Номер провадження: 33/813/1031/25
Головуючий у першій інстанції Прохоров П. А.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду: Громік Р.Д.

за участю секретаря: Скрипченко Г.В.,

за участі:

правопорушника ОСОБА_1

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2024 року, якою визнано ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП; накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 34 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, без оплатного вилучення транспортного засобу; стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605 гривень 60 копійок,

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 №137250 від 26.09.2024 вбачається, що 13 вересня 2024 року о 12.40 годин по вул. Люстдорфська дорога, 55/2 в м. Одесі, водій ОСОБА_1 повторно керував транспортним засобом Mitsubishi Lancer, н/з НОМЕР_1 перебуваючи у хворобливому стані та під дією лікарських препаратів. Огляд на стан сп`яніння проводився у медичному закладі, згідно з висновком КНП «ООМЦПЗ ООР» №002872, тобто своїми діями порушив вимоги п.2.9а «Правил дорожнього руху України», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП.

Постановою судді Київського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2024 року визнано ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП; накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 34 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, без оплатного вилучення транспортного засобу; стягнут0 з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605 гривень 60 копійок.

На дану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову судді та провадження закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, посилаючись при цьому на порушення норм процесуального та матеріального права.

В доводах апеляційної скарги зазначено, що:

1) ОСОБА_1 не вживає наркотичні речовини;

2) барбітурати, які були виявлені в організмі ОСОБА_1 не є наркотичними речовинами, оскільки відсутні в Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженому постановою Кабінетів Міністрів України.

Крім того, ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2024 року, мотивуючи тим, що не був належним чином сповіщений про дату, час та місце розгляду справи, а тому був позбавлений можливості брати участь під час розгляду справи.

Розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає за можливе задовольнити його з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 294 КУпАП встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на судовий захист є конституційним правом людини (ст. 55 Конституції України), яке не може бути обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст. 64). Однією з гарантій реалізації цього права є апеляційне та касаційне оскарження судових рішень як одна з основних засад судочинства в Україні, що може бути обмежене лише законом (п.8 ч.1 ст. 129 Конституції України).

Згідно зі ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Частиною 1 статті 277-2 КУпАП передбачено, що повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Нормами чинного КУпАП не визначений порядок підтвердження отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає необхідним застосувати аналогію права, а саме ст. 136 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 КПК України належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

В матеріалах справи наявний конверт з судовою повісткою з відміткою про невручення, у зв`язку з закінченням терміну зберігання (а.с. 12).

Однак, вказані обставини не можуть бути враховані як належне сповіщення особи та не підтверджують, що ОСОБА_1 дійсно був обізнаний про розгляд справи.

Враховуючи матеріали справи, вважаю за можливе визнати причини пропущеного строку поважними та поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2024 року.

Вивчивши доводи поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Із тексту апеляційної скарги убачається, що ОСОБА_1 не оспорюється факт проходження ним , як медичного огляду у спеціалізованому медичному закладі, так і та обставина, що останній здавав біологічні зразки (сечу) на предмет перевірки факту перебування його у стані сп`яніння. Не оспорюється і те, що обставини складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 фіксувалися правоохоронцями за допомогою технічного засобу фіксації, а тому з огляду на приписи ч. 7 ст. 294 КУпАП, ці обставини апеляційним судом не переглядаються.

Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення в межах доводів викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд враховує таке.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, поваги до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина перша статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 2 ст. 130 КУпАП повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, - тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Відповідно до п.2.9 а, 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року за №1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також, бути взаємно ввічливими.

Відповідальність за порушення зазначених вимоги ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі пунктів 2, 3 Розділу 1 Інструкції «Про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/753 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак алкогольного сп`яніння (перелік яких міститься в п. 3 даної Інструкції), окрім запаху алкоголю з порожнини рота; звужені чи розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість (п. 4).

Порядок оформлення та вимоги до оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення за ст.130 КУпАП врегульовано Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015 № 1395 (далі - Інструкція № 1395); Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 (далі - Інструкція № 1452/735).

Відповідно до пункту 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (пункт 6 розділу І Інструкції).

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Інструкції за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №137250 від 26.09.2024, в якому наведені обставини порушення водієм ОСОБА_1 вимог п.п. 2.9а «Правил дорожнього руху» (а.с.1);

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування від впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №002872 від 21 вересня 2024 року (а.с. 7);

- довідкою про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення з якої вбачається, що відповідо до звірки з базою ІКС ІПНП «Адмінпрактика», станом на 26.09.2024, громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 протягом року піддавався адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП постановою Приморського районного суду м. Одеси від 18.06.2024 у справі №522/7583/24 за ч. 1 ст. 130 КУпАП накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік (а.с. 4);

- відеозаписами з бодікамер, які є додатками до протоколу (а.с. 8).

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у сукупності, дійшов правильного висновку, що в діях ОСОБА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності, вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.2 ст.130 КУпАП.

Крім того, обставини правопорушення й вина правопорушника підтверджуються також зібраними в порядку ст. 251 КпАП України доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, яким зафіксоване місце, час вчинення та суть адміністративного правопорушення та сукупністю досліджених матеріалів, доданих до вказаного протоколу.

