29.04.2025 Єдиний унікальний № 371/308/25
провадження № 3/371/265/25
Миронівський районний суд Київської області
Провадження № 3/371/265/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2025 року м. Миронівка

Суддя Миронівського районного суду Київської області Поліщук А.С., розглянувши протокол про адміністративне правопорушення від 27 лютого 2025 року ВАВ №104994 складений за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Миронівським РВГУ МВС України в Київській області від 21 листопада 2008 року, безробітнього, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 та додані до протоколу матеріали,

В С Т А Н О В И В :

Відносно ОСОБА_1 27 лютого 2025 року інспектором СРПП ВП №2 Обхівського РУП ГУНП старшим лейтенантом поліції Федоренком О.В. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №104994 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до протоколу, 27 лютого 2025 року о 13 годині 30 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 умисно висловлював образи в сторону своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає разом із ним за адресою: АДРЕСА_1 , чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні захисник Невкритий В.М. вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП не визнав та пояснив, що сторони проживають в одному будинку, шлюб між сторонами розірвано та ОСОБА_2 виганяла ОСОБА_1 з будинку, погрожувала, що виселить з будинку.

Частиною 1 статті 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до ч. 2 ст. 173-2 КУпАП передбачено, що діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Згідно до ч. 3 ст. 173-2 КУпАП передбачено, що повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, суддя приходить до висновку, що справа підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події вчинення адміністративноного правопорушення, зазначеного в протоколі, зважаючи на наступне.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права.

Виходячи з принципу верховенства права конституційна презумпція невинуватості особи поширюється і на обвинувачення її у вчиненні адміністративного правопорушення.

Згідно з ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 Конституції України ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Частина 3 ст. 173-2 КУпАП, за якою щодо ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, містить такий склад адміністративного правопорушення: вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 умисно висловлював образи в сторону своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає разом із ним за адресою: АДРЕСА_1 , проте матеріали справи не містять об`єктивних та беззаперечних доказів цього.

В справі про адміністративне правопорушення підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення, зокрема час та спосіб вчинення адміністративного правопорушення.

При цьому у письмових поясненнях потерпіла ОСОБА_2 зазначила, що її колишній чоловік ОСОБА_1 27 лютого 2025 року перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння схватив її за руку та ображав нецензурними словами (а.с. 19).

В письмових пояснень ОСОБА_1 зазначив, що 27 лютого 2025 року був в магазині «Назарій» випив 100 грам горілки та йшов додому, зайшов до кімнати та зачинив двері. Після чого до кімнати зайшла колишня дружина та почала його словесно ображати, виганяти з будинку та кричала, що висилить його з будинку (а.с. 20).

Аналіз та співставлення зазначених доказів свідчить про існування розбіжностей щодо тих дій, які ОСОБА_1 вчинив відносно своєї колдишньої дружини ОСОБА_2 .

Таким чином в суду виникає сумнів щодо вчинення ОСОБА_1 о 13 годині 00 хвилин 27 лютого 2025 року по відношенню до своєї колишньої дружини ОСОБА_2 будь-яких дій фізичного чи психологічного характеру, внаслідок яких могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю.

Особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

Стандарт доведення вини "поза розумним сумнівом" означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного "розумного сумніву" в цьому, тоді як наявність такого "розумного сумніву" у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

За вимогами ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

Спираючись на положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України»(рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії»(заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ст.130 КУпАП України, суд, виходить з того, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. ст. 247, 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову про закриття справи у випадку відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, у зв`язку із відсутністю допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 27 лютого 2025 року о 13 годині 00 хвилин дій фізичного чи психологічного характеру, внаслідок яких могла бути завдана шкода психічному здоров`ю ОСОБА_2 , керуючись ч. 2 ст. 7 КУпАП та ст. ст. 221, 251-252, 254, 256, 276, 280, 283-285 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП - закрити у зв`язку із відсутністю наявності в його діях складу адміністративного правопорушення.

2. Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення до Київського апеляційного суду через Миронівський районний суд Київської області.

3. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя підпис А.С. Поліщук

Згідно з оригіналом

Суддя А.С. Поліщук