Справа № 946/1505/25 Провадження № 3/946/597/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Пащенко Т.П., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли від Ізмаїльського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до представлених матеріалів 29.12.2024 року о 00 год. 26 хв. в с. Броска по вул. Болградська, 3, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «BMW X5», номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у закладі Ізмаїльська ЦРЛ охорони здоров`я у лікаря, чим порушив п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі ПДР), за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ч.1 ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Притягуваний ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Справу може бути розглянуто під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (ч. 1 ст. 268 КУпАП).

Оскільки є дані про своєчасне сповіщення притягуваного ОСОБА_1 про місце і час розгляду справи і від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, суд у відповідності до ч. 1 ст. 268 КУпАП вважає за можливе розглянути справу у його відсутності.

28.04.2025 року ОСОБА_1 надав суду пояснення у справі про адміністративне правопорушення, в яких вказав, що 29.12.2024 року після опівночі він з братом ОСОБА_2 повертався до дому на транспортному засобі «BMW», д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого був ОСОБА_2 , та, заїджаючи в м.Ізмаїл, на блокпосту зупинилися для перевірки документів. Співробітники нацгвардії запросили ОСОБА_2 для бесіди, тому що через декілька хвилин мала розпочастись комендантська година і вони мали в цей час вже бути вдома. ОСОБА_2 вийшов з авто і пішов з ними для перевірки документів та з`ясування обставин, при цьому машина стояла на аварійних сигналах, та працювала, а він, ОСОБА_1 залишився в машині. Поліцейські не зупиняли транспортний засіб, їх навіть не було на блок посту, а під`їхали згодом. Так, через деякий час під`їхали поліцейські, запитали чия машина, що ОСОБА_2 тут робить, де знаходиться водій, оскільки він, ОСОБА_1 сидів на пасажирському сидінні, і поліцейські бачили його стан, та наполегливо попросили заглушити машину і вийти з авто, для чого він пересів на водійське сидіння, заглушив мотор, взяв документи і вийшов з авто. Відразу ж поліцейським було проголошено ОСОБА_1 , що «Дають шанс зателефонувати будь-кому, або вони мене оформлять». Після цього поліцейські стали звинувачувати його, ОСОБА_1 , в тому, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. На що він пояснив їм, що за кермом не був, і не керував, що вони бачили особисто. Попросив їх поспілкуватися зі співробітниками нацгвардії та з братом ОСОБА_2 . Протягом майже години відбувалося спілкувався з поліцейськими, він пояснював усі обставини, вони спілкувалися зі співробітниками національної гвардії, які перебували на блок посту. ОСОБА_1 вказує, що він був переконаний, що на цьому все закінчиться, оскільки все було очевидним. Втім, після того, як прибули працівники ТЦК і забрали ОСОБА_2 для уточнення його даних, поліцейські сказали, що будуть оформляти протокол відносно нього, ОСОБА_1 , так як водія забрали в ТЦК, і скоріш за все він не повернеться, так як буде мобілізованим. Потім один з поліцейських здійснив маніпуляції з нагрудною камерою, на думку ОСОБА_1 увімкнув її та розпочав зйомку, наполягаючи на тому, що саме він, ОСОБА_1 , перебував за кермом, і що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Поліцейський запропонував пройти перевірку з використанням Алкотестеру, однак такого у них не було, ОСОБА_1 його ніхто не показав і не продемонстрував. В зв`язку з чим він погодився проїхати до лікарні для перевірки. Ще якийсь час між ОСОБА_1 та поліцейськими відбувалася суперечка, оскільки ОСОБА_1 наполягав на тому, щоб в лікарню проїхати на його авто, він не бажав залишати авто на блокпосту, втім поліцейські не погоджувалися. Жоден з поліцейських не представився, не роз`яснив ОСОБА_1 прав та обов`язків, постійно підвищували голос, шарпали за одяг, провокували його до того, щоб він покинув місце і почав втікати. Однак, будучи переконаним в тому, що він не керував транспортним засобом, не перебував за кермом, що поліцейські особисто бачили, то навіть після перевірки в лікарні протокол складено не буде. На час прибуття поліцейських на блок-пост, в цьому місці перебували інші авто та водії, в зустрічному напрямку рухався автобус, водій якого також міг надати відповідні пояснення, що ОСОБА_1 не був за кермом автомобіля. Однак, поліцейські не були в цьому зацікавлені. У подальшому ОСОБА_1 було доставлено до лікарні, де проведено обстеження на технічному приладі, складено протокол. Він вказує, що йому надали можливість зателефонувати дружині, яка приїхала в лікарню, і якій можна було б передати керування т/з. ОСОБА_2 вказує, що на його переконання відеофіксація не була повною і безперервною, тобто з часу коли поліцейські прибули на блок пост приблизно біля 00:30 години та до виходу з лікарні біля 03:00 години ночі. Вказує, що він не