Провадження № 3/193/231/25
П О С Т А Н О В А

іменем України

30 квітня 2025 року сел. Софіївка

Суддя Софіївського районного суду Дніпропетровської області Томинець О.В., за участю секретаря судового засідання Губи О. А., розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднану справу про адміністративні правопорушення, які надійшли від Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неповнолітнього, РНОКПП НОМЕР_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності

за вчинення правопорушень, передбачених ч. 4 ст.126, ч.2 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

01.04.2025 відносно ОСОБА_1 інспектором взводу 2 роти 2 батальйону 1 ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ст. лейтенантом поліції Кравченко О. Д. складено протокол, серії ЕПР 1 № 287325, про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП, про те, що 01.04.2025 о 05 годині 15 хв. в Дніпропетровській області у Криворізькому районі в с. Вишневе по вул. Татарця, 21 а, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2101 д/н НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя, але від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння останній відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України. Правопорушення вчинено повторно на протязі року, попереднє за рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 06.03.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Окрім того, 01.04.2025 відносно ОСОБА_1 інспектором взводу 2 роти 2 батальйону 1 ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ст. лейтенантом поліції Кравченко О. Д. складено протокол, серії ЕПР 1 № 287321, про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП, про те, що 01.04.2025 о 05 годині 15 хв. в Дніпропетровській області у Криворізькому районі в с. Вишневе по вул. Татарця, 21 а, ОСОБА_1 , в порушення вимог п. 2.1 «а» ПДР України, керував транспортним засобом ВАЗ 2101 д/н НОМЕР_2 будучи позбавлений права керування транспортними засобами строком на 1 рік, на підставі постанови Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 06.03.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою суду від 15.04.2025 матеріали справ про адміністративні правопорушення за ч. 4 ст. 126, та ч. 2 ст. 130 КУпАП були об`єднані в одне провадження, для спільного їх судового розгляду.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Осипенко А. В., у судове засідання не з`явився, натомість до суду надав клопотання про розгляд справи без його та ОСОБА_1 участі, просить суд закрити провадження у справі з огляду на відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 126 та ч. 2 ст. 130 КУпАП, у зв`язку із тим, що у матеріалах справи відсутні докази того, що протягом року ОСОБА_1 повторно вчинив правопорушення та вказане рішення суду на момент складання протоколу набрало чинності.

Звертає у вагу суду на тому, що згідно наданої працівниками поліції картки обліку повторності, яка міститься в матеріалах справи, відсутня інформація про набрання чинності постанови Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 06.03.2025 (справа №193/2142/24). Вказане рішення суду першої інстанції на момент складання працівниками поліції протоколу за ч. 2 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 (01.04.2025) не набрало законної сили.

Так, 17.03.2025 представником ОСОБА_1 було направлено до Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу на постанову Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 06.03.2025 у справі №193/2142/24 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджують факт не набрання законної сили рішення суду від 06.03.2025.

З огляду на це вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП, адже відсутня кваліфікуюча ознака повторності.

За аналогічних підстав захисник просить також закрити провадження у справі і за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Зокрема посилаючись на те, що постанова Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 06.03.2025 (справа №193/2142/24), на момент складання працівниками поліції протоколу за ч. 4 ст. 126 КУпАП відносно ОСОБА_1 (01.04.2025), не набрала законної сили, тому в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП, адже ОСОБА_1 станом на 01.04.2025 ще не був позбавлений права керування транспортними засобам.

Дослідивши об`єднану справу про адміністративні правопорушення, враховуючи позицію захисника, суд дійшов таких висновків.

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З аналізу ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, суд, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, повинен всебічно, повно і об`єктивно дослідити всі обставини справи, оцінивши кожен доказ як окремо, так і в їх сукупності й навести в своєму рішенні висновки за результатами їх дослідження та оцінки щодо відсутності або наявності в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з ч. 2 ст. 130 КУпАП підставою для адміністративної відповідальності є повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Отже, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП є повторність вчинення протягом року будь-якого з порушень, передбачених частиною першою ст. 130 КУпАП. Відсутність вищезазначеної кваліфікуючої ознаки, виключає відповідальність за ч.2 ст.130 КУпАП.

