Справа№ 953/3828/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" травня 2025 р. суддя Київського районного суду м. Харкова Єфіменко Н.В., розглянувши адміністративний матеріал стосовний ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП, -

встановив:

12 квітня 2025 року о 09:35 ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Volkswagen Passat», р.н. НОМЕР_1 , по вул. Академіка Павлова, буд. 271, на вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу подану за допомогою проблискових маячків синього і червоного кольорів, гучномовця не зупинився.

Крім того, 12.04.2025 о 09:18 ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Passat», р.н. НОМЕР_1 , по вул. Академіка Павлова, буд. 271 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці; не природня блідість обличчя; виражене тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду у закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОКНЛ з метою встановлення наркотичного сп`яніння відмовився.

До судового засідання ОСОБА_1 , належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, не з`явився, причину неявки не сповістив.

З урахуванням викладеного, справа розглядається за відсутності ОСОБА_1 відповідно положень ст.268 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, доходжу наступного:

Згідно ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Відповідно ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001.

Відповідно до п.2.4. ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

Відповідальність за не виконання вищезазначеного пункту ПДР передбачена ч.1 ст. 122-2 КУпАП.

Пункт 1.3 ПДР передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до вимог пункту 2.5. ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У пункті 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння… проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння… поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд осіб на стан алкогольного сп`яніння… здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007р., ЄСПЛ у складі Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколами про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №298093 від 12.04.2025, серії ЕПР 1 №298141 від 12.04.2025; відеозаписом; рапортами працівника поліції від 12.04.2025; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.04.2025.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: невиконання водієм вимоги про зупинку, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

На переконання суду, надані докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП, суду не надано.

Частинами 1 та 2 ст.36 КУпАП передбачено, що при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Отже стаття 36 КУпАП передбачає накладення стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

При накладенні стягнення суд, враховуючи обставини справи, те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, з метою дотримання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, вважає за можливе застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами за неотримання останнім посвідчення водія.

У відповідності зі ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» та в порядку ст.40-1 КУпАП, суд стягує з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в дохід Держави судовий збір.

Разом з тим, військовослужбовці звільняються від сплати судового збору на підставі п. 12 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Так, у протоколах про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 є військовим. З оглянутого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 самовільно залишив військову частину.

От же, інкриміновані адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП вчинені ОСОБА_1 не під час виконання службових обов`язків, а відтак, з нього слід стягнути на користь Держави судовий збір.

Керуючись ст. 36, 122-2, 130, 283, 284, 294 КУпАП, п.5 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір»,

постановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення:

- за ч.1 ст.122-2 КУпАП у виді штрафу у розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів, що становить 153 (сто п`ятдесят три) грн.

- за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн.

Згідно зі ст.36 КУпАП остаточно накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід Держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Відповідно до вимог ст.307 КУпАП, штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

На підставі ст.308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується штраф в подвійному розмірі, тобто 34 000 грн.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя Н.В. Єфіменко