Справа № 159/2039/25
Провадження № 3/159/1055/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року м. Ковель

Суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області Смалюх Р.Я., розглянувши справу, що надійшла від Відділу організації несення служби в м. Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області ДПП, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, (РНОКПП: НОМЕР_1 ), зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштованого, за вчинення адміністративних правопорушень передбачених ст. 125, ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 01.04.2025 року о 21 год 34 хв в м. Ковель, по вул. Олеся Гончара, 47, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2105», держаний номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія, проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Drager Alcotest ARHJ 0300», результат огляду 0.96 проміле, чек номер 4338, що зафіксовано на технічні засоби відеозапису, а саме портативні відео реєстратори поліцейських 475419, 477630.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху України, вчинивши тим самим адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Крім цього, ОСОБА_1 01.04.2025 року о 21 год 34 хв в м. Ковель, по вул. Олеся Гончара, 47, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2105», держаний номерний знак НОМЕР_2 , не маючи права керування таким транспортним засобом, а саме не отримував посвідчення водія відповідної категорії.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126КУпАП.

Крім цього, ОСОБА_1 01.04.2025 року о 21 год 34 хв в м. Ковель, по вул. Олеся Гончара, 47, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2105», держаний номерний знак НОМЕР_2 , з технічною несправністю, не працював правий задній габаритний ліхтар в темну пору доби.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 31.4.7 Правил дорожнього руху України, вчинивши тим самим адміністративне правопорушення, передбачене ст. 125 КУпАП.

Згідно з ст. 36 КУпАП, при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Отже, справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 125, ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, слід розглядати одночасно.

23.04.2025 ОСОБА_1 отримав повістку, якою повідомлений про розгляд справи 30.04.2025, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 853. Крім того про ОСОБА_1 повідомлявся під особистий підпис про точний час розгляду справи 14.04.2025 у Ковельському міськрайонному суді у протоколах про адміністративні правопорушення, однак це засідання не відбулося у зв`язку з неявкою ОСОБА_1 .

Отже, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, суд про причини неявки не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи не подала, а тому, відповідно до ст. 268 КУпАП, її неявка до суду не перешкоджає розгляду справ по суті.

Європейський Суд з прав людини у п. 41 рішення від 03 квітня 2008 року (заява № 3236/03) у справі "Пономарьова проти України" констатував, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

На підставі викладеного суддя вважає за можливе розглянути справу у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Диспозиція ст.125 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, суддя вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного вище адміністративного правопорушення повністю доводиться доказами, дослідженими під час розгляду справи. Доказів, які б спростовували вказані висновки судді не надано.

З відеозаписів видно, що в автомобіля, яким керував ОСОБА_1 не працював правий задній габаритний ліхтар в темну пору доби.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП доводиться протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №288101 від 01.04.2025, який складений уповноваженою на те особою та відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, рапортом працівника поліції, відеозаписом з місця події, іншими матеріалами справи.

Диспозиція ч. 1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З досліджених відеозаписів видно, що поліцейський повідомив особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, що причиною зупинки його транспортного засобу було порушення правил дорожнього руху, повідомив що у нього є ознаки алкогольного сп`яніння та запропонував пройти огляд на місці. Після огляду на місці поліцейський уточнив чи погоджується він з результатами та чи бажає він пройти огляд в медичному закладі. Пройти огляд у медичному закладі водій відмовився, з результатами погодився. Поліцейський розпочав складання протоколу про адміністративне правопорушення, роз`яснив права передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, бажанням скористатись якимось з роз`яснених прав під час складання протоколу водій не висловив. Також водію було повідомлено про точний час, дату та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення у Ковельському міськрайонному суді Волинської області.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доводиться протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №288129 від 01.04.2025, який складений уповноваженою на те особою та відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 01.04.2025; роздруківкою приладу «Drager Alcotest ARHJ 0300» від 01.04.2025, відеозаписом з місця події від 01.04.2025, іншими матеріалами справи.

Диспозиція ч. 2 ст.126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Довідкою від 02.04.2025 стврджується, що згідно з відомостями ІТС «ІПНП», «НАІС» громадянин ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія та не позбавлявся права керування транспортними засобами.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП доводиться протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №288115 від 01.04.2025, який складений уповноваженою на те особою та відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, рапортом працівника поліції від 01.04.2025, відеозаписом з місця події від 01.04.2025 та іншими матеріалами справи.

Об`єктивна сторона ч. 2 ст. 126 КУпАП включає:

- керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом. Це стосується ситуацій, коли особа не отримала відповідного посвідчення водія для керування транспортним засобом відповідної категорії;

- передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом. Це охоплює ситуації, коли власник чи законний користувач транспортного засобу дозволяє особі без належного права керувати транспортним засобом.

Об`єктом правопорушення є встановлені законом правила, які забезпечують безпеку дорожнього руху. Головний акцент робиться на тому, що керування транспортним засобом має здійснюватися виключно особами, які мають відповідну кваліфікацію та право на це.

Для кваліфікації за цією статтею не є обов`язковими матеріальні наслідки (наприклад, дтп чи шкода). Достатньо самого факту керування особою, яка не отримувала посвідчення водія або передачі керування транспортним засобом такій особі.

Суддя звертає увагу, що відповідно до п. 2.1(а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001, передбачено обов`язок водія механічного транспортного засобу мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відсутність у водія при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії є окремим складом адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, і стосується лише випадків коли особа отримувала посвідчення водія відповідної категорії, але з певних причин не має його при собі під час керування транспортним засобом.

Отже, суддя дійшов висновку, що для складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП не є обов`язковим додаткове порушення правил дорожнього руху. Сам факт керування особою, яка не отримувала посвідчення водія, чи передачі керування транспортним засобом такій особі вже є достатнім для кваліфікації дій за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

На підставі наведеного, у