Справа № 727/3161/25
Провадження № 3/727/818/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді - Слободян Г.М.

секретаря судового засідання - Вакарчук Т.Р.

за участю:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , в її інтересах адвоката Черкез М.

представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , в інтересах неповнолітнього потерпілого, адвокат Мізюк В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП України, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №652961 від 17.02.2025 року, ОСОБА_1 , 13.01.2025 року близько 13 год. 09 хв. по АДРЕСА_2 , ухилялася від виконання своїх батьківських обов`язків передбачених ст. 150 СК України відносно свого малолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого останній завдав одного удару ногою в область сідниці та в подальшому імітував завдання удару ногою в область голови ОСОБА_2 , без спричинення тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні ОСОБА_1 в наданих суду поясненнях категорично заперечувала обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, як такі, що не відповідають дійсності. Зазначила в поясненнях, що під час інциденту під час уроку фізкультури, тобто навчального процесу вчитель фізкультури, без погодження з керівництвом школи, вивів дітей до скверу, де відбулася, бійка між двома учнями 7 класу, яка фактично розпочалась раніше зазначеного в протоколі часу. Вказала в показах на те, що з відео, що міститься в матеріалах справи вбачається, як її син ОСОБА_5 начебто вдарив ОСОБА_6 , але тілесних ушкоджень не було в останнього, а саме відео звуку немає, слів нецензурної лайки зз боку її сина не було. Пояснила, що між ОСОБА_7 , її сином та ОСОБА_8 неприязних стосунків не було і немає. Не заперечувала, що син їй признався, що дійсно, не умисно доторкнувся ногою до куртки (в області сідниці) ОСОБА_6 . При цьому, пояснила, що ввечері 17.02.2025р. її син вибачився, конфлікт який виник на уроці фізкультурі було вирішено вдома. Паяснила, що протоколи про адміністративне правопорушення було складено тільки на ОСОБА_9 т на неї. Зазначила також, що на даний час її сину ОСОБА_10 оформлюють групу інвалідності, оскільки він має проблеми зі здоров`ям. Вважає, що за поведінкою дітей у школі мають стежити і відповідати вчителі, а тому не погоджується з кваліфікацією правопорушення за ч.1 ст. 184 КУпАП. Просила закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення і за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Представник ОСОБА_1 , адвокат Черкез М. скерував до суду клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, а також зазначив про те, що протокол було складено з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_2 , батько - ОСОБА_3 , у судовому засіданні пояснив що на його думку ОСОБА_4 вчинив адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП, оскільки він наніс удар його сину ОСОБА_2 та вживав нецензурну лексику. Вважає, що така поведінка залежить від виховання батьків, оскільки вони першого класу вчили сина вирішувати конфлікти мирно. Вказує на те, що конкретну ситуацію з ОСОБА_4 не пам`ятає, відеозапис було зроблено 22.01.2025 року для фіксації конфліктів щодо його сина. Зазначив, що підставою для цього став лист про булінг, який класний керівник залишила на столі і з ним ознайомилися учні, а це у свою чергу спричинило негативний настрой деяких учнів проти його сина. Просив притягнути ОСОБА_11 до відповідальності за неналежне виховання сина.

Представник ОСОБА_3 , адвокат Мізюк В.В. скерував до суду письмові заперечення на клопотання ОСОБА_1 , подане через її представника Черкез М., просили визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП України та притягнути її до адміністративної відповідальності.

Заслухавши пояснення сторін, суд зважає на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, тощо, а також іншими документами, яким необхідно дати юридичну оцінку, яка має ґрунтуватися на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у даному випадку порушення ч.1 ст.184 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

У ст.280 КУпАП закріплено обов`язок орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

За змістом ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

У постанові Верховного Суду від 14 травня 2020 року у справі № 240/12/17 сформульовано правовий висновок про те, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, що доводиться шляхом надання доказів. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Частиною 1 статті 184 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Сформульована в ч.1 ст.184 КУпАП диспозиція норми є бланкетною, тобто такою, що не називає конкретних ознак правопорушення, відсилає для встановлення змісту ознак правопорушення до інших нормативних актів.

Особа, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, посилається на невиконання особою, яка притягається до адміністративної відповідальності батьківських обов`язків по вихованню доньки, що передбачені ст.150 СК України.

Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Вказаний перелік обов`язків є вичерпним.

