ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 609/46/25Головуючий у 1-й інстанції Катерняк О.М.
Провадження № 33/817/234/25 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2025 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Скиби В.М. на постанову Шумського районного суду Тернопільської області від 02 квітня 2025 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КупАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто із ОСОБА_1 в користь держави судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення в розмірі 605 грн 60 коп.

Згідно постанови, 01.01.2025 о 16:10:00 в с. Тилявка, вулиця Шкільна 10, водій ОСОБА_1 керував мотоциклом Lifan д.н.з. НОМЕР_1 із явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме почервоніння обличчя, нечітке мовлення, запах алкоголю з порожнини рота. Водій пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатора Алкотест 6810 Драгер на місці події, та проїхати до найближчого медичного закладу КНП «Шумська міська лікарня» відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР відмова особи, яка керує ТЗ від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів. Дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Скиба В.М. просить поновити строк апеляційного оскарження та скасувати постанову Шумського районного суду Тернопільської області від 02 квітня 2025 року, а провадження у справі закрити. Свої вимоги мотивує тим, що після виходу судді у нарадчу кімнату Шумський районний суд не відновив відеоконференцію для оголошення постанови. Із оскаржуваною постановою ОСОБА_2 ознайомився 03 квітня 2025 року в системі Електронний суд, а апеляційну скаргу подав 12 квітня 2025 року. Зазначає, що:

під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 стверджував, що жодних алкогольних напоїв не вживав;

працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння;

у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено серія та номер газоаналізатора;

ОСОБА_1 не відмовлявся у встановленому законом порядку від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння;

працівниками поліції не було у встановленому порядку висунуто вимоги ОСОБА_1 про проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння;

письмові пояснення працівників поліції, не можуть бути доказами у справі, якщо суд не здійснив безпосереднього допиту свідків;

судом першої інстанції зроблений невірний висновок щодо твердження захисника про відсутність у працівників поліції алкотестеру Драгер, а також зазначення даного приладу в Акті огляду та протоколі про адміністративне правопорушення;

працівники поліції не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом;

в ОСОБА_1 були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння;

як акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, так і направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння були складені після оформлення протоколу про адміністративне правопорушення;

судовий процес має відповідати загальним засадам кримінального провадження, а суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягується до відповідальності, оскільки санкція ст.130 КУпАП, при встановлення факту скоєння правопорушення і вини, передбачає штраф, розмір якого значно перевищує прожитковий мінімум для осіб працездатного віку в України, як і значно перевищує мінімальний розмір штрафу, визначений ч.2 ст.52 КК України, а також передбачає позбавлення права керування транспортним засобом.

Заслухавши доводи захисника Скиби В.М., який просив проводити розгляд у відсутності ОСОБА_1 і задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Що стосується клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Шумського районного суду Тернопільської області від 02 квітня 2025 року, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності розглянута 02 квітня 2025 року.

Отже, останнім днем для подачі апеляційної скарги на постанову суду від 02 квітня 2025 року є 12 квітня 2025 року.

Апеляційну скаргу захисник Скиба В.М. подав 12 квітня 2025 року.

За таких обставин при подачі захисником апеляційної скарги, строк на апеляційне оскарження ним не пропущений, а тому немає необхідності у його поновленні.

Щодо доводів апеляційної скарги по суті справи в ході апеляційного розгляду встановлено наступне.

Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 .

Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушень ґрунтуються на матеріалах справи.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується даними, які містяться в: протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №210380 від 01 січня 2025 року; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3769990 від 01 січня 2025 року; направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 01 січня 2025 року; відеозаписах наявних у матеріалах справи.

Наведені в оскарженій постанові докази, на підставі яких суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 є послідовними та узгоджуються між собою.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.

Доводи апелянта про те, що працівниками поліції не було у встановленому порядку висунуто вимоги ОСОБА_1 про проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, і відповідно він не відмовлявся від такого огляду, а також те, що працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння є надуманими та спростуються наявними у справі та дослідженими в ході судового розгляду доказами.

Так, з наявного в матеріалах справи відеозапису (файл export-kz04f.mp4 з 16:12:50 по 16:16:40 год) вбачається, що працівники поліції неодноразово, у зв`язку з виявленням ознак алкогольного сп`яніння, які були озвучені ОСОБА_1 , а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, пропонував останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу Драгер, на що ОСОБА_1 категорично відмовився. Після відмови ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу працівник поліції неодноразово пропонував ОСОБА_1 пройти такий огляд у медичному закладі, на що останній також категорично відмовився. Також, ОСОБА_1 було роз`яснено, що у випадку відмови від огляду, на нього буде складено протокол за ст.130 ч.1 КУпАП (файл export-kz04f.mp4 з 16:13:40 год).

Також, в матеріалах справи наявний Акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому вказано виявлені у водія ознаки сп`яніння і зафіксовано його відмову проходити огляд за допомогою газоаналізатора. Вказаний акт огляду підписаний ОСОБА_1 без будь-яких зауважень.

Суд апеляційної інстанції не бере до уваги твердження апеляційної скарги про те, що у ОСОБА_1 були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння, жодних алкогольних напоїв він не вживав, оскільки відповідно до п.2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких саме у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Окрім цього, ознаки алкогольного сп`яніння (почервоніння обличчя, нечітке мовлення, запах алкоголю з порожнини рота), які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення і були визначені поліцейським підставою для направлення на огляд на стан сп`яніння зафіксовані як в направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння в Шумську міську лікарню від 01 січня 2025 року так і в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Крім того, ОСОБА_1 при спілкуванні із працівниками поліції підтвердив факт вживання ним алкогольних напоїв (файл export-kz04f.mp4 з 16:15:55 год, а також з 16:29:40 год).

Не відповідають дійсності доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, так як вбачається із матеріалів справи, зокрема відеозаписів із нагрудних камер працівників поліції (файл export-kz04f.mp4 з 16:41:10 год) ОСОБА_1 було відсторонено від керування ним транспортним засобом, а тому доводи апелянта в цій частині є надуманими. Крім того, факт незастосування працівниками поліції заходів забезпечення провадження в ході оформленні матеріалів справах про адміністративні правопорушення у зв`язку з вчиненням правопорушення не спростовує факту його вчинення.

Також, не відповідають дійсності доводи апеляційної скарги про те, що акт огляду на стан алкогольного сп`яніння і направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння були складені після оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, так як вбачається із відеозаписів із нагрудних камер працівників поліції (файл export-kz04f.mp4) ОСОБА_1 підписав акт огляду на стан алкогольного сп`яніння о 16:30:20 год, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння було оформлене о 16:30 год (а.с. 4), а з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ознайомлено о 16:38:50 год.

Інші доводи апеляційної скарги, не спростовують фактичних обставин справи і правильності кваліфікації дій ОСОБА_1 , а тому ці доводи не є підставою для скасування постанови і закриття провадження за відсутністю події та складу правопорушення, як про це просить апелянт.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які би ставили під сумнів правильність висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

За наведених обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику Скибі В.М. строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Скиби В.М. залишити без задоволення, а постанову Шумського районного суду Тернопільської області від 02 квітня 2025 року відносно ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя