Справа № 711/1248/25
Номер провадження 3/711/462/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року м.Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду м.Черкаси Михальченко Ю.В., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції (протокол серії ЕПР 1 № 244470 від 11.02.2025 року) про притягнення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: в матеріалах справи відсутній,

до адміністративної відповідальності заст.124 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Придніпровського районного суду м.Черкаси знаходяться адміністративні матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.ст.124 КУпАП.

Згідно протоколу по адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 244470 від 11.02.2025 року 11.02.2025 року о 19.20 год. в м.Черкаси по пров. Івана Гроссе, 10/1, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «MERCEDES-BENZ ML350» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом, не впевнилася в безпечності та скоїла наїзд на припаркований автомобіль «DAEWOO LANOS» д.н.з. НОМЕР_2 , чим порушила п. 10.9 ПДР УКраїни. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.124 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася. Причини неявки суду не відомі.

Адвокат Демиденко В.А. в судовому засіданні повідомив, що ОСОБА_2 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП не визнає. Надав суду клопотання про закриття провадження у справі, яке мотивовано наступним: до протоколу додаються пояснення учасників ДТП, схема ДТП. З метою повного і об`єктивного з`ясування всіх обставин пригоди, вважає за необхідне зазначити, що автомобіль Део Ланос н.з. НОМЕР_2 був припаркований в темний час доби без освітлювальних приладів, що у відповідності до п. 19.4 ГІДР України «Під час зупинки на дорозі в темну пору доби і в умовах недостатньої видимості на транспортному засобі мають бути ввімкнені габаритні або стоянкові ліхтарі, а при вимушеній зупинці додатково аварійна світлова сигналізація.» Тобто вказаний автомобіль стояв із порушенням ПДР України і на вказаного водія - ОСОБА_3 було складено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення п. 19.4 ПДР України, яку він не оскаржував.

Відповідно на водія ОСОБА_1 працівники поліції склали протокол серії ЕПР1 № 244470 від 11.02.2025 де зазначили в її порушення п. 10.9 ПДР України «Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.»

Оскільки водієві ОСОБА_1 в темний час доби, як прослідковується з її пояснення, було добре видно вправо та вліво на проїзну частину дороги, тобто вона не створювала небезпеку чи перешкоду для інших учасників дорожнього руху тому і не залучала сторонніх осіб тому, що вважала, що відповідно до п. 1.4. ПДР України «Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила».

А тому, водій автомобіля Део - Ланос н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_3 сам в порушення п. 19.4 ПДР України покинув свій транспортний засіб на проїзній частині дороги в неосвітлювальній ділянці, що і призвело до вказаної ДТП.

Як зазначено в ст. 124 КУпАП України «Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна», тобто працівник поліції, навіть не вникаючи в суть та механізм розвитку ДТП, склав протокол ЕПР1 № 244470 від 11.02.2025 про адміністративне правопорушення на ОСОБА_1 з порушенням вимог Інструкції № 1376 від 06.11.2015 та ст. 256 КУпАП, тому, що в протоколі сам працівник поліції зазначив, що «Інші порушення ПДР, порушення правил руху ТЗ заднім ходом» тобто кваліфікував дії громадянки ОСОБА_1 по п.10.9 ПДР України, який не відповідає вимогам п. 10.9 ПДР України «Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху не є відповідним, оскільки ОСОБА_1 прийняла всі необхідні дії для безпечного руху заднім ходом.

З урахуванням зазначеного та відповідно до матеріалів адміністративної справи в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки працівник поліції в п. 9 постанови навіть не зазначив свідків чи потерпілих, тобто не має підтвердження про пошкодження транспортних засобів, що є обов`язковою вимогою до ст. 124 КУпАП, тому сам протокол складено з порушеннями вимог порушенням вимог Інструкції № 1376 від 06.11.2015 та ст. 256 та ст. 268 КУпАП.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Матеріали адміністративної справи не містять доказів, які б у своїй сукупності доводили винуватість ОСОБА_1 поза розумним сумнівом. Просив суд провадження відносно неї закрити за відсутності в її діях події і складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення адвоката Демиденка В.А., дослідивши письмові матеріали справи, приходжу до наступного:

Відповідно до ст.ст.252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані, зокрема, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та засобів, що мають функції відеозапису, тощо.

Відповідно до положень статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Крім того, згідно до вимог п.1.4 ПДР України - кожен учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники дорожнього руху виконують ПДР України.

Відповідно до п.10.9 ПДР України - під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Дослідивши письмові матеріали провадження суд приходить до висновку, що факт порушення п.10.9 ПДР України з боку водія ОСОБА_1 не доведено.

Крім того, згідно постанови про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 4055961 від 11.02.2025 року на водія автомобіля «DAEWOO LANOS» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_3 складено постанову за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме порушення п. 19.4 ПДР України (під час зупинки на дорозі в темну пору доби та в умовах недостатньої видимості на транспортному засобі мають бути ввімкнені габаритні або стоянкові ліхтарі, а при вимушеній зупинці додатково аварійна світлова сигналізація), оскільки він покинув свій транспортний засіб на проїзній частині дороги в неосвітлювальній ділянці.

Інших доказів суду не надано.

Таким чином, в даній ситуації вимагається доведення того, що саме ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом не дотрималася ПДР України, що призвело до ДТП, на підтвердження чого, суду було надано протокол про адміністративне правопорушення. В даній ситуації на думку Суду в матеріалах справи не знайшло підтвердження того, що ОСОБА_1 вчинила вказане порушення.

Зокрема, як було зазначено вище, ОСОБА_1 повністю заперечила вчинення нею адміністративного правопорушення.

Наведені факти у відповідності до статті 62 Конституції України повинні тлумачитись судом на користь ОСОБА_1 і вони не дають змоги Суду однозначно оцінити дії останньої, як такі, що містять склад адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 124 КУпАП.

Суддя наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України»,ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням». Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, санкція якої передбачає стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року (тоді як за КК України мінімальний штраф становить тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно з КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1,2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245).

Діяння тільки тоді визнається адміністративним правопорушенням, коли воно містить всі ознаки його складу, відсутність хоча б однієї з них означає відсутність складу взагалі.

Об`єктивною складовою адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП є саме порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, оскільки в ході судового розгляду суду не надано достатніх та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 вищевказаного порушення, а тому відсутня складова вищезазначеного правопорушення.

Враховуючи обставини, які встановлених в ході судового розгляду, вважаю, що наслідки у виді ДТП не перебувають у безпосередньому причинному зв`язку із діями водія ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене та згідно п.1 ст.247 провадження відносно ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.124, 247, ст.256 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за 124 КпАП України - закрити за відсутністю в її діях події і складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м.Черкаси протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Ю. В. Михальченко