ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.05.2025 м. Ужгород
Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке подав захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Лешанич Л.В. на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 січня 2025 року,
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 січня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 (вісім тисяч п`ятсот грн. 00 коп.) грн. на користь держави, зі сплатою судового збору в розмірі 605,60 грн. на підставі п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».
Відповідно до постанови суду, - 12.07.2024 року о 10 год. 05 хв. ОСОБА_1 був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Група реагування» на відстані 200 м. до державного кордону України, на напрямку 310-311 прикордонного знаку, на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », при спробі незаконного перетину державного кордону з України в Словацьку Республіку в пішому порядку, поза межами встановлених пунктів пропуску, у складі групи осіб, чим вчинив дії передбачені ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.
Не погодившись з вказаним рішенням, захисник ОСОБА_1 - адвокат Лешанич Л.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати постанову судді від 17.01.2025, а провадження у справі закрити у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Одночасно адвокат Лешанич Л.В. просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду, посилаючись на те, що ОСОБА_1 не був проінформований про результати розгляду справи та дізнався про те, що його притягнуто до адміністративної відповідальності, лише 23.04.2025 після того, як виконавча служба наклала арешт, про що він довідався з повідомлення банку щодо припинення транзакцій у зв`язку з арештом. Вважає, що відповідно, перебіг строку на оскарження вказаної постанови має обчислюватися саме з цієї дати, що узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду (зокрема постановою Великої Палати Верховного Суду від 01.02.2024 у справі №990/270/23, постановою Верховного Суду від 12.12.2023 у справі №380/1907/23) щодо врахування моменту, коли особа дізналася про порушення своїх прав.
Ретельно перевіривши доводи клопотання про поновлення строку, матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження належить відмовити з наступних підстав.
У відповідності до ч. 2 ст. 287 КУпАП, постанову суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у порядку передбаченому Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративні правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Вищевказана норма ч. 2 ст. 294 КУпАП забезпечує, за аналогією із правом на доступ до суду, закріпленим у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законну мету і не порушує саму сутність цього права, а також свідчить про те, що початок відліку перебігу строку на апеляційне оскарження судового рішення у справі про адміністративне правопорушення розпочинається саме з моменту його винесення, а не з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення.
Із викладеного слідує, що законодавець визначив процесуальний механізм, яким обумовив обрахування строку на апеляційне оскарження постанови судді саме з моменту її винесення.
Закон не містить приписів, які б створювали передумови для іншого обрахування строку на апеляційне оскарження, в тому числі для правопорушника, як окремого суб`єкта права на апеляційне оскарження.
Така позиція законодавця обґрунтована тим, щоб стимулювати особу сумлінно та своєчасно реалізовувати процесуальні права та належним чином виконувати обов`язки, покладені на неї законом.
При вирішенні питання про можливість поновлення пропущеного процесуального строку, суд має зважати на причини, які слугували перешкодами у реалізації особою права на апеляційне оскарження.
Поважними причинами слід вважати лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, яка подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
Із матеріалів справи слідує, що оскаржувана постанова судді прийнята 17 січня 2025 року, відтак у даному випадку строк на апеляційне оскарження починає перебіг з 18 січня 2025 року і спливає 27 січня 2025 року.
Апеляційна скарга подана адвокатом Лешанич Л.В. до суду першої інстанції 25 квітня 2025 року (згідно штемпелю суду), тобто із значним пропуском передбаченого ч. 2 ст. 294 КУпАП десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції від 17.01.2025.
У якості поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, апелянт посилається на те, що ОСОБА_1 не був проінформований про результати розгляду справи та дізнався про те, що його притягнуто до адміністративної відповідальності, лише 23.04.2025, у зв`язку з чим вважає, що строки на апеляційне оскарження підлягають задоволенню.
Проте, вказані обставини не можуть слугувати підставами для задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки ОСОБА_1 був достеменно обізнаний, що відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення, про що свідчать його підписи, що він ознайомлений зі змістом протоколу, та що справа буде розглядатися в Ужгородському міськрайонному суді Закарпатської області. Окрім цього, матеріалами справи підтверджується те, що судом першої інстанції вжито заходів щодо повідомлення ОСОБА_1 , оскільки у справі наявнадовідка(а.с. 14) про доставку повідомлення у додаток «Viber» на номер мобільного телефону, зазначеного ним у заяві від 12.07.2024 року, однак в судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, жодних клопотань не подавав, рухом справи не цікавився.
Як вбачається із матеріалів справи, захисник Лешанич Л.В. не брала участі у ході розгляду справи судом першої інстанції. Натомість ОСОБА_1 уклав договір про надання правової допомоги із захисником Лешанич Л.В. - 24 квітня 2025 року, тобто після набрання постановою судді від 17.01.2025 законної сили. Суд звертає увагу на те, що захисник Лешанич Л.В. є самостійною процесуальною особою, апеляційна скарга подана від її імені, а тому суд повинен перевірити наявність підстав для поновлення строку на подачу апеляційної скарги саме захиснику. Та обставина, що захисник Лешанич Л.В. уклала договір про надання правової допомоги з ОСОБА_1 24.04.2025 року, тобто після набрання постановою законної сили, вказує на те, що право захисника Лешанич Л.В. не було порушене протягом строку на апеляційне оскарження постанови судді від 17.01.2025, та свідчить про відсутність як правових, так і об`єктивних підстав для поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови судді.
Таким чином, твердження захисника Лешанич Л.В. про те, що строк на апеляційне оскарження пропущено із поважних причин, не підтверджено відповідними обставинами та належними доказами, клопотання не містить посилання на обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто такими, які не залежать від волевиявлення апелянта, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
Сама собою вказівка щодо наявності поважних причини для поновлення строку для апеляційного оскарження, не є належним мотивуванням поновлення строку на апеляційне оскарження.
Апеляційний суд зауважує, що безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.
Сукупність указаних обставин свідчать про відсутність об`єктивних обставин, які б безумовно свідчили про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, а відтак і слугували підставами для задоволення клопотання.
Будь-яких інших посилань на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження клопотання не містить.
Поряд із тим, апеляційний суд враховує і те, що суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючи всі можливості ним скористатися, повинна миритися з процесуальними наслідками свого рішення.
На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апелянт не довів поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, і підстав для його поновлення не знаходить, у зв`язку з чим у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови суду від 17 січня 2025 року слід відмовити, а апеляційну скаргу відповідно до вимог ст. 294 КУпАП слід повернути особі, яка її подала.
Водночас апеляційний суд вважає за необхідне роз`яснити, що ОСОБА_1 не позбавлений права звернутися до суду з апеляційною скаргою в порядку визначеному законом та відповідним клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, зазначивши поважні причини пропуску такого строку.
Разом із тим, апеляційний суд зазначає, що при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.
Керуючись ст. 294 КупАП, апеляційний суд
У задоволенні клопотання захисника-адвоката Лешанич Л.В., яка діє в інтересах особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 січня 2025 року, - відмовити.
Апеляційну скаргу, яку подала захисник-адвокат Лешанич Л.В. на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 січня 2025 року, - повернути захиснику з усіма доданими до неї матеріалами, як особі, що їх подала, а також надіслати копію постанови.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага