ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 33/818/429/25 Суддя доповідач Грошева О.Ю.
Категорія: Розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Грошева О.Ю., за участі: захисника Гончарова М.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Гончарова М.С. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2024 року щодо ОСОБА_1 ,-

УСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Яке установив суд відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДНХІ- №2/8882 від 10.11.2024 року, ОСОБА_1 , 10.11.2024 року о 14 год. 00 хв. перебував з ознаками алкогольного сп`яніння на території тимчасової дислокації підрозділу військової частини в АДРЕСА_2 .

Для проведення медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння військовослужбовця ОСОБА_1 під супроводом посадової особи представника ВСП у в/ч НОМЕР_2 капітана ОСОБА_2 о 15 год. 10 хв. направлено до Комунального некомерційного підприємства «Шевченківська центральна районна лікарня». Однак, ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1328 від 10.11.2024 року.

В апеляційній скарзі захисник Гончаров М.С. в інтересах ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки ОСОБА_1 належним чином та вчасно про час та місце розгляду справи не повідомлявся.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову суду та закрити провадження у справі.

В обґрунтування своєї вимоги зазначає, що згідно з матеріалами справи № 646/12696/24 протокол від 10.11.2024 відносно ОСОБА_1 за ч. З ст. 172-20 КУпАП разом з іншими матеріалами надійшов до Червонозаводського районного суду м. Харкова 14 листопада 2024 року та був розглянутий на наступний день 15.11.2024 року.

Про дату та час судового засідання військовослужбовець ОСОБА_1 дізнався в цей же день о 12 годині 4 хвилини.

Відтак, ОСОБА_1 як правопорушник не мав можливості реалізувати в суді свої права, передбачені ст.268 КУпАП, якими наділена особа, що притягається до адміністративної відповідальності, й зокрема права давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою тощо, тобто фактично був позбавлений права на захист, а в решті й на справедливий суд, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Сторона захисту вважає, що протокол про адміністративне правопорушення містить суперечності, оскільки зі змісту графи «склад адміністративного правопорушення» протоколу про військове адміністративне правопорушення №ДНХІ-2/8882 від 10.11.2024, який складений відносно ОСОБА_1 , вбачається, що останній 10.11.2024 о 14.00 виконував обов`язки військової служби у нетверезому стані на території тимчасової дислокації підрозділу військової частини в АДРЕСА_2 , чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. З ст. 172-20 КУпАП, в умовах особливого періоду.

Разом із тим, наявний в матеріалах справи висновок за №1328 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного чи наркотичного сп`яніння від 10.11.2024 свідчить про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження від огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять висновків службового розслідування, або службової перевірки, які мали бути проведеними керівництвом військової частини за фактом перебування ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння під час виконання службових обов`язків.

Сторона захисту вважає, що матеріали провадження взагалі не містять достовірних відомостей, з яких можна було б беззаперечно, за принципом «поза розумним сумнівом» встановити факт виявлення ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння саме під час виконання ним службових обов`язків, а тому зазначене не породжувало обов`язку проходити огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння за зазначеною процедурою.

Належних і допустимих доказів підтвердження перебування ОСОБА_1 під час виконання обов`язків військової служби в стані алкогольного сп`яніння, як зазначається в протоколі, матеріали справи не містять, а тому висновок судді місцевого суду в постанові від 15.11.2024 про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. З ст. 172-20 КУпАП, за обставин, установлених у цій постанові, є помилковим та не відповідає фактичним обставинам справи.

Щодо свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які начебто чули і бачили факт відмови командира взводу контрдиверсійної боротьби ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, сторона захисту вказує, що суд їх не викликав, пояснення не отримував, їх власні письмові пояснення в матеріалах справи також відсутні.

Сторона захисту також висловлює сумніви щодо складання певною посадовою особою протоколу від 10.11.2024 про скоєне ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, оскільки до матеріалів справи не долучено копії посвідчення офіцера, військового квитка, тощо, з яких можна було б встановити особу помічника начальника штабу ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 .

Названі обставини на думку автора апеляційної скарги свідчать про незаконність оскаржуваної постанови та зумовлюють її скасування із закриттям провадження у справі.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник Гончаров М.С. підтримав клопотання про поновлення строку та апеляційну скаргу та просив їх задовольнити.

Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явився, надала пояснення згідно яких не може прибути в судові через занятість по службі, а тому апеляційний розгляд відбувся за його відсутності.

Заслухавши доводи захисника, дослідивши матеріали справи, відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Апеляційний суд погоджується із доводами сторони захисту про неможливість вчасно подати апеляційну через відсутність ОСОБА_1 в судовому засіданні в суді першої інстанції, зокрема через нетривалий проміжок часу між повідомлення останнього про час та місце судового розгляду та самим розглядом справи в суді першої інстанції.

Крім того апеляційний суд враховує, що копія оскаржуваної постанови від 15.11.2024 року була надіслана ОСОБА_1 вже після сплину строку на апеляційне оскарження (18.12.2024).

Названі обставини об`єктивно свідчать про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, а отже він підлягає поновленню.

Також апеляційний суд констатує, що доводи апеляційної скарги про те, що справа була розглянута за відсутності ОСОБА_1 хоча і заслуговують на увагу, однак не є безумовною підставою для скасування постанови суду.

