Справа № 404/1643/25
Номер провадження 3/404/571/25
П О С Т А Н О В А
01 травня 2025 року м. Кропивницький
Суддя Фортечного районного суду міста Кропивницького Хаупшева Леся Миколаївна, розглянувши матеріали, що надійшли з Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, працюючого старшим інспектором ювенальної превенції Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
- про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП,
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №268329 від 19.02.2025: 19.02.2025 близько 00-20 год. ОСОБА_1 знаходячись за адресою спільного проживання по АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру, яке виразилось у словесних образах, погрозах та приниженні, вказані дії завдали шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_2 . Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.173-2 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечив проти обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення. Зазначив, що будь-яких дій, які б свідчили про домашнє насильство, не вчиняв. Пояснив, що 19.02.2025 близько 00.00 год перебував за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , та разом з малолітньою дочкою відпочивав. Дружина ОСОБА_2 , повернувшись додому, близько 00.20 год 19.02.2025 влаштувала сварку ніби-то із-за подружньої зради. В подальшому взяла його телефон, почала читати службову переписку. З метою недопущення доступу до службової інформації, він забрав у неї телефон, на що остання ОСОБА_2 відреагувала емоційно, почала кричати, повідомила, що подала на розлучення, та почала виганяти з дому. Однак, він не міг залишити квартиру з огляду на те, що була комендантська година, а також наявність в квартирі зброї, яку він не міг винести з квартири, або ж залишити без повідомлення свого керівника. Однак, після приїзду поліції та повідомлення ним про наявність в квартирі зброї, він залишив квартиру.
Зазначив, що протягом спільного проживання не застосовував до дружини психологічного, фізичного та економічного насилля.
Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвокат Кричун Ю.А., підтримав доводи ОСОБА_1 , просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Надав судді відеозаписи на підтвердження того, що події, які відбувалися 18.02.2025 спровоковані потерпілою ОСОБА_2 . Крім того, зазначив, що твердження, відмічені як «так» у формі оцінці ризиків вчинення домашнього насильства, не відповідають дійсності. Його підзахисний не вчиняв психологічного, економічного та фізичного насильства, на підтвердження чого надав копії декларацій з Єдиного державного реєстру декларацій щодо його доходів та доходів його дружини, платіжні інструкції про регулярне перерахування коштів на особистий рахунок ОСОБА_2 , висновок психолога № 04/0325 від 30.03.2025.
Потерпіла ОСОБА_2 просила визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства. Зазначила, що її чоловік регулярно вчиняє психологічне, економічне та фізичне насильство. Зазначила, що з січня 2025 року фактично припинені шлюбні відносини. Останнім часом ОСОБА_1 почав завдавати фізичного впливу і спільній дочці. Зазначила, що її чоловік як працівник поліції має багато зброї, яку застосовував біля її голови, граючі в російську рулету. З 2022 року ОСОБА_1 застосовував також і економічне насильство, оскільки не надавав будь-яких коштів на спільне господарство, побут, оплату комунальних послуг, продукти харчування, забезпечення доньки, в т.ч. її лікування. Разом з тим повідомила, що в 2024 році отримала в дарунок від чоловіка автомобіль. На підтвердження даних обставин просила долучити відеозаписи та фотоматеріали. Зазначила, що боялася за своє життя і життя дитини, оскільки ОСОБА_1 може застосувати зброю, була паніка, відчуття приниження.
Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_2 , які містяться в матеріалах справи, ОСОБА_2 зазначила, що 19.02.2025 перебувала разом з чоловіком вдома та лягали спати. Вона почала розмову з чоловіком, щоб він почав допомагати їм фінансово, та побачила в телефоні, що чоловік знову придбав зброю. Після чого хотіла з`ясувати, звідки в чоловіка гроші на нову зброю, тому попросила показати їй його карту Приват банку. На що чоловік почав неадекватно себе поводити, кричати, ображати її, штовхати та казати, щоб вона подавала на розлучення, після чого вона йому повідомила, що вже це зробила. Потім чоловік почав фіксувати розмову на телефон, після чого остання викликала поліцію, так як психологічне насилля вже відбувалося і раніше. В подальшому сказала зібрати речі та піти з квартири, однак ОСОБА_1 відмовився, але після того як вона викликала поліцію, почав збирати речі. В судовому засіданні підтвердила дані пояснення, повідомила, що дійсно подала на розлучення 13.02.2025, а 14.02.2025 повідомила про це чоловіка.
Представник потерпілої адвокат Поліщук Ю.Р., підтримала доводи потерпілої, просила врахувати їх при прийнятті рішення у справі. Повідомила, що на відеозаписах, долучених до матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 ображав потерпілу, принижував, чим завдав шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_2 . Заперечила проти долучення до матеріалів справи копій декларацій з Єдиного державного реєстру декларацій щодо його доходів та доходів його дружини, платіжних інструкцій про регулярне перерахування коштів на особистий рахунок ОСОБА_2 , висновку психолога № 04/0325 від 30.03.2025 з огляду на те, що документи подані з порушенням порядку, зокрема, до початку судового розгляду. Стосовно висновку психолога зазначила, що він не є висновком експерта, особа, яка його склала, не повідомлялася про кримінальну відповідальність. Також вважала надання даного висновку порушення прав потерпілої особи, так як спеціаліст надав висновок про стан здоров`я її довірительки без згоди останньої.
За клопотанням адвоката Кричуна Ю.А. суддею витребувано відеозаписи події, яка мала місце 19.02.2025, з бодікамер працівників поліції, які фіксували правопорушення.
Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши письмові матеріали та відеоматеріали, суддя висновує таке.
Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Диспозицією ст.173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису. З наведеного убачається, що об`єктивна сторона правопорушення передбачає наявність обов`язкових складових: діяння - вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного, економічного характеру та наслідків у вигляді настання / або можливості настання / шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілої.
Відповідно ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», насильство у сім`ї це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Згідно п.14 ч.1 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Водночас, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, повязаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.
Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.
Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу, повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.
Згідно статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення.
Тобто, після виявлення факту вчинення правопорушення працівник поліції зобов`язаний зібрати належні та допустимі докази такого правопорушення.
В даному ж випадку, працівником поліції, а також представником потерпілої, не було зібрано належних та об`єктивних доказів на підтвердження достовірності слів потерпілої особи.
Надані на розгляд матеріали, у розумінні до вимог п.14 ст.1 Закону України « Про запобігання та протидію домашньому насильству», не містять доказів на підтвердження ознак психологічного насильства вчиненого саме з метою навмисного спричинення емоційної невпевненості, нездатності захистити себе, якими могла завдаватись або завдана шкода психічному здоров`ю.
З пояснень, наданих особою що притягується до адміністративної відповідальності, його представником, а також потерпілою та її представником в судовому засіданні та виходячи з аналізу матеріалів, встановлено, що між сторонами виник побутовий конфлікт з приводу можливої подружньої зради, а також можливого факту купівлі зброї, який мав одноразовий характер.
Також для доведення факту вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_2 , адвокат потерпілої посилається на зафіксовану на відеозаписі «video_2025-03-02_19-45-43» словесну перепалку, в ході якої ОСОБА_1 ображав та принижував її підзахисну. Однак важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».
Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми.
Конфлікт - особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.
Крім того, насильство в сім`ї, у розумінні статті 173-2 КУпАП, є адміністративним правопорушенням, з матеріальним складом, оскільки він потребує наявності не тільки певного діяння, але й спричинення або загрози завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Разом з тим, конфлікт та суперечка, про яку йде мова у протоколі про адміністративне правопорушення та про які заявляє представник потерпілої, не охоплюється диспозицією статті 173-2 КУпАП не є об`єктивною стороною вказаного правопорушення, за що особа може бути притягнутою до адміністративної відповідальності.
Таким чином, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання, образи під час сварки, не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення лише у тому випадку, коли такі спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Конфлікти та непорозуміння між особами, спричинені майновими чи побутовими питаннями, свідчать про розбіжності в їхніх поглядах на певні життєві аспекти, проте самі по собі не є доказом вчинення домашнього насильства.
Тобто факт вчинення домашнього насильства ОСОБА_1 не знайшов свого підтвердження при розгляді справи про адміністративне правопорушення в суді.
При цьому, суддя, окрім викладених вище мотивів, виходив ще й з того, що на особу, уповноважену складати протокол про адміністративне правопорушення, покладається обов`язок довести причинно - наслідковий зв`язок між діями, що учинені особою та наслідками, що настали.
Інакше кажучи, сам по собі спір між особами, із числа передбачених статтею 3 Закону України №2229-VIII, автоматично не утворює собою складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, позаяк, ці дії неминуче мають потягнути за собою наслідки, а саме: завдання чи можливість завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілого.
Не заслуговують на увагу доводи потерпілої та її представника про те, що ОСОБА_1 неодноразово застосовував до потерпілої та їх спільної доньки психологічне та фізичне насилля, позаяк не підтверджують настання наслідків, передбачених диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП та ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
З досліджених в судовому засіданні відеозаписів, наданих сторонами та органом, який склав протокол, поведінка потерпілої ОСОБА_2 є виваженою, чіткою, послідовною, впевненою. без жодних ознак страху чи переживань.
Потерпіла та її захисник долучили до матеріалів справи диск на підтвердження вчинення домашнього насильства щодо ОСОБА_2 , а також фізичного насильства щодо малолітньої дочки. Однак, жодних доказів, зокрема, звернень до поліції, показань свідків, на підтвердження доводів, судді не надано. Також, суддя звертає увагу, що фото та відеозапис здійсненні у вересні 2024 року та не мають відношення до події, яка мала місце 19.02.2025.