Відповідно до ст.12Закону України«Про охоронудитинства» батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, тобто передбачених положеннями ст.150 СК України обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних для належного виховання.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У судовому засіданні щодо обставин викладених у протоколі під присягою була допитана в якості свідка класний керівник дітей - ОСОБА_12 . Пояснила, що їй відома ситуація, що мала місце 13.01.2025 року. Під час уроку фізкультури вчитель з власної ініціативи вивів учнів на вулицю, через відсутність у більшості дітей спортивної форми, він вирішив, що вони гратимуть у сніжки. Згодом учні всі повернулися до школи. Зазначила, що після 7-го уроку їй зателефонував батько учня ОСОБА_2 та повідомив про існування бійки, яка зафіксована на відео; вона звернулася до учнів, аби з`ясувати, у кого відео. Післ перегляду відео вона бачила, що учень ОСОБА_4 був присутній на відео, але участі в бійці не приймав і не підбурював інших. ОСОБА_4 характеризується позитивно, скарг на нього не надходило. На думку класного керівника, конфлікт стався через суперництво на уроці фізкультури. Вона не вважає, що ОСОБА_4 здатен завдати шкоди ОСОБА_2 . Зазначила, що на відео вона бачила, як удари ОСОБА_13 наносив учень ОСОБА_14 , а також хтось імітував удар ногою - хто саме, невідомо. Зазначила, що з розповідей дітей стало відомо, що ОСОБА_2 почав бійку першим. Учитель фізкультури повідомив, що початок конфлікту стався ще біля університету, а не біля скверу. Вчителю винесено догану. Після інциденту були проведені батьківські збори. Діти просили не повідомляти батькам, бо, мовляв, ОСОБА_2 нічого не буде, бо його батько працює в поліції. Вважає, що поведінка дитини значною мірою залежить від сімейного виховання. Зі слів дітей, ОСОБА_2 залишив телефон при собі, хоча телефони збиралися, і міг записувати розмови на диктофон. Пояснила, що після бійки ще проводились уроки - обидва учні були присутні, до лікаря ніхто не звертався, медична допомога не викликалась.

Суд самостійно не може встановлювати склад та обставини вчинення адміністративного правопорушення та розглядає справу в межах складу та обставин адмін правопорушення, які зазначені в протоколі.

При цьому, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є належним доказом вини особи вчиненні адміністративного правопорушення.

Судом встановлено, що 13 січня 2025 року близько 13:09 на вул. Коцюбинського, 2 у місті Чернівці, малолітній ОСОБА_4 (2011 р.н.), перебуваючи у складі учнів 7-Б класу Чернівецького ліцею №9 під час навчального процесу, який відбувався з ініціативи вчителя фізкультури поза межами шкоди без будь якого умислу, ненавмисно, коли його однокласника ОСОБА_2 бив ОСОБА_14 в вони були на землі, зачепив ногою по сідниці ОСОБА_6 , після чого хз рознімав а згодом коли бійка ще тривала імітував своєю ногою удар.

Фактично дані обставини стали підставою для складання відносно матері - ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 184 КУпАП як за ухилення від виконання батьківських обов`язків.

Із довідки Чернівецького ліцею №9 вбачається, що 13.01.2025 з 12:30 до 13:15 у 7-Б класі проходив урок фізичної культури. Отже, у момент події дитина перебувала у школі під наглядом педагогічного працівника.

Відповідно до п.1 ст. 150 СК України та ст. 12 Закону «Про охорону дитинства», батьки зобов`язані забезпечити належні умови для розвитку дитини, її виховання, навчання та безпеку.

Згідно з Законом України «Про освіту» та «Про повну загальну середню освіту», забезпечення безпечного освітнього середовища, а також контроль за поведінкою учнів упродовж навчального процесу, покладено на адміністрацію та педагогів закладу освіти.

Батько потерпілого - ОСОБА_15 - стверджує, що ОСОБА_16 не виконувала свої батьківські обов`язки, що проявилося у неналежному вихованні сина, а тому він і вирішив, а точніше його дружина написати в поліцію заяву на ОСОБА_17 .

Судом встановлено, що у матеріалах справи відсутні відомості про заподіяння тілесних ушкоджень, моральної чи матеріальної шкоди потерпілому з умисних підстав.

Зокрема, судом встановлено, що у класі між дітьми періодично виникали конфлікти, які починали то ОСОБА_18 , то ОСОБА_6 , однак до цього вони вирішувалися між батьками спокійно.

Таким чином, з урахуванням того, що відсутні відомості про заподіяння тілесних ушкоджень, моральної чи матеріальної шкоди потерпілому, відсутні ознаки, які б дозволяли вважати ОСОБА_2 потерпілим у розумінні ст. 269 КУпАП.

Судом встановлено, що подія сталась під час перебування малолітніх ОСОБА_19 та ОСОБА_6 на навчанні у ліцеї, відтак немає підстав вважати, що ОСОБА_1 в інкримінований день і час ухилилася від виконання батьківських обов?язків щодо сина під час навчального процесу, оскільки саме на працівників навчального закладу на час перебування учнів у ньому покладається обов?язок слідкувати та контролювати поведінку учнів класу, створювати безпечні умови освітнього процесу задля запобігання уникнення між вказаними учнями конфлікту, у тому числі бійки між ними.