Крім того, права ОСОБА_1 були відновлені шляхом можливості відстоювати свою позицію в апеляційному суді через інститут представництва його інтересів захисником чим він скористався, подавши апеляційну скаргу яку допущено до розгляду.

Стосовно інших доводів апеляційної скарги, то вони є безпідставними, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Так, указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, в Україні з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжений та діє до 08 лютого 2025 року.

Відповідно до ст.ст.11, 16, 17 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців, крім іншого, такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників).

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

На військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України.

Диспозиція ч.3 ст.172-20 КУпАП передбачає відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, вчинені в умовах особливого періоду.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДНХ-2/8882 від 10.11.2024 року, висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1328 від 10.11.2024 року.

Щодо доводів в апеляційній скарзі про недоведеність вчинення ОСОБА_1 правопорушення з огляду на відсутність в матеріалах справи висновків службового розслідування, або службової перевірки, які повинні були бути проведені керівництвом військової частини за фактом виявлення ОСОБА_1 на службі з ознаками алкогольного сп`яніння, то названий аргумент апеляційний суд визнає безпідставним, оскільки проведення названих заходів (службового розслідування, службової перевірки) не належить до повноважень особи, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, а є прерогативою безпосередніх керівників особи, яку виявлено на службі з ознаками алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд не погоджується із твердженнями апеляційної скарги стосовно того, що матеріали справи не містять даних про те, що на час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 виконував обов`язки військової служби, оскільки ніким не заперечується що ОСОБА_1 на час скоєння адміністративного правопорушення був діючим військовослужбовцем.

Більше того у своїх письмових поясненнях наданих апеляційному суду ОСОБА_1 сам стверджує, що 10.11.2024 року звертався до КЕП «Шевченківська ЦРЛ» в смт. Шевченкове, Харківської області оскільки на той час знаходився там та виконував бойові (спеціальні) завдання.

Апеляційний суд не погоджується із твердженнями апеляційної скарги стосовно відсутності даних про повноваження посадової особи, яка склала щодо ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 172-20 КУпАП, оскільки це спростовується матеріалами справи, а також відсутності в матеріалах справи взагалі не долучено жодної копії посвідчення офіцера, військового квитка, тощо, з яких можна було б встановити особу помічника начальника штабу ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 .

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ДНХ-2/8882 від 10.11.2024 року, його складено помічником начальника штабу ІНФОРМАЦІЯ_3 молодшим лейтенантом ОСОБА_7 (а.с. 3).

Згідно витягу з наказу Міністерства оборони України від 29.10.2024 р № 77-ОД/ДСК молодший лейтенант ОСОБА_7 наділений правом складати протоколи про військові адміністративні правопорушенн, передбачені ст.ст. 172-10 -172-20 Кодексу про адміністративні правопорушення (арк. 9).

Крім того зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДНХ-2/8882 від 10.11.2024 року вбачається, що від відповідає вимогам ст. 256 КУпАП України, зокрема містить прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол.

При цьому названа норма не вимагає долучення до протоколу посвідчення особи яка його складає.

Також безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що суд не викликав та не допитував свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які начебто чули і бачили факт відмови командира взводу контрдиверсійної боротьби ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Як вже було зазначено вище справа була розглянута за відсутності ОСОБА_1 , а отже він не вам змоги заявити відповідне клопотання про допит свідків.

Натомість апеляційний суд вважає, що права ОСОБА_1 були відновлені шляхом можливості відстоювати свою позицію в апеляційному суді через інститут представництва його інтересів захисником чим він скористався, подавши апеляційну скаргу яку допущено до розгляду.

При цьому, в апеляційній скарзі відсутні клопотання про допит названих свідків, а отже апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості бути ініціатором такого допиту.

За такий обставин апеляційний суд констатує, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДНХ-2/8882 від 10.11.2024 року складено уповноваженою особою.

Суд також бере до уваги те, що, незважаючи на незгоду сторони захисту на час апеляційного розгляду із діями осіб, які проводили огляд на стан сп`яніння та складали протокол про адміністративне правопорушення, матеріали справи не містять відомостей з ЄРДР щодо порушення кримінального провадження за фактом фальсифікації матеріалів цієї справи та перевищенні своїх службових повноважень особами, які складали протокол про адміністративне правопорушення, тому апеляційні доводи в цій частині, а також в частині зловживань під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП , є необґрунтованими та суб`єктивними.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду про доведеність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, оскільки такий висновок відповідає фактичним обставинам справи, які підтверджуються належними, допустимими і достатніми доказами, які доповнюють один одного та були досліджені під час розгляду матеріалів адміністративної справи, що цілком узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Крім того, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при розгляді даної справи в повній мірі дотримався вимог ст.ст.30, 33 КупАП і призначив стягнення в межах санкції ч.3 ст.172-20 КупАП з урахуванням особи правопорушника та з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, в тому числі й щодо накладення адміністративного стягнення, яке за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення.

Керуючисьст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника Гончарова М.С. в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Апеляційну скаргу захисника Гончарова М.С. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2024 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Суддя О.Ю. Грошева