ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за участю:

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Помінова О.В.

апеляційну скаргу захисника Помінова О.В. на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2025 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

якого визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір у розмірі 605 гривень 60 коп., -

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною постановою суду ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що останній 16 жовтня 2024 року о 18 годині 50 хвилин, керуючи транспортним засобом «Volkswagen Multivan», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався в районі буд. № 19 по вул. Космічна в м. Дніпрі з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови та координації рухів), будучи зупиненим співробітником поліції, відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник просить оскаржувану постанову суду скасувати, закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що оскаржувана постанова є такою, що не відповідає фактичним обставинам події та вимогам закону, оскільки судом першої інстанції не перевірено всіх даних щодо відомостей, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Вказує, що матеріали справи не містять достатніх та належних доказів щодо знаходження ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння та відмови від проходження медичного огляду.

Зазначає, що відеозапис не містить повної фіксації процесу складання протоколу, для його проведення не було залучено свідків. ОСОБА_1 не було роз`яснення його права, внаслідок чого він був не обізнаний про обов`язковість проходження медичного огляду.

Захисник вказує, що у протоколі були спотворені підписи ОСОБА_1 , зокрема у п. 13 протоколу, де стоїть невідомий ОСОБА_1 підпис.

Також зазначає, що письмові докази, на які посилається суд першої інстанції у постанові, не є належними та допустимими, оскільки однобічно висвітлюють позицію співробітників поліції, а також вказані обставини не підтверджені жодними доказами. Вказує, що доказом вини ОСОБА_1 є протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 152167 від 16.10.2024 року, складений з порушенням ст. 59 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Інші докази відсутні.

Вказує, що судом першої інстанції не було взято до уваги пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та заперечення, які не зміг власноруч написати у протоколі.

Захисник також зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою у зв`язку з тим, що:

- відсутні належні докази стану сп`яніння;

- суд першої інстанції неправильно оцінив обставини справи, пославшись лише на протокол про адміністративне правопорушення та рапорт інспектора, не врахувавши, що свідок ОСОБА_2 підтвердила факт необґрунтованої зупинки автомобіля ОСОБА_1 . В останнього нібито були ознаки наркотичного сп`яніння, проте доказів такого стану не надано;

- ОСОБА_1 не направляли на медичний огляд до закладу охорони здоров`я, що суперечить вимогам чинного законодавства, після того як йому повідомила про обов`язковість та необхідність такого обстеження його дружина ОСОБА_2 ;

- незаконність відмови від проходження огляду, оскільки працівниками поліції не було дотримано процедури направлення на медичний огляд, не було забезпечено присутність свідків під час відмови та вся процедура складання протоколу не була зафіксована на боді-камеру;

- порушено право на юридичний захист, оскільки під час складання протоколу ОСОБА_1 не було надано можливість скористатись правовою допомогою адвоката, через що останній не був обізнаний щодо обов`язковості проходження медичного освідчення, що могло б підтвердити або спростувати наявність у нього стану сп`яніння;

- невиконання працівниками поліції своїх обов`язків, а саме, коли дружина ОСОБА_2 повідомила ОСОБА_1 про необхідність проходження медичного огляду, він звернувся до співробітників поліції з проханням надати йому направлення на медичне обстеження, на що останньому було відмовлено без будь-яких правових підстав.

Захисник також вказує, що ОСОБА_1 звинуватили у керуванні транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, однак від керування останній не був відсторонений, що суперечить нормам чинного законодавства та викликає сумнів у правомірності дій працівників поліції. Зазначає, що ОСОБА_1 не вживав наркотичних засобів та алкогольних напоїв у той день та перебував у тверезому стані.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, та його захисника, які, кожен окремо, наполягали на задоволенні апеляційної скарги з викладених у ній підстав; вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд зважає на те, що відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Викладений у постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 152167 від 16 жовтня 2024 року, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом співробітника поліції, згідно із яким 16.10.2024 року приблизно о 10:50 годині за адресою: м. Дніпро, вул. Космічна, 19 було зупинено автомобіль «Volkswagen Multivan», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , під час спілкування з останнім з останнім було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло; поведінка, що не відповідає обставинам. Водію було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі у встановленому законодавством порядку, на що останній відмовився (а.с.2); відеозаписом, який долучений до матеріалів справи.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає зокрема у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення кореспондують положенням п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно із якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

В той же час, як зазначено у п. 6 Розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

У відповідності до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у нього ознаки наркотичного сп`яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти відповідний огляд.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксованого в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього уповноваженою особою органів поліції, котре полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

З матеріалів справи вбачається, що пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння співробітниками поліції було висунуто ОСОБА_1 в умовах здійснення відеофіксації, що за правилами 266 КУпАП виключає необхідність залучення свідків, на яку посилався апелянт. Зі змісту відповідного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження у встановленому законом порядку медичного огляду на стан сп`яніння, відповідний технічний носій є належним та допустимим доказом по справі.

Посилання апелянта на те, що відеозаписом не зафіксований у повному обсязі процес складання протоколу про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції, з урахуванням положень ч. 2 ст. 266 КУпАП вважає такими, що не обгрунтовують апеляційні вимоги, оскільки огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння не проводився у зв`язку з відмовою останнього від його проходження, натомість факт такої відмови відеозаписом зафіксований. Таким чином, всі фактичні обставини, що мають значення для правильної кваліфікації дій ОСОБА_1 , із цього відеозапису вбачаються. Крім того, факт складання протоколу підтверджується його наявністю в матеріалах справи.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_1 фактично не мав ознак наркотичного сп`яніння, а відтак ці ознаки не могли бути встановлені співробітниками поліції, що на думку апелянта свідчить про безпідставність висунутої останньому вимоги про проходження огляду, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки особиста суб`єктивна оцінка водієм свого стану не звільняє його ані від обов`язку виконати вимогу поліцейського щодо проходження огляду на стан сп`яніння, передбачену п. 2.5 ПДР України, ані від адміністративної відповідальності за невиконання такої вимоги.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не було направлено на медичний огляд до медичного закладу після того як його дружина ОСОБА_2 йому повідомила про необхідність такого огляду, апеляційним судом оцінюються критично у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 , на пропозицію працівників поліції відмовився пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі у встановленому законодавством порядку, що підтверджується матеріалами справи. Докази його згоди на проходження огляду стороною захисту не надані.

Апеляційним судом не встановлено порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735, допущених під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги є неприйнятними.

Апеляційні доводи захисника про те, що ОСОБА_1 фактично не було відсторонено від керування транспортним засобом, суд апеляційної інстанції вважає такими, що не обгрунтовують апеляційні вимоги, оскільки вказана обставина не стосується підстав притягнення останнього до адміністративної відповідальності і не спростовує їх наявності.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 для того, щоб довідатись про обов`язковість проходження медичного огляду на стан сп`яніння, повинен був скористатися допомогою адвоката та/або отримати роз`яснення своїх прав, суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки обов`язковість такого огляду встановлена п. 2.5 ПДР, які ОСОБА_1 як водій транспортного засобу зобов`язаний знати та виконувати згідно із п. 1.3 ПДР. Крім того належить зазначити, що згідно із відеозаписом співробітник поліції, пропонуючи ОСОБА_1 такий огляд, роз`яснював останньому, що у випадку відмови щодо нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП.

Всі інші доводи апеляційної скарги судом апеляційної інстанції оцінюються критично, оскільки вони наявними в матеріалах провадження доказами не підтверджуються, мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Під час апеляційного перегляду не встановлено порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Зважаючи на викладене, вважаю за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Помінова О.В. - залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2025 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду А.А. Мазниця