Не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні про застосування до потерпілої ОСОБА_2 економічного насильства, з огляду на долучені до матеріалів справи платіжні інструкції про перерахування коштів на рахунок ОСОБА_2 , отримання подарунка, про зазначено в декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави. Також, суддя враховує пояснення ОСОБА_2 , яка повідомила, що в 2024 році отримала в подарунок від ОСОБА_1 автомобіль.
У даному випадку дійсним є лише факт того, що атмосфера взаєморозуміння між ОСОБА_1 та його дружиною ОСОБА_2 - відсутня. Дійсно мав місце конфлікт, однак, не кожна перепалка та конфлікт є домашнім насильством у розумінні норм закону.
На наявність саме конфлікту, а не вчинення домашнього насильства, вказують, зокрема, розбіжності в показах потерпілої ОСОБА_2 . Так, згідно письмових пояснень, наданих під час складання протоколу, потерпіла зазначила про виникнення сімейного конфлікту з приводу придбання зброї чоловіком, наявність у нього коштів на такі цілі, та як наслідок повідомлення ОСОБА_1 про факт подання нею позову до суду про розірвання шлюбу. З пояснень ОСОБА_1 також вбачається, що він дізнався про наявність позову про розірвання шлюбу в день складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Однак, в наданих до суду письмових поясненнях, а також в ході судового розгляду ОСОБА_2 зазначила, що з січня 2025 року між нею та чоловіком фактично припинені шлюбні відносини, а про факт подання позову про розірвання шлюбу вона повідомила ОСОБА_1 ще 14.02.2025.
В матеріалах справи відсутні будь-які докази (наприклад, висновок психолога, довідки медичних установ), які б підтверджували, що внаслідок дій ОСОБА_1 була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, що є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони правопорушення та підлягає доказуванню. Більше того, в письмових поясненнях потерпілої від 19.02.2025 не вказано, що внаслідок дій її чоловіка була завдана шкода її психічному здоров`ю. Наведена обставина виключає склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.
Адвокатом Кричуном Ю.А. надано судді висновок психолога №04/0325 від 30.03.2025 щодо визначення психоемоційного стану ОСОБА_1 та аналізу наданих відеоматеріалів стосовно ознак психологічного домашнього насильства з його боку відносно дружини ОСОБА_2 . На дослідження психологу надано всі наявні матеріали адміністративної справи, в т.ч. відеозаписи, на підставі яких психологом зроблено висновок, що в діях ОСОБА_1 немає ознак домашнього насильства відносно своєї дружини ОСОБА_2 .
Щодо доводів представника потерпілої, що висновок психолога є недопустимим доказом, оскільки він не є висновком експерта, та психолог не повідомлявся про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, суддя зазначає, що в межах розгляду справи про адміністративне правопорушення висновок оцінюється як письмовий документ, в якому зафіксовані дані, які мають відношення до обставин справи. Разом з тим, даний висновок не оцінюється в контексті наявності чи відсутності завданої шкоди психічному здоров`ю потерпілої з огляду на те, що психолог не спілкувався з потерпілою, не мав можливості оцінити психологічний стан потерпілої в сукупності з дослідженими матеріалами справи.
Доводи представника потерпілої про порушення порядку долучення доказів та неможливість їх дослідження, суддею не враховуються, оскільки чинний Кодекс України про адміністративні правопорушення не визначає порядок та стадії подання доказів.
Разом з тим, відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ст. 251 КУпАП).
Відповідно до ст.252 суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Проаналізувавши матеріали справи в їх сукупності, суддя дійшла висновку, що описані у протоколі дії підпадають під поняття конфлікт - ситуацію, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони та не підтверджують факт вчинення домашнього насильства.
Таким чином, жодних відомостей про те, в чому саме виразились наслідки, та яку саме шкоду психічному здоров`ю потерпілої було спричинено, у протоколі не наведено, а лише є констатація абстрактного факту вчинення домашнього насильства, внаслідок чого завдана шкода психічному здоров`ю потерпілій. Тоді, як встановлення та зазначення таких даних є прямим обов`язком органу, який склав протокол відповідно до вимог ч.1 ст.256 КУпАП.
Статтею 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Подібний стандарт доказування повинен бути застосований і під час розгляду матеріалів про адміністративні правопорушення. Зокрема, в постанові КАС ВС від 08.07.2020 року (справа №463/1352/16-а) вказано, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та вини особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведення невинуватості цієї особи.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
За наявних обставин, суд вважає за необхідне закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.
Керуючись ст.ст.1, 9, 173-2, 245, 247, 277, 280, 283, 284 КУпАП,-
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, закрити в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Фортечний районний суд міста Кропивницького.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Фортечного районного

суду міста Кропивницького Л.М. Хаупшева