 зазначеного Закону підлягає обов`язковому вилученню з обігу.

З матеріалів справи вбачається, що вилучені пачки цигарок, не мають марок акцизного податку, а тому, зважаючи на вищевказані вимоги законодавства, вони можуть відноситись до неякісної і небезпечної продукції, яка вилучена з обігу, а відтак, у разі встановлення відповідних фактів, така продукція може бути знищена.

За таких обставин вирішення питання про повернення майна (тютюнових виробів без марок акцизного податку) можливо лише після звернення власника майна до суду адміністративної юрисдикції з позовом про повернення цього майна в порядку КАСУ, за наявності документів, що підтверджують законність їх придбання, якість і безпечність цієї продукції, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які б спростовували факт відсутності на вилучених тютюнових виробах марок акцизного податку, а також у зв`язку з тим, що на час розгляду справи неможливо беззаперечно встановити, що вилучені пачки цигарок відносяться до якісної і безпечної продукції.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 156, 247, 251, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 156 КУпАП закрити у зв`язку відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Південний районний суд м. Кам`янського Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя С.А. Притуляк