Разом з цим, у матеріалах справи міститься наказ закладу освіти N?6 від 17.01.2025 про притягнення до відповідальності учителя фізкультури саме за допущення у 7-Б класі виникнення конфлікту 13.01.2025 у встановлений час (а.с.46).

У відповідності до судової практики з питань розгляду справ по ухиленню батьків від виховання своїх дітей, наслідком чого може бути і позбавлення їх батьківських прав (зокрема відповідно до п.16 постанови Пленуму ВСУ N?3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»), ухилення батьків від виконання своїх обов?язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу: не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов?язками. У справі «Малофеєв проти Росії» (пункти 111-120 рішення від 30.05.2013 року, заява N?36673/04).

Згідно з ч.2 ст.251 КУпАП, обов?язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Разом з цим, обставини, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, не стверджені в повній мірі доказами в передбаченому законодавством порядку.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Слід зазначити, що відповідно до вимог статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, зокрема справу Пол та ОдрейЕдвардз проти Сполученого Королівства/Pauland Audrey Edwards v the United Kingdom (№46477/99), в якому суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Разом з цим, як вбачається зі складеного протоколу серії ВАД №652961 від 17.02.2025 року, подія відбулася 13 січня 2025 року, а протокол складено тільки 17 лютого 2025 року. У відповідності до статті 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Також, Підставою притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона).

Об`єктивна сторона правопорушення - це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення. Обов`язковими ознаками об`єктивної сторони правопорушення є наявність діяння (суспільно небезпечного або шкідливого), причинний зв`язок, наслідки (суспільно небезпечні або шкідливі) діяння. Крім того, серед ознак об`єктивної сторони порушення є місце та час його вчинення.

Суб`єктивна сторона правопорушення - це внутрішня сторона правопорушення, що характеризує психічну діяльність особи в момент здійснення правопорушення. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони є провина (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

Склад правопорушення за ч.1 ст.184КУпАП згідно диспозиції цієї статті визначається, як ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Однак, у протоколі не зазначено, у чому саме виражається ухилення ОСОБА_20 від виконання передбачених законодавством обов`язків, щодо виховання свого малолітнього сина, тобто не відображена об`єктивна сторона даного правопорушення.

Ці обставини свідчать про те, що працівником поліції не в повній мірі викладено суть адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, оскільки фабула даного правопорушення не конкретизована, не розкрито її зміст в повному обсязі.

Відповідно до ст.284КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбаченихстаттею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Таким чином, суд позбавлений підстав для направлення справи на дооформлення з огляду на норми ст. 284 КупАП.

Судом встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 був складений з порушенням визначених законом строків.

Окрім наведеного, дії малолітнього ОСОБА_19 по відношенню до малолітнього ОСОБА_6 щодо завдання удару (ударів) не носили систематичного характеру, удар не був навмисним, за що ОСОБА_18 в той же день вибачився перед ОСОБА_6 і останнім вибачення було прийнято. При цьому суд звертає увагу і як вбачається з досліджених доказів серед усіх учнів класу 7, лише один ОСОБА_18 намагався розняти в бійці ОСОБА_6 і Реву. Даного в судовому засіданні не заперечував і законний представник потерпілого ОСОБА_21 .

Відповідно до сталої судової практики з питань розгляду справ по ухиленню батьків від виховання своїх дітей, наслідком чого може бути і позбавлення їх батьківських прав (зокрема відповідно до п.16 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»), ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу: не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії, викладеній у протоколі про адміністративне правопорушення. Наявність таких обставин, які свідчать про можливість іншої версії події, аніж викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи. За викладених обставин суд вважає вину ОСОБА_1 не доведеною достатніми та беззаперечними доказами, тому провадження у справі слід закрити відповідно до п.1 ст.247, п.3 ч.1 та ч.1 ст.284 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_22 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП.

Окрім наведеного суд звертає увагу і на наступне.

Відповідно до положень ст. 247 п. 7 КпАП України, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно ст. 38 ч. 2 КпАП України, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніше як через три місяці з дня його виявлення.

Враховуючи те, що правопорушник притягується до відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КпАП України, яке згідно матеріалів справи мало місце 13.01.20205 року, строк притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності закінчився, а тому суд вважає, що провадження в справі повинно бути закрите.

Аналогічна позиція узагальнена Вищим адміністративним судом України щодо встановлення вини особи під час закриття провадження про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, під час закриття провадження у справах про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст.38 КУпАП, вина особи не встановлюється. Поєднання закриття справи, з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, про необхідність закриття провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КпАП України у зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Судові витрати слід віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 38, 247, 284, 285, 287 КпАП України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КпАП України закрити у зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Слободян Г.М.