гСправа № 187/643/25 Провадження № 3/0187/337/25
ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.2025 Суддя Петриківського районного суду Дніпропетровської області Соловйов І.М., за участі секретаря судового засідання Столяренко Н.П., за участі особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 розглянувши в селищі Петриківка у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_1 ; паспорт громадянина України НОМЕР_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ;

за порушення статті 124 та частини 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До суду з відділення поліції № 3 Дніпровського районного управління поліції № 2 ГУНП в Дніпропетровській області надійшло два адміністративних матеріали стосовно ОСОБА_1 (далі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності).

1. Згідно протоколу ЕПР1 № 307380 від 21.04.2025 про адміністративне правопорушення, встановлено, що 21.04.2025 року о 11:40 годині с. Іванівка, траса Н-31, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2107 державний номерний знак НОМЕР_3 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія із застосуванням Drager Alkotester 6810 під відео-запис на грудну бодікамеру, відповідно до тесту № 1496 від 21.04.2025 о 12:21, результат огляду позитивний 2,40%. Вищевказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху (далі ПДР), чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

2. Крім того, згідно протоколу ЕПР1 № 307398 від 21.04.2025 про адміністративне правопорушення, встановлено, що 21.04.2025 року о 11:40 годині с. Іванівка, траса Н-31, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом ВАЗ 2107 державний номерний знак НОМЕР_3 , не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки та внаслідок чого виїжджаючи на головну дорогу з круговим рухом здійснив наїзд на перешкоду у вигляді відбійника. В наслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми протиправними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.10.2, 10.9 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

В судовому засіданні особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснені права та обов`язки, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України та статті 268 КУпАП, свою вину визнав просив суворо не карати.

Дослідивши матеріали справи, суд виходить з такого.

Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

У рішенні, ухваленому 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (справа «O'Halloran and Francis v. the United. Kingdom [GC], скарга № 15809/02), Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Щодо правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, суд зазначає таке.

Суд зазначає, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. У разі, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Учасники дорожнього руху зобов`язанні знати й неухильно виконувати вимоги ПДР (п. 1.3. ПДР). Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. (п.п. 2.5 і 2.9.а ПДР).

За змістом ч. 2 ст. 266 КУпАП та п. 6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства охорони здоров`я і Міністерства внутрішніх справ за № 1452/735 від 09.11.2015 , п. 4 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 (зі змінами), огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Результати огляду зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів складається у двох примірниках, один з яких вручається особі, щодо якої проводився цей огляд. У разі виявлення стану алкогольного сп`яніння в результаті проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів складається протокол про адміністративне правопорушення, до якого долучаються акт огляду на стан сп`яніння та роздруківка із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу (у разі наявності).

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що факт скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та його винність доказана повністю, підтверджується зібраними по справі доказами, які узгоджуються між собою:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 307398 від 21.04.2025, який відповідає положенням ст. 256 КУпАП, зокрема містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено, що результат огляду на стан сп`яніння: позитивний 2,40 %; результатами тесту № 1496, до результатів якого заперечень з боку ОСОБА_1 не було;

- відеозаписом з нагрудної відеокамери, на якому зафіксовано процес оформлення матеріалів та безпосередньо процес проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння;

- рапортом інспектора СРПП ВП № 3 ДРУП № « ГУНП в Дніпропетровській області.

В діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції), що тягне за собою накладення адміністративного стягнення.

Однак, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 307380 від 21.04.2025 року, дії ОСОБА_1 було кваліфіковано за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Відповідно за ч. 2 ст. 130 КУпАП особи притягуються до адміністративної відповідальності за (повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції), що тягне за собою накладення адміністративного стягнення.

До матеріалів справи не долучено доказів вчинення протягом року ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Як встановлено судом притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП відбулося у січні 2024 року, а дане правопорушення вчинено у квітні 2025 року, тобто більше ніж рік.

Разом з тим, у КУпАП, відсутня норма, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому у даному випадку необхідно застосувати аналогію права.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11.10.2011 №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема рішення у справі OZTURKv.GERMANY від 21 лютого 1984 року, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997, та набрала чинності для України 11.09.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 слід перекваліфікувати з ч. 2 ст. 130 КУпАП на ч. 1 ст. 130 КУпАП. Перекваліфікація дій не порушує прав ОСОБА_1 та не змінює обставин правопорушення, зафіксованих в протоколі.

Таким чином, суд всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Щодо правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 124 КУпАП, порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до пунктів 1.3, 1.4, 1.5 Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. (пункт 12.1 Правил дорожнього руху).

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вина правопорушника доказана повністю та підтверджується зібраними по справі доказами, які узгоджуються між собою: протоколом про адміністративне правопорушення; схемою ДТП та фото-таблицею до неї з якої вбачається розташування автомобіля, та зафіксовано пошкодження автомобіля, зокрема характер і розташування якого узгоджується з обставинами викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення.

ОСОБА_1 в порушення вимог ПДР не переконався у безпечності свого маневру, в результаті чого сталася дорожньо-транспортна пригода.

ОСОБА_1 своїми неправомірними діями вчинив правопорушення, яке передбачене ст. 124 КУпАП, а саме: порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу.

Частиною 2 статті 36 КУпАП встановлено, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Оскільки, адміністративне правопорушення передбачене ст. 130 КУпАП відноситься до правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, відповідно до ч.2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення не враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Однак, оскільки санкція ст. 124 КУпАП містить альтернативне покарання, суд при визначенні виду та розміру стягнення, враховує характер і тяжкість правопорушення, особу порушника, який свою вину визнав, є пенсіонером, відомості про притягнення до кримінальної відповідальності відсутні.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення є визнання вини особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Обставина, що обтяжує відповідальність за адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП, правопорушення вчинено стані алкогольного сп`яніння.

Згідно матеріалів справи 21.04.2025 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП постанова ЕНА №4549493.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та остаточно накласти на нього стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись статтями 36, 40-1, 221, 280, 283-285, 289, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчинені адміністративних правопорушень передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення:

- за ст. 124 КУпАП (протокол ЕПР1 № 307398) у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік;

- за ч. 1 ст. 130 КУпАП (протокол ЕПР1 № 307380) у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

На підставі ст. 36 КУпАП остаточно накласти на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн на користь держави (реквізити: отримувач: ГУК у Днiпр-кiй обл/ Дн-ка обл/ 21081300, р/р UA0004001, Код отримувача (ЄДРПОУ) 37988155, банк отримувач: Казначейство України (ел. адм. подат.), код класифікації доходів бюджету 21081300 «Адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», протокол ЕПР1 №307380 від 21.04.2025, протокол ЕПР1 № 307398 від 21.04.2025) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через 15 (п`ятнадцять) днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через 15 (п`ятнадцять) днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

За наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), порушник має право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять грн 60 коп.) на користь держави (реквізити: отримувач коштів ГУК у м.Києві /м.Київ/ 22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106, призначення платежу - судовий збір по справі №187/643/25 про адміністративне правопорушення).

Строк пред`явлення виконавчого документа становить три місяці з наступного дня після набрання постанови про накладення адміністративного стягнення законної сили.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Петриківський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня винесення постанови.

Суддя І.М. Соловйов