керував транспортним засобом, та сидів на пасажирському сидінні свого авто, оскільки перебував в стані алкогольного сп`яніння, що не заперечував і погодився пройти обстеження в лікарні, що було підтверджено на технічному приладі, пересів на сидіння водія лише для того, щоб заглушити авто. Звертає увагу суду, що особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі. При цьому, Верховний Суд у справі № 38/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням ПДР України працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Отже, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення. Важливим є те, що на відео має бути зафіксовано, що транспортний засіб мав бути зупинений, тобто до самої зупинки мав знаходитись в русі, оскільки керування транспортним засобом можливе лише тоді, коли він рухається, коли ж особа перебуває біля свого транспортного засобу, склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відсутній, оскільки така особа не керувала транспортним засобом. Тобто, будь-яких об`єктивних доказів, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом «BMW» поліцейськими не здобуто, і суду не надано. ОСОБА_1 вважає, що дії поліцейських не відповідають Закону України «Про національну поліцію», які зловживали своїми правами та навіть не намагалися встановити істину в даній ситуації, проігнорували усі його пояснення на місці, де були і свідки, і співробітники національної гвардії. Також, ОСОБА_1 , звертає увагу суду, що він не керував транспортним засобом, та на відсутність достатніх, необхідних, допустимих і належних доказів цього факту. Крім того, в матеріалах даної справи відсутні докази відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, хоча поліцейський повинен був довести дію до логічного завершення, та при наявності у нього алкогольного сп`яніння, у разі, якщо саме він керував транспортним засобом, відсторонити від його управління, про що зазначити в протоколі або в іншому процесуальному документі, вказавши кому саме передано управління т/з, що є суттєвим порушенням особи, яка склала даний протокол. Також зазначив, що дані матеріали про адміністративне правопорушення були повернуті Ізмаїльському РВП ГУНП в Одеській області для належного оформлення з тих підстав, що «…результати огляду не зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення. Крім того, у протоколі зазначено, що огляд на стан сп`яніння проводився лікарем Ізмаїльської ЦРЛ, однак доданий до протоколу висновок складений лікарем КНП Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області «Ізмаїльська міська центральна лікарня». Ізмаїльський РВП ГУНП в Одеській області вдруге надіслав матеріали до суду, додавши рапорт поліцейського Яманжи А.П. з описом подій, що мали місце 29.12.2024 року. Однак, даний рапорт, який складено на ім`я начальника Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області і не адресований суду, не може розцінюватися як належний і допустимий доказ. А відтак, формулювання обвинувачення, яке зазначене в протоколі, не містить даних про результати обстеження, тобто є не коректним і не точним, а суд самостійно не вправі брати на себе функцію збирання доказів та документальну законну фіксацію правопорушення, котра в даному випадку не була виконана належним чином. Також, суд не вправі самостійно змінювати фабулу викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція). З протоколу, який складено відносно мене, не можливо чітко встановити, яким саме технічним засобом було здійснено відеофіксацію події, в якій звинувачують ОСОБА_1 . В порушення вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП поліцейські не намагалися зібрати докази відповідно до вимог законодавства, та встановити істину в даній ситуації, а лише керувалися тим, що є авто, є людина, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння, а тому є можливість покращити статистику, та скласти протокол про адміністративне правопорушення за ст.130 ч.1 КУпАП. В даній ситуації, поліцейські переклали обов`язок доказування не винуватості саме на нього, ОСОБА_1 , та він змушений спростовувати обставини, що мали місце 29.12.2024 року, після тривалого спливу часу. Він позбавлений можливості запросити до суду для дачі пояснень свого брата, який був за кермом авто, який 29.12.2024 року був затриманий співробітниками ТЦК, так як на теперішній час він знаходиться за межами України. На переконання ОСОБА_1 в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки відсутні докази, на підставі яких можна дійти висновку про його винуватість, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти «України» N 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelend v. UnitedKingdom), п. 161, Series А заява N 25). Просить суд провадження по даній справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП відносно нього, ОСОБА_1 , на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративних правопорушень в моїх діях. Розгляд справи здійснити у його відсутність та відсутність його представника з урахуванням його пояснень.

