Справа № 346/1117/25
Провадження № 33/4808/311/25
Категорія ч.2 ст.172-15 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Третьякова І. В.
Суддя-доповідач Кукурудз
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2025 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Кукурудз Б.І., розглянувши апеляційну скаргу захисника Оліярника Г.І. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Коломийського міськрайонного суду Івано Франківської області від 14.03.2025 року,-

в с т а н о в и в:

Постановою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 березня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить сімнадцять тисяч гривень 00 коп.

Відповідно до матеріалів про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , будучи, за своїм військовим званням та службовими обов`язками, наділеним організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, тобто являючись військовою службовою особою, проходячи військову службу в умовах особливого періоду, в порушення вимог ст.. 17, 65 Конституції України, ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.. 11-16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, 21.02.2025р. близько 15:00 год. через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до своїх службових обов`язків не вибув в район виконання завдань за призначенням відповідно до розпорядження командира мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 від 19.02.2025р. № 54, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-15 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі захисник вважає, що постанова суду є протиправною, прийнятою без повного, всебічного та об`єктивного вивчення обставин справи, оскільки в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.2 ст.172-15 КУпАП.

Зазначає, що суд неповно та необ`єктивно з`ясував всі обставини справи та не врахував, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, та безпідставно притягнув до відповідальності.

Стверджує, що суд першої інстанції розглянув справу без участі ОСОБА_1 належним чином не повідомив про день та час місце розгляду справи, даних про те, що ОСОБА_1 було відомо про розгляд справи в матеріалах справи не має, а що стосується заяви, яка долучена до матеріалів справи,щодо розгляду справи за відсутності, то вона не відповідає дійсності.

Просить апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду скасувати, прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП.

Розгляд справи просить проводити без його участі та участі ОСОБА_1 .

Крім того захисник Оліярник Г.І. подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Коломийського міськрайонного суду від 14.03.2025 року. Клопотання мотивує тим, що дана постанова винесена 14.03.2025 року, проте ОСОБА_1 ознайомився зі змістом даної постанови 25.03.2025 року, коли отримав поштове відправлення від Коломийського міськрайонного суду, що підтверджується випискою за трекінгом №123. Просить визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду.

Перевіривши та дослідивши матеріали адміністративної справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Розглядаючи доводи клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, вважаю, що вони заслуговують на увагу. Так, з наданих матеріалів видно, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 було отримано 25 березня 2025 року, за межами строку її апеляційного оскарження. Зважаючи на те, що необізнаність із мотивами суду об`єктивно унеможливлювала складання вмотивованої апеляційної скарги, з метою забезпечення реалізації права на захист та права на оскарження особою судового рішення, що стосується її інтересів, вважаю за необхідне клопотання - задовольнити, строк апеляційного оскарження - поновити.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги по суті, суд апеляційної інстанції зважає на те, що відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції у даному провадженні дотримані не в повному обсязі та передчасно зроблено висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення.

Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції у порушення вимог ст. ст. 7, 9 КУпАП допустив спрощений підхід при розгляді адміністративного провадження за ч. 2 ст. 172 - 15 КУпАП, всебічно не з`ясувавши всіх обставин провадження. Такий висновок ґрунтується на наступному.

Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законом сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Диспозицією ч. 2 ст. 172-15 КУпАП передбачена відповідальність за недбале ставлення до військової служби.

З об`єктивної сторони правопорушення характеризується суспільно-небезпечною бездіяльністю у вигляді недбалого ставлення до служби та суспільно-небезпечними наслідками, які можуть настати в результаті цього.

Недбале ставлення до служби означає невиконання або неналежне виконання військовою, службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них.

Якщо особа не мала реальної можливості взагалі проявити ставлення до своїх службових обов`язків (через хворобу, у зв`язку з виконанням інших покладених на неї обов`язків внаслідок нетривалої роботи на посаді та за відсутності досвіду тощо), не можна говорити про те, що воно було недбалим чи несумлінним.

З наведеного вбачається, що для встановлення факту недбалого ставлення до військової служби є необхідним встановити, що такі дії мала місце, а особа за наявності реальної можливості виконання своїх обов`язків проявила байдужість та нестаранність, та існують ґрунтовні підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення для притягнення такої особи до відповідальності за даним фактом.

Суд першої інстанції у мотивувальній частині постанови послався на те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, військовим квитком серії НОМЕР_2 , витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 27.06.2024 року, рапортом солдата з МПЗ в.ч. НОМЕР_1

ОСОБА_2 даними висновками суду не можна погодитись, оскільки вказані докази разом з іншими матеріалами провадження не свідчать поза розумним сумнівом про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним інкримінованого правопорушення, яке має виражатися саме у недбалому, тобто байдужому і нестаранному, ставленні до військової служби.

Натомість у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 фактично інкримінується умисне невиконання розпорядження командира військової частини про вибуття до визначеного місця, що не узгоджується із диспозицією ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що фактично за даних обставин дії ОСОБА_1 , які виразилися у невиконанні розпорядження командира, не містять ознак об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, та можуть містити ознаки об`єктивної сторони іншого адміністративного правопорушення, а тому доводи апелянта в частині відсутності в діях ОСОБА_1 ознак об`єктивної сторони інкримінованого йому адміністративного правопорушення є обгрунтованими.

Одночасно належить зазначити, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення не вправі самостійно змінювати формулювання об`єктивної сторони інкримінованого правопорушення, його правову кваліфікацію, розглядати питання про наявність в діях особи будь-якого іншого правопорушення, яке їй не інкриміноване згідно із протоколом, та вирішує питання лише про те, чи наявний або відсутній в діях особи склад того адміністративного правопорушення, за яким складений відповідний протокол.

Крім того, в матеріалах справи наявні відомості про наявність розпорядження Генерального штабу Збройних Сил України від 18.02.2025 року №49 щодо переведення ОСОБА_1 в іншу військову частину.

З огляду на те, що у командування військової частини НОМЕР_1 станом на 18.02.2025 року були відомості про наявність розпорядження Генерального штабу Збройних Сил України від 18.02.2025 року №49 щодо переміщення ОСОБА_1 04.03.2025 року в іншу військову частину НОМЕР_3 АДРЕСА_1 для подальшого проходження військової служби, розпорядженням командира військової частини НОМЕР_1 зазначається вибути 21.02.2025 року для виконання бойових завдань, тому випливає ряд суперечностей, які не перевірені судом першої інстанції при розгляді справи. Виходячи з викладеного розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 19.02.2025 року №54 не містить ознак недбалого ставлення до військової служби.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп /2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

У своєму рішенні у справі «Аллене де Рібемон проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, не доведена допустимими та достовірними доказами, у зв`язку із чим вважає за необхідне постанову суду скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 7, 247, 268, 285, 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

п о с т а н о в и в:

Строк апеляційного оскарження - поновити.

Апеляційну скаргу захисника Оліярника Г.І. в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 березня 2025 року щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП - скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду Б.І. Кукурудз