Справа № 496/3231/24
Провадження № 3/496/214/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Буран В.М., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

У С Т А Н О В И В:

20.04.2024 року о 21:10 годині в Одеський області, Одеського району в с. Міжлиманське по вул. Кооперативна, 2-А, ОСОБА_1 керувала т/з Volvo S80 д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей та обличчя. Від проходження медичного огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законному порядку на місці зупинки т/з з використанням приладу «Драгер» та в медичному закладі, відмовилась, що зафіксовано на відеозапис. Своїми діями гр. ОСОБА_1 порушила вимоги п.п. 2.5 ПДР України, та її дії кваліфікували ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судові засідання, які були призначені на 07.08.2024 р., 10.10.2024 р., 05.12.2024р. та 29.01.2025 р. не з`явилась, викликалась до суду судовими повістками, за адресою вказаною в протоколі, телефонограмами та смс-повідомленнями.

06.06.2024 року на електрону адресу суду надійшло клопотання адвоката Єрмоленко А.В., яка в інтересах ОСОБА_1 просила ознайомитись з матеріалами протоколу та внести її РНОКПП до картки справи, для доступу до справи в Електронному судді.

Судом було надано доступ адвокату до Електронного суду, а також 06.08.2024 року направлено на електрону адресу суду скановану копію матеріалів адміністративної справи та надіслано посилання у файлообміннику http://FEX.NET, куди було завантажено відеозаписи фіксування події.

Представник ОСОБА_1 адвокат Єрмоленко А.В. в судові засідання, які були призначені на 07.08.2024 р., 10.10.2024 р., 05.12.2024р. та 29.01.2025 р. не з`явилась. 04.12.2024 року в системі «Електронний суд» надіслала клопотання про перенесення слухання справи, призначеного на 05.12.2024 р., у зв`язку з зайнятістю в іншому провадженні в приміщенні іншого суду. 28.012025 року в системі «Електронний суд» надіслала клопотання про перенесення слухання справи, призначеного на 29.01.2025 р., у зв`язку з зайнятістю в іншому провадженні в приміщенні іншого суду.

Враховуючи, що протокол надійшов до суду 06.05.2024 року, розгляд справи тривав більше 8 місяців, за цей час особа, яка притягується до адміністративної відповідальності до суду для надання пояснення або заперечення не прибула, представник ОСОБА_1 адвокат Єрмоленко А.В. клопотання про перенесення слухання справи, належними доказами не підтвердила, а отже така неявка до суду є неповажною, жодних письмових заперечень або пояснень щодо обставин складеного протоколу, до суду не надіслано.

У відповідності ст. 268 КУпАП, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачених статтею 130 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за кваліфікуючою ознакою відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення доказана матеріалами адміністративної справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 576515 від 20.04.2024 р., поясненнями ОСОБА_1 , яка зазначила, що 20.04.2024 року разом з чоловіком смажили шашлики та вживали алкогольні напої, після сварки з ним, сіла за кермо т/з Volvo S80 д.н.з. НОМЕР_2 , в подальшому була зупинена працівниками поліції за порушення ПДР України, та на вимогу пройти огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння відповіла відмовою, підписуючи пояснення на окремому аркуші та в протоколі власноруч зазначила «такого не повториться». Також, до протоколу додано заяву від імені ОСОБА_1 , в якій вона просить розглядати справу за її відсутності, з санкцією статті 130 КУпАП ознайомлена, вказала, що такого більше не повториться. Поясненнями свідка ОСОБА_2 . Відеозаписом події, на якому зображено зупинення т/з Volvo S80 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , яку повідомлено про фіксацію на відеозапис, підстави зупинки, та на 01:00 хв. запису ОСОБА_1 повідомляє, що випила дві пляшки пива та сіла за кермо автомобіля, на вимогу пройти огляд на встановлення стану алкогольною сп`яніння відповіла відмовою.

Санкція ч.1 ст.130 КУпАП є безальтернативною та передбачає обов`язкове накладення на правопорушника стягнення як у виді штрафу в певному розмірі, так і у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Стаття 30 КУпАП не перешкоджає застосування судами стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобами щодо осіб, які не мають посвідчення водія на право керування транспортними засобами.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 04 вересня 2023 року / справа № 702/301/20/ зазначила наступне.

Внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення подія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.

При цьому, слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.

Каральна мета такого додаткового покарання досягається як безпосередньою забороною керувати транспортними засобами (позбавлення суб`єктивного права), так і покладенням на особу у зв`язку з цим уповноваженим органом з питань пробації певних обов`язків, а також роз`яснення особі наслідків невиконання покладених обов`язків та ухилення від відбування додаткового покарання.

Підхід щодо неможливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Позбавляючи права мати посвідчення водія на право керування транспортними засобами як офіційного документу, що підтверджує спеціальний статус його власника, а саме права керувати транспортними засобами навіть у випадках, коли особа на час вчинення адміністративного правопорушення офіційно не отримала посвідчення водія, однак здійснювала керування транспортним засобом, законодавець таким чином позбавляє особу можливості реалізації такого права у законний спосіб на певний строк у подальшому, що, в даному випадку, узгоджується з положеннями ст.ст.33, ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно протоколу, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 не видавалось, тобто ОСОБА_1 нехтує вимогами законодавства та без водійських навичок, перевірених відповідними органами та отриманих в наслідок цього водійським посвідченням, створює небезпеку учасникам дорожнього руху.

Вирішуючи питання про вид стягнення, суд вважає за необхідне з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень, застосувати до ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на якого накладено таке стягнення.

Ураховуючи, що від штатної кількості 11 суддів, зараз здійснюють правосуддя тільки 6, відсутності у складі суду секретаря судового засідання, показники навантаження перевищують нормативні у 5 разів, передачу справ інших 2 суддів, що створило додаткове навантаження, суд першої інстанції був позбавлений можливості виготовити рішення у строки, передбачені національним законом.

Керуючись ст. ст. 23, 24, 30, 33, 40-1, 130, 221, 283, 284 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винною у скоєні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України та застосувати до неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок) гривень.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Документ, що підтверджує його сплату, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення 15 денного строку, передбаченого для сплати штрафу, надсилається правопорушником до суду, який виніс постанову про накладення цього штрафу.

У разі несплати правопорушником штрафу у 15 денний строк, з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення відповідно до ст. 308 КУпАП з правопорушника стягується:

-подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскарженою до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: В.М. Буран