Суд першої інстанції при накладенні адміністративного стягнення правильно враховував: ступінь суспільної небезпеки правопорушення, особистість правопорушника, ступінь його провини, майновий стан, а також те, що умисні дії правопорушника були направлені на порушення безпеки руху з використанням джерела підвищеної небезпеки - автомобіля.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що необхідним і достатнім адміністративним стягненням для правопорушника буде штраф з позбавленням права керування транспортними засобами, з метою подальшого запобігання правопорушень та виховування особи в дусі дотримання «Правил дорожнього руху України».

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що барбітурати, які були виявлені в організмі ОСОБА_1 не є наркотичними речовинами, оскільки відсутні в Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженому постановою Кабінетів Міністрів України від 06 травня 2000 року №770, то апеляційний суд зазначає наступне.

Правові та організаційні засади державної політики щодо обігу в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, встановлює порядок державного контролю, повноваження органів виконавчої влади, права та обов`язки фізичних і юридичних осіб у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, регламентовані Законом України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» (далі Закон).

Відповідно до приписів ст. 1 Закону наркотичні засоби - речовини природні чи синтетичні, препарати, рослини, включені до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів; психотропні речовини - речовини природні чи синтетичні, препарати, природні матеріали, включені до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів.

Згідно із ст. 2 Закону Наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори з урахуванням доцільності їх використання у медичній практиці та залежно від ступеня їх небезпечності для здоров`я людини і застосовуваних заходів контролю за їх обігом включаються до відповідно пронумерованих списків таблиць Переліку: таблиця II містить наркотичні засоби і психотропні речовини, включені до списків № 1і № 2, обіг яких на території України обмежено та стосовно яких установлюються заходи контролю; таблиця містить наркотичні засоби і психотропні речовини, включені до списків № 1 і № 2, обіг яких в Україні обмежено та стосовно яких допускаються виключення деяких заходів контролю.

Перелік наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року №770 (з урахуванням змін та доповнень).

Відповідно до Таблиці III, списку №2 психотропні речовини, обіг яких обмежено і стосовно яких допускаються виключення деяких заходів контролю віднесено Барбітал (Міжнародна незареєстрована назва), 5,5-діетилбарбітурова кислота (Хімічна назва).

Разом із тим, відповідно до відкритих інтернет-джерел, барбітурати це гіпноседативні препарати, які часто називають снодійними. Барбітурати пригнічують центральну нервову систему і тому застосовуються в медицині як заспокійливі та снодійні (барбітал, етамінал-натрій), протисудомні лікувальні препарати (бензонал).

В цьому контексті апеляційний суд зауважує на тому факті, що барбітурати як психотропні речовини, обіг яких обмежено і стосовно яких допускаються виключення деяких заходів контролю, може бути використаний у певних лікарських засобах, однак наразі не існує чинного нормативно-правового акту, який би містив чіткий та вичерпний перелік саме лікарських препаратів, які знижують увагу та швидкість реакції.

Крім того, об`єктивною стороною адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП може бути :

1) кeрування трaнспортними зaсобами особами в cтані aлкогольного, нaркотичного чи іншого сп`янiння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції;

2) передача кeрування трaнспортним засoбом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лiкарських препаратів;

3) вiдмова oсоби, яка кeрує тpанспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан aлкогольного, нaркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лiкарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, відповідальність за ст. 130 КУпАП настає не лише у разі керування особою транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, але і у разі керування під дією речовин, які знижують швидкість реакції.

У висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування від впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №002872 від 21 вересня 2024 року зазначено, що ОСОБА_1 перебуває під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім того, сам ОСОБА_1 не заперечував, що протягом тижня вживає лікарські засоби, а саме снодійне «Донорміл», що зафіксовано на 00:02:30 - 00:03:20 хв (диск 2, назва відеофайлу «01 ЕПР1 137250 ОСОБА_1 , ст. 130»).

Отже за результатом проведення лабораторних досліджень біологічних зразків, наданих ОСОБА_1 , у організмі останнього виявлено вміст речовини, яка знижує швидкість реакції.

За таких обставин результати лабораторних досліджень, якими підтверджено наявність у організмі ОСОБА_1 барбітуратів, вагомо свідчать про факт перебування останнього під дією лікарських засобів, що знижують реакцію, унаслідок вживання лікарських засобів.

Таким чином, посилання скаржника на те, що барбітурати не є наркотичною речовиною, судом апеляційної інстанції не приймаються, з огляду на визначення такої речовини як психотропної, обіг яких обмежено і стосовно яких допускаються виключення деяких заходів контролю, та яка за своїми властивостями знижує швидкість реакції, в результаті впливу на центральну нервову систему людини.

Посилання скаржника на те, що ОСОБА_1 не вживає наркотичні речовини не приймаються з огляду на те, що матеріалами справи доведено факт перебування останнього під дією лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції, доказів щодо спростування вказаного факту ОСОБА_1 надано не було.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно із ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007р., Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, наведені обставини вказують на відсутність в апеляційного суду підстав для скасування постанови судді Київського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2024 року.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін .

Головуючий суддя Громік Р.Д. перебував у відпустці з 28 квітня по 02 травня 2025 року, що підтверджується довідками відділу кадрової роботи та управління персоналом, а тому повний текст судового рішення виготовлено 05 травня 2025 року.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення виготовлено 05 травня 2025 року.

Суддя Одеського апеляційного суду Р.Д. Громік