При складанні протоколів про адміністративне правопорушення працівники поліції керуються Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року №1395.

Відповідно до п. 3 розділу І зазначеної Інструкції повторність правопорушення - повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями КУпАП та визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили (крім правопорушень, відповідальність за які передбачена частиною третьою статті 130 КУпАП).

Повторним відповідно до ст. 35 КУпАП визнається вчинене особою протягом року однорідне правопорушення, за яке її вже було піддано адміністративному стягненню.

Таким чином "повторність", визначається не лише вчинення дій повторно на протязі року, а й його вина повинна бути доведена і як наслідок повинен бути підданий адміністративному стягненню.

Згідно протоколу, серії ЕПР 1 № 287325 від 01.04.2025, 01.04.2025 о 05 год 15 хв. в Дніпропетровській області у Криворізькому районі в с. Вишневе по вул. Татарця, 21 а, ОСОБА_1 керував транспортним засобом "ВАЗ 2101", д/н НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя), але від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу поліцейського останній відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України. Правопорушення вчинено повторно на протязі року, попереднє рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 06.03.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В підтвердження наявності кваліфікуючої ознаки як «повторність» працівниками поліції долучені до матеріалів справи витяг із адмінпрактики, згідно якого вбачається, що постановою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 06.03.2025 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, між тим вказаний витяг не містить відомостей про набрання згадано постановою суду законної сили.

Також, згідно даних ЄДРСР встановлено, що вищезазначена постанова, станом на час розгляду цієї справи у суді, ще не набрала законної сили.

Судом установлено, що вказана постанова суду оскаржена 17.03.2025 адвокатом Осипенко А. В. в апеляційному порядку і апеляційний суд не переглянув вказану постанову суду першої інстанції до 01.04.2025, тобто до дня, коли складався протокол про адміністративне правопорушення, серії ЕПР1 за № 287325, що всвідчить про те, що постанова Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 06.03.2025 не набрала законної сили.

Отже, матеріали справи не містять доказів на підтвердження такої кваліфікуючої ознаки правопорушення, передбаченої ч. 2 ст. 130 КУпАП, як повторність правопорушення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого особі обвинувачення, якщо це покращує права особи та не погіршує її становище. Оскільки суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого не за ч. 2 ст.130 КУпАП, а за ч.1 ст.130 КУпАП, суд вважає за необхідне перекваліфікувати його дії з ч.2 ст.130 на ч.1 ст.130 КУпАП, що відповідатиме встановленим судом обставинам та не погіршуватиме становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Факт вчинення ОСОБА_1 даного правопорушення, підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейських 475731, 475785, 475737, з якого вбачається, що водій ОСОБА_1 , не заперечуючи факт керування транспортним засобом та вживання ним алкоголю, однак у невеликій його кількості, на пропозицію поліцейського пройти в установленому порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння в устанволеному законом порядку, останній відмовився, у присутності його законного представника (батька) який перебував на телефонному зв`язку, (оскільки ОСОБА_1 є неповнолітнім), при цьому поліцейським було роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду, права та обов`язки тощо, чим порушив п. 2.5 ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У разі відмови водія пройти такий огляд у встановленому законом порядку, настає відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Приведені докази свідчать про те, що водій ОСОБА_1 дійсно 01.04.2025 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, однак на вимогу працівника поліції відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, що вказує на вчинення ним адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст.270 КУпАП інтереси особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, і потерпілого, які є неповнолітніми або особами, що через свої фізичні або психічні вади не можуть самі здійснювати свої права у справах про адміністративні правопорушення, мають право представляти їх законні представники (батьки, усиновителі, опікуни, піклувальники).

Відповідно до ст. 12 КУпАП адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення правопорушення 16-річного віку.

