Справа № 331/2300/25
Провадження № 3/331/881/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2025 року м. Запоріжжя

Суддя Олександрівського районного суду міста Запоріжжя Клименко Л.В., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла із Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Бердянськ Запорізької області, громадянки України, іпн: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 184 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , повторно протягом року після накладення відносно неї адміністративного стягнення, у період з 01.02.2025 року по 05.04.2025 року, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , не виконувала батьківських обов`язків щодо виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого неповнолітній ОСОБА_2 чіплявся на трамвай позаду, чим наражав себе на небезпеку, чим порушила ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення визнала та пояснила суду, що наприкінці лютого у соціальних мережах вона натрапила на фотознімки та відеозапис того, як її неповнолітній син чіплявся позаду трамваю та їхав на ньому, у зв`язку з чим нею була проведена профілактична бесіда щодо безпечного користування громадського транспорту. У вчиненому щиро розкаялась, просила не застосовувати відносно неї суворе адміністративне стягнення.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Диспозиція 1 ст. 184 КУпАП, передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Разом з тим, ч. 2 ст. 184 КУпАП, передбачає відповідальність за ті самі дії, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Так, у ч. 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП проявляється у повторному невиконанні батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (у т.ч. незабезпечення відвідування ними школи, контролю за проведенням дозвілля); незабезпечення дитині безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов тощо.

Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей означає бездіяльність, у результаті якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно, не в повному обсязі.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів справи, суд приходить до висновку, що провина ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення, окрім її визнання особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, повністю підтверджена фактичними даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 680760 від 07.04.2025 року в сукупності з рапортом працівника поліції від 07.04.2025 року, інформаційною довідкою працівника поліції, письмовими поясненнями неповнолітнього ОСОБА_2 , письмовими поясненнями ОСОБА_1 , копією письмових пояснень неповнолітнього ОСОБА_3 , копією постанови Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14.03.2025 року, яка набрала законної сили, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення, відеозаписом події, які узгоджуються з обставинами, вказаними в протоколі та долучені до матеріалів справи.

На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_1 містяться ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП, а саме, ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання неповнолітніх дітей, вчинене повторно протягом року після накладення адміністративного сятгнення.

Призначаючи адміністративне стягнення, підлягає врахуванню суспільна небезпечність адміністративного проступку та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі чого, приймаючи до уваги характер вчиненого правопорушення, особу порушника, майновий стан, суду відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, належить піддати правопорушника адміністративному стягненню, що відповідає вимогам ст. 23 КУпАП, яке буде справедливим, достатнім і необхідним для виховання особи в дусі поваги до законів України, запобігання вчиненню нових правопорушень, а так само співмірним стягненням за вчинене.

Крім цього, відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

За правилом ст. 283 КУпАП, постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 280, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Застосувати відносно ОСОБА_1 за вчинене нею адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 184 КУпАП, адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень. (Одержувач: ГУК у Запорізькій області 21081100; ; Банк: Казначейство України (ЕАП); Рахунок: UA0008479; ККДБ: 21081100 «Адміністративні штрафи та інші санкції»).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок. (Отримувач: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; Код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) Номер рахунку (IBAN): UA0026001; Код класифікації доходів бюджету: 22030106, Судовий збір (стягувачем є Державна судова адміністрація України).

Роз`яснити, що відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена учасниками процесу до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі через Олександрівський районний суд міста Запоріжжя апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення, а також прокурором у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 7 КУпАП.

Суддя Л.В. Клименко