Дослідивши наявні докази у сукупності, суд приходить до висновку, що справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 необхідно закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, з наступних підстав.

Відповідно до ст.1 КУпАП України, завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Положеннями ст.280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 1 статті 130 КУпАП України передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Склад адміністративного правопорушення наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Отже, для наявності складу адміністративного правопорушення слід встановити, які саме з перелічених у частині 1 статті 130 КУпАП України дій були вчиненні.

Відповідно до вимог ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини надає «автономне» значення концепції «кримінальне обвинувачення», незалежне від категорій, що використовуються в національних правових системах держав - учасниць Конвенції (Адольф проти Австрії (Adolf v. Austria), пункт 30).

Першочергова оцінка Європейським судом з прав людини застосовності кримінального аспекту ст. 6 Конвенції ґрунтується на критеріях, викладених у рішенні у справі Енгель та інші проти Нідерландів (Engel and Others v. the Netherlands) (пункти 82 - 83): 1) класифікація в національному законодавстві; 2) характер правопорушення та 3) суворість покарання, ризику якого піддається відповідна особа.

В практиці Європейського суду з прав людини перший критерій має відносну значимість, тобто коли внутрішнє державне законодавство класифікує певне правопорушення як кримінальне, цей критерій буде мати вирішальне значення. В іншому випадку Європейський суд з прав людини не приймає до уваги національну класифікацію та вивчає фактичний зміст розглядуваної процедури.

Другий та третій критерії, викладені в рішенні Європейського суду з прав людини у справі Енгель на інші проти Нідерландів (Engel and Others v. the Netherlands), являються альтернативними та необов`язково застосовуються одночасно; для вирішення про застосовність ст. 6 Конвенції достатньо, щоб розглядуване правопорушення за своїм характером вважалось «кримінальним» з точки зору Конвенції або щоб за вчинене правопорушення на особу покладалось покарання, яке за своїм характером та ступеню серйозності належить в цілому до «кримінальної» сфери (Озтюрк проти Німеччини (Ozturk v. Germany), пункт 54; Лутц проти Німеччини (Lutz v. Germany), пункт 55).

Після проведення аналізу вказаних вище джерел права, враховуючи види та розмір санкції, яка визначена національним законом за вчинення правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, порівнюючи її з санкцією кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України, вважаю, що адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП з точки зору Конвенції можна вважати «кримінальним». Тому, з урахуванням засад правосуддя та принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, вважаю обґрунтованим застосування в даному випадку положень ст.62 Конституції України, відповідно до ч.3 якої, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2.9 а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст.266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція 1452/735). За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється. Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №207700 від 29.12.2024 року вказано, що 29.12.2024 року о 00 год. 26 хв. в с. Броска по вул. Болградська, 3, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «BMW X5», номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у закладі Ізмаїльська ЦРЛ охорони здоров`я у лікаря, чим порушив п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі ПДР), за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до розділу 1 п.7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735, зареєстрованої в Міністерством юстиції України 11.11.2015 р. за №1413/27858, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я). Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Отже, встановленим порядком проходження огляду на стан сп`яніння водіїв транспортних засобів є порядок відповідно до якого особі пропонується пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, за наслідками якого, у разі підтвердження стану сп`яніння, складається та додається до протоколу акт огляду на стан алкогольного сп`яніння та роздруківка із результатом огляду. В разі відмови особи від проходження огляду на місці зупинки або незгоди з його результатами особа одразу направляється до закладу охорони здоров`я для проведення огляду на стан сп`яніння. У разі підтвердження стану сп`яніння за результатами огляду в закладі охорони здоров`я відповідний висновок додається до протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім того, відповідно до ч.5 другого розділу Порядку встановлено, що перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Відповідно до п. 5 розділу 2 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

В протоколі про адміністративне правопорушення співробітником поліції вказано, що « ОСОБА_1 керував транспортним засобом «BMW X5», номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння».

Дослідженням відеозапису судом встановлено, що на відеозаписі відсутній момент зупинення вказаного автомобіля працівниками поліції.

Крім того, відеозапис, долучений до матеріалів справи, не є повним та безперервним, в зв`язку з чим, неможливо суду зробити висновок про те, чи був дотриманий при цьому порядок проходження огляду на стан сп`яніння водіїв транспортних засобів відповідно до Інструкції.

Також, відеозапис, доданий до матеріалів справи, не містить процесу складання та вручення направлення водієві ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Таким чином, всупереч п. 8 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735, неможливо встановити, чи було складено та вручено ОСОБА_1 направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, форма якого передбачена додатком 1 до Інструкції № 1452/735.

Відповідно до ч.1 ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Всупереч ч.1 ст.266 КУпАП матеріали справи не містять відомостей, що ОСОБА_1 був відсторонений від керування транспортним засобом, та до матеріалів справи не надано доказів в підтвердження передання керування транспортним засобом будь-яким особам.

Відповідно до ч.4 ст.256 КУпАП при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Пунктом 11 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 № 1376 передбачено, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, повідомляється, що справу про адміністративне правопорушення буде розглянуто у строки, визначені статтею 277 КУпАП, про що робиться відмітка та ставиться підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з відеозапису, доданого до матеріалів справи, працівниками поліції не роз`яснені права ОСОБА_1 .

Таким чином, суд позбавлений можливості зробити висновок чи були дотриманні вимоги ст. 256 КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Викладені обставини, досліджені в судовому засіданні, свідчать про те, що в даному випадку не надано доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та не доведено додержання порядку проведення огляду на стан сп`яніння, передбаченого ст. 266 КУпАП та вимог Інструкції.

Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме, ст.ст. 9, 245, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Вказане викликає сумнів щодо винності особи у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП. Всі сумніви в даному випадку суд, у відповідності до вищевказаних норм права трактує на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбачений ст.130 КУпАП, що відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст.130, 247, 283, 284, 285 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Т.П.Пащенко