ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1152/25 Справа № 196/43/25 Суддя у 1-й інстанції - Костюков Д. Г. Суддя у 2-й інстанції - Пістун А. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу захисника Тараненка Павла Павловича, в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2024 року якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, за ч. 3 ст. 126 КУпАП провадження закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП-

ВСТАНОВИВ :

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, за ч. 3 ст. 126 КУпАП провадження закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, 07 січня 2025 року, близько 23.12 год., в с-щі Царичанка по вул.Центральна, 135 Дніпровського району, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ TF698P н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився під відеофіксацію, яка здійснювалася на бодікамеру №799564, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, 07 січня 2025 року, близько 23.25 год., в с-щі Царичанка по вул.Центральна, 135 Дніпровського району, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ TF698P н.з. НОМЕР_1 та не виконав вимоги працівників поліції про зупинку, яка подавалася рукою про подальше місце його зупинки, чим порушив вимоги п. 8.9 "а" ПДР України, тобто вчинив правопорушення, яке передбачено ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Також, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №215269 від 08.01.2025, 07 січня 2025 року, близько 23.12 год., в с-щі Царичанка по вул.Центральна, 135 Дніпровського району, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ TF698P н.з. НОМЕР_1 , будучи тимчасово обмеженим у праві керування транспортними засобами постановою Слобожанського ДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 10.09.2024 року ВП №661143195, чим порушив п.2.1.а ПДР України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою захисник Тараненко П.П. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та постановити нову, якою провадження по справі закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що при складанні протоколів ОСОБА_1 не роз`яснені його права та обов`язки, а тому порушено вимоги ст. 256 КУпАП, протоколи складено заочно, без присутності ОСОБА_1 .

Вказує, що акт огляду є недопустимим доказом, відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують факт керування транспортним засобом.

Також зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні дані, які б свідчили про відсторонення ОСОБА_1 , як водія, від керування транспортним засобом. Після відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан спяніння на місці, патрульні не забезпечили доставку останнього до найближчого медичного закладу.

Також вказує, що долучені відеозаписи є неналежними та недопустимими доказами.

В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник Тараненко П.П. повторно не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, в чергове подавши заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням на військовій службі в лавах ЗСУ.

Так, 11.04.2025 року за вх. 33ЕС 15857 від захисника Тараненка П.П. надійшло клопотання про зупинення апеляційного провадження щодо ОСОБА_1 до його звільнення з військової служби яке не підлягає задоволенню зважаючи на наступне.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до положень ст. 277 КУпАП, строк розгляду справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, зупиняється судом у разі якщо особа, щодо якої складено протокол про таке правопорушення, умисно ухиляється від явки до суду або з поважних причин не може туди з`явитися (хвороба, перебування у відрядженні чи на лікуванні, у відпустці тощо).

Тобто, Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено право чи обов`язку суду (судді) зупиняти провадження у справах про адміністративні правопорушення, які пов`язані із забезпеченням безпеки дорожнього руху, зокрема, за вчинення правопорушень, передбачених ст. 130 КУпАП.

Суд звертає увагу на те, що ч. 2 ст. 268 КУпАП не передбачено обов`язкової участі особи, яка притягається до відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП.

Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено можливості зупинення строків накладення адміністративного стягнення, а сплив такого строку навіть за наявності вини особи у вчиненні кримінального правопорушення є безумовною підставою для закриття провадження у справі.

При цьому, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не позбавлена можливості подавати письмові пояснення щодо обставин справи, подавати докази та залучити захисника для представництва та захисту її інтересів підчас розгляду справи в суді.

Нормами діючого КУпАП передбачено можливість зупинення строків розгляду справ про адміністративні правопорушення лише пов`язаних з корупцією, якщо особа, щодо якої складено протокол про таке правопорушення, умисно ухиляється від явки до суду або з поважних причин не може туди з`явитися (хвороба, перебування у відрядженні чи на лікуванні, у відпустці тощо).

За таких обставин та оскільки у Кодексі України про адміністративні правопорушення міститься норма, яка регулює питання щодо зупинення провадження у окремій категорії справ, вважаю, що в даному випадку до застосування аналогія закону із ст. 335 КПК України, яка регулює зупинення судового провадження, не підлягає.

Щодо можливості апеляційного розгляду справи без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дана справа надійшла до Дніпровського апеляційного суду 04 квітня 2025 року (а.с.20) та визначення головуючим по справі суддю Пістун А.О., судовий розгляд було призначено на 15 квітня 2025 року. Однак до вказаної дати захисником було подано клопотання про зупинення апеляційного провадження, в задоволенні якого апеляційним судом відмовлено.

Про наступну дату судового засідання ( 22.04.2025 о 09.00 годин) було належним чином повідомлено сторону захисту, однак, засідання не відбулось, оскільки від захисника надійшло клопотання від 21 квітня 2025 року про відкладення розгляду справи у звязку із зайнятістю захисника в іншому судовому засіданні.

З цього приводу апеляційний розгляд справи було відкладено на 29 квітня 2025 на 09.20 год., про що сторона захисту була належним чином повідомлена.

