Справа № 525/166/25
Провадження №3/525/116/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.04.2025 селище Велика Багачка

Суддя Великобагачанського районного суду Полтавської області Прасол Я.В., секретар судового засідання Корж Т.Ю., з участю особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Животовської І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка матеріали, що надійшли з ВП №3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , гром. України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , працюючої завідуючою складом ПА «Україна», раніше до адміністративної відповідальності не притягалася,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

у с т а н о в и л а:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №316590 від 02.02.2025, 02.02.2025 о 18 год. 00 хв. гр. ОСОБА_1 перебуваючи за місцем свого проживання, а саме по АДРЕСА_1 в п`яному вигляді вчинила домашнє насильство психологічного характеру, а саме: висловлювала погрози і образи в адресу гр. ОСОБА_2 , чим могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю останньої. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину не визнала, суду пояснила, що її син проживав у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_2 , у них народилася дитина дочка ОСОБА_3 , проте у документах її син батьком не записаний, на даний час він з ОСОБА_2 не проживає, спільне господарство не веде. 02.02.2025 у неї в гостях перебувала онука ОСОБА_3 , остання була у неї зі згоди матері ОСОБА_2 . Потерпіла зателефонувала їй на телефон та сказала, щоб ОСОБА_4 йшла додому, остання сказала, що не хоче йти додому. Після цього ОСОБА_2 зателефонувала дочці, ОСОБА_4 повідомила матері, що не хоче йти додому. На той момент у неї були гості ОСОБА_5 та сусід ОСОБА_6 . Коли гості пішли вона почала розпитувати у онуки про те, чому вона не хоче йти додому. Юлія їй повідомила, що мати її ОСОБА_7 . Через деякий час вона почула стукіт у хвіртку, ворота вона замикає на замок, вийшовши на вулицю та відчинивши ворота вона побачила ОСОБА_2 , остання була у збудженому стані та вимагала, щоб ОСОБА_4 йшла додому, вона просила її заспокоїтися та розібратися в ситуації, яка склалася, на що остання стала погрожувати та відійшла від воріт. Вона повернулася до приміщення літньої кухні, потім повернулися її знайома ОСОБА_5 з сусідом, а незабаром приїхали працівники поліції. Під час розмови з потерпілою біля воріт, вона останній не погрожувала, не ображала її, чи виражалася нецензурно не пам`ятає.

Захисник адвокат Животовська І.В. просила закрити справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що вона товаришує з ОСОБА_1 , 02.02.2025 вона з сусідом на ім`я ОСОБА_6 були в гостях у ОСОБА_1 , у останньої була її онука ОСОБА_3 . ОСОБА_8 постійно хтось телефонував, як вона зрозуміла, що мати. У її присутності ОСОБА_1 з ОСОБА_2 не спілкувалася. Потім вони з ОСОБА_6 пішли додому, але через деякий час повернулися, бо вона забула телефон. На той час коли вони повернулися біля воріт ОСОБА_1 стояла ОСОБА_2 , як вона зрозуміла викликала поліцію. Вона зайшла до будинковолодіння ОСОБА_1 та знаходилася там. Про сварку їй нічого не відомо, потім вона дізналася, що ОСОБА_2 хотіла забрати свою дочку ОСОБА_9 , онуку ОСОБА_1 , додому, а ОСОБА_3 хотіла лишитися в баби, до матері повертатися не хотіла, повідомила, що мати її б`є.

Потерпіла ОСОБА_2 у судове засідання жодного разу не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином.

Відповідно до положень ст. 1 ЗУ "Про запобігання та протидію домашньому насильству", домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Положеннями ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Другим реченням цієї статті визначено засоби, якими встановлюються ці дані, що можуть бути доказами по справі. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За нормою ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд розглядає справу у межах протоколу про адміністративне правопорушення та не може змінювати суть «обвинувачення», викладеного у протоколі про адміністративне правопорушення, змінювати кваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може гуртуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» ( з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Відповідно до вимог п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , свідка, вивчивши та проаналізувавши в сукупності всі докази зібрані по справі, переглянувши відеозапис доданий до протоколу про адміністративне правопорушення, приходить до переконання, що є недоведеною вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Із матеріалів справи установлено, що дійсно між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виник конфлікт. Проте, лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації не може свідчити про вчинення психологічного насильства, в розумінні вимог ст. 173-2 КУпАП та ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Матеріалами справи не доведено факту вчинення домашнього насильства, належних та допустимих доказів в обгрунтування обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення суду не надано, матеріали справи не містять відомостей про шкоду завдану фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, що є наслідком вчинення психологічного насильства та складовою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, лише наявне посилання на можливість спричинення такої шкоди, що є припущенням.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, а тому провадження у справі слід закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 19, 62 Конституції України, ст. ст. 7, 9, ч. 1 ст. 173-2, п. 1 ст. 247, 279, 280, 283, 284, 285, 289, 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Полтавського апеляційного суду через Великобагачанський районний суд Полтавської області.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Я.В. Прасол