Окрім того, відповідно до ст.. 13 КУпАП передбачено, що до осіб віком від 16 років до 18 років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу передбачені ст.. 24-1 КУпАП.

Однак, ч. 2 цієї статті визначено, що у разі вчинення адміністративного правопорушення особами віком від 16 до 18 років адміністративне правопорушення передбачене ст.. 130 КУпАП, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб можуть бути застосовані заходи впливу передбачені ст.. 24-1 КУпАП.

З урахуванням викладеного, оскільки ОСОБА_1 досяг шістнадцятирічного віку на момент вчинення адміністративного правопорушення, з урахуванням того, що він будучи обізнаний про наявність відносно нього справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, при цьому не маючи посвідчення водія на права керування транспортним засобом знову вчиняє протиправні дії спрямовані на порушення вимог ПДР України, про що свідчить нехтування ним встановлених правил та легковажність до наслідків, що можуть настати, враховуючи вказане суддя доходить до висновку, про притягнення ОСОБА_1 адміністративній відповідальності на загальних підставах.

При визначенні виду і розміру стягнення суддя враховує, що ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія, і в розумінні п. 1.10 ПДР України, він не є водієм, тому на нього слід накласти безальтернативне адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, - у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, однак без позбавлення права керування транспортними засобами.

Крім цього, згідно вимог ст. 40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» із вказаного правопорушника підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 221 КУпАП, судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, окрім інших, і справи про адміністративні правопорушення, вчинені особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років.

З огляду на те, що ОСОБА_1 за віком є неповнолітнім (16 років), тому розгляд справи про адміністративне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП проводиться судом.

Частиною четвертої статті 126 КУпАП, яка інкримінується ОСОБА_1 , передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавлена права керування транспортними засобами.

Згідно п. 5 Розділу 7 Інструкції зі складання протоколів вбачається, що у разі встановлення повторності правопорушення до протоколу (якщо протокол складається) долучається довідка, у якій міститься інформація про дату вчинення попереднього адміністративного правопорушення і прийняте в справі рішення.

Також і в протоколі, серії ЕПР1 №287321 від 01.04.2025, працівники поліції посилаються на постанову суду від 06.03.2025 згідно якої ОСОБА_1 було піддано адміністративному стягненню за ч. 1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, і вказана постанова, як вже вище встановлено судом, законної сили на час складання протоколу не набрала.

При цьому варто зауважити, що згідно довідки ст. інспектора ВАП ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП капітана поліції Федець У., долученої до матеріалів справи, ОСОБА_1 посвідчення водія взагалі не отримував.

Таким чином суду не надано належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом будучи позбавлений права керування транспортним засобом, з огляду на те, що станом на 01.04.2025 постанова Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 06.03.2025, за яким його було позбавлено прав керування транспортними засобами, не набрала законної сили через її оскарження в апеляційному порядку.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа " Коробов проти України " № 39598 / 03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v.the UnitedKingdom ), п. 161, Series A заява № 25).

Оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, належними та допустимими доказами не доведена, а обставини зазначені у протоколі "поза розумним сумнівом" не знайшли свого підтвердження, провадження у справі відносно нього за ч.4 ст.126 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 40-1, 247, 276-280, 283-285 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, - закрити за відсутності події і складу цього правопорушення.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, перекваліфікувавши його дії з ч.2 ст.130 на ч.1 ст.130 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень (Отримувач: ГУК у Дніпр-кій обл../Дн-ка об/21081300, розрахунковий рахунок UA0004001, код ЄДРПОУ одержувача 37988155, МФО банку 899998, банк одержувача Казначейство України (ЕАП)).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп. (Отримувач: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, розрахунковий рахунок UA0026001, код ЄДРПОУ одержувача 37993783, МФО банку 899998, банк одержувача Казначейство України (ЕАП)).

Відповідно до ч. 1 ст. 307 та ч. 2 ст. 308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. При здійсненні примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанову суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О. В. Томинець