Натомість, у дане судове засідання, сторона захисту повторно, не з`явилась та в чергове подав заяву про відкладення судового розгляду справи та в даному випадку зазначив причину відкладення розгляду справи - у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 бажає особисто приймати участь в розгляді апеляційної скарги, проте на теперішній час проходить службу в складі ЗСУ і на сьогоднішній день, з його слів, він вже перебуває у складі військової частини, яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання безпосередньо у зоні бойових дій. Довідку про участь про перебування у складі військової частини, яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання безпосередньо у зоні бойових дій ОСОБА_1 надасть у суді.

За таких підстав було відкладено розгляд справи на 06 травня 2025 року на 09.10 годин.

В дане судове засідання сторони знов не з`явились, від ОСОБА_1 надійшла заява про відкладення судового засідання у з`язку з тим, що він бажає особисто приймати участь в розгляді апеляційної скарги, проте на теперішній час проходить військову службу в складі ЗСУ, на теперішній час бойове злагодження (довідка з військової частини раніше надана суду).

В свою чергу, ні ОСОБА_1 ні його захисником не надано до суду доказів (вищезгаданої довідки) про не можливості ОСОБА_1 прийняти участь в судовому засіданні особисто в залі суду або за допомогою відеозв`язку.

Крім того, до апеляційної скарги було долучено письмові пояснення ОСОБА_1 в яких виклав всі обставини справи та просив скасувати постанову суду а провадженні по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Також, до апеляційної скарги долучено клопотання захисника Тараненка П.П. про проведення судових засідання за його участі в режимі відеоконференції, однак останній на них не виходив.

Зазначені обставини, на думку апеляційного суду, свідчать про зловживання особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисником Тараненком П.П. своїми процесуальними правами та намаганням навмисного затягування апеляційного розгляду справи.

В контексті ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» зробив висновок про те, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

В своїх рішеннях, ЄСПЛ неодноразово наголошував, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див. рішення Суду у справі "Шульга проти України", пункт 28, № 16652/04, від 02.12.2010).

При цьому Суд зазначав, що неможливість суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08 листопада 2005 року у справі № 36655/02 «Смірнова проти України», рішення ЄСПЛ від 27 квітня 2000 року у справі № 30979/96 «Фрідлендер проти Франції» (Frydlender v. France)). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30 листопада 2006 року у справі «Красношапка проти України»).

Отже, дотримуючись визначених ч. 4 ст. 294 КУпАП строків апеляційного перегляду справи та які спливли на день апеляційного розгляду, враховуючи зловживання стороною захисту своїми процесуальними правами та наявність письмових пояснень ОСОБА_1 , долучених до апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає за можливе провести судовий розгляд за відсутності ОСОБА_1 та його захисинка Тараненка П.П., що у свою чергу не може вважатися порушенням прав, закріплених у ст. 268 КУпАП та гарантованих п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, та підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, яким місцевим судом була надана належна оцінка.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відеозапис підтверджує обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, у своїй сукупності вказують на те, що ОСОБА_1 дійсно відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, що є підтвердженням об`єктивної сторони скоєного останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, а тому наявний в матеріалах справи відеозапис відповідає вимогам ст. 251 КУпАП та визнається апеляційним судом належним та допустимим доказом.

Апеляційний суд відкидає доводи апелянта про порушення права на захист ОСОБА_1 через не роз`яснення тому прав.

Частина ч. 4 статті 256 КУпАП передбачає обов`язок особи, що складає такий протокол, роз`яснити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Разом з тим, апеляційний суд відзначає, що права, що перелічені в ст. 268 КУпАП, передбачають їх використання під час розгляд справи, зокрема користуватися юридичною допомогою адвоката, оскаржити постанову по справі.

За таких обставин, відсутність даних про роз`яснення особі її прав під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, котрий за своєю природою та змістом не є рішенням суб`єкта владних повноважень та не спричиняє зміни прав чи обов`язків особи, не тягне за собою безумовне закриття провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У цій справі апеляційний суд виходить з того, що наведене апелянтом порушення права на захист не призвело до отримання доказів, в апеляційній скарзі не порушується питання про не додержання гарантій справедливого розгляду обвинувачення.

При цьому, апеляційний суд також враховує й той факт, що ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції та пропозиції від останніх пройти огляд на стан сп`яніння сів в свій транспортний засіб та поїхав від працівників поліції.

З відеозапису видно, що ОСОБА_1 на зауваження працівника поліції про відсторонення його від керування транспортним засобом та вимогу про зупинку автомобіля, в тому числі вказівкою рукою, ніяк не відреагував, проігнорував законні вимоги працівника поліції, продовжив рух автомобіля та зник у невідомому напрямку, що свідчить про вчинення останнім правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 визнаються судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не приймаються до уваги, оскільки наявними в матеріалах провадження доказами не підтверджуються, мають формальний характер та спрямовані на ухилення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, оцінивши зібрані у справі докази та давши їм належну оцінку, суд першої інстанції, на думку апеляційного суду, обґрунтовано прийшов до висновку, що дії ОСОБА_1 дійсно містять склад правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Тараненка Павла Павловича, в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2024 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Пістун