Справа № 383/553/25
Номер провадження 3/383/306/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2025 року суддя Бобринецького районного суду Кіровоградської області Бондаренко В.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з відділення поліції №3 (м.Бобринець) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.51 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Бобринецького районного суду Кіровоградської області з відділення поліції №3 (м.Бобринець) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.51 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 21.04.2025 року серії ВАД №269309, 03.04.2025 року близько 18 год. 30 хв. в м. Бобринець по вул. Незалежності, 109, в приміщенні магазину «Вдало» ОСОБА_1 здійснила таємне викрадення корейки б/к корбонад свин. ваг. охолодженена загальну суму 272 грн. 39 коп. Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст.51 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що 03.04.2025 року у вечірній час купувала продукти харчування в магазині «Вдало», що розташований в м. Бобринець, та поклала продукти харчування в тому числі корейку свину в сумку, оскільки тримала на руках свою малолітню дитину, через що не мала можливості тримати в руках продуктову корзину. На касі виклала продукти з сумки і оплатила, однак після оплати товару на касі до неї підійшов охоронець магазину та повідомив, що вона не оплатила корейку, яка залишилась в сумці, після чого вона запропонувала оплатити її вартість, однак охоронець відмовився. Має на утриманні малолітню дитину 1 років 7 місяців, яку виховує одна.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази та надавши їм оцінку, приходжу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.51 КУпАП, з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 51 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

При цьому, суддя виходить з того, що викрадення чужого майна можна вважати закінченими з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним. Якщо особа, котра протиправно заволоділа майном, такої реальної можливості не мала, її дії слід розглядати залежно від обставин справи як закінчений чи незакінчений замах на вчинення відповідного правопорушення. Закінченим замахом на крадіжку є дії особи, яка викрала майно, але одразу була викрита.

На підтвердження фактів зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення надано:

- вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення від 21.04.2025 року серії ВАД №269309 (а.с.2);

- рапорт поліцейського про прийняття заяви по лінії 102, згідно якого надійшла заява від ОСОБА_2 про те що працює охоронником магазину «Вдало» та перебуваючи 03.04.2025 року близько 18 год. 30 хв. на своєму робочому місці виявив дівчину, яка намагалася винести неоплачений товар на суму 272 грн. 39 коп. (а.с.3);

- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 03.04.2025 року, згідно якого ОСОБА_2 заявив, що 03.04.2025 року близько 18 год. 30 хв. перебуваючи на своєму робочому місці виявив дівчину, яка намагалась винести з магазину неоплачений товар на суму 272 грн. 39 коп. (а.с.4);

- письмові пояснення ОСОБА_2 від 03.04.2025 року, згідно яких 03.04.2025 року близько 18 год. 30 хв. перебував на своєму робочому місці та побачив на камері відеоспостереження як товар було покладено до сумки, а саме корейка свина охолоджена на суму 272 грн. 39 коп. невідомою дівчиною, яка намагалась винести товар за межі магазину не заплативши за нього (а.с.5);

- інвентаризацію товарів на складі №001898 від 03.04.2025 року, згідно якої вартість корейки б/к карбонад свин. ваг. охолоджене 272 грн. 39 коп. (а.с.6).

Положення Кодексу України про адміністративні правопорушення не містять загальної норми, яка б передбачала стадії адміністративного правопорушення та встановлювала загальну відповідальність за незакінчене адміністративне правопорушення. Відповідальність за незакінчене адміністративне правопорушення встановлена лише за окремі, спеціальні види адміністративних правопорушень, до яких дрібне викрадення чужого майна не відноситься.

Об`єктивна сторона дрібного викрадення чужого майна належить до адміністративних правопорушень з матеріальним складом.

Дрібне викрадення чужого майна вважається закінченим з моменту вилучення майна і наявності реальної можливості розпорядитися ним як своїм власним. При цьому КУпАП не передбачає адміністративну відповідальність за замах на дрібне викрадення чужого майна.

З доказів, які наявні в матеріалах справи, вбачається, що виконання ОСОБА_1 об`єктивної сторони дрібного викрадення чужого майна ОСОБА_1 , як закінченого адміністративного правопорушення не підтверджено жодним належним та допустимим доказом.

Таким чином, матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 залишила територію магазину з майном потерпілого чи пройшла з товаром потерпілого касову зону магазину та умисно не сплатила вартість товару, наявності у ОСОБА_1 реальної можливості розпорядитись вказаним майном як власним. Матеріали справи не містять доказів наявності у ОСОБА_1 прямого умислу на вчинення дрібного викрадення чужого майна шляхом крадіжки, як і доказів на спростування необережної форми вини, про яку стверджує ОСОБА_1 .

Отже, за результатами судового розгляду суд дійшов до переконання про відсутність належних і достатніх доказів для висновку про те, що ОСОБА_1 вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки за зазначених в протоколі обставинах.

Відповідно до положень ст.1 та ч.1 ст.2 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25).

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v.theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

На підставі ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вказані обставини свідчать, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не було з`ясовано усіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення, внаслідок чого поліцейський дійшов передчасного висновку про наявність підстав стверджувати про вчинення ОСОБА_3 дрібного викрадення чужого майна шляхом крадіжки та складення відносно останнього протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.51 КУпАП.

З огляду на те, що з урахуванням вимог ч.2 ст.251 КУпАП, не доведено належними та допустимими доказами вчинення ОСОБА_1 дрібного викрадення чужого майна шляхом крадіжки, так як не доведено ні об`єктивна, ні суб`єктивна сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.51 КУпАП.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.284 КУпАП при наявності обставин, передбачених ст.247 КУпАП, виноситься постанова про закриття справи.

Враховуючи вищевикладене провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 слід закрити у зв`язку з відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.51 КУпАП.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 245, 247, 251, 252, 266, 279, 280, 283, 284, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.51 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останньої події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає чинності після закінчення строку подання скарги.

Постанова суду може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Бобринецький районний суд Кіровоградської області.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Суддя В.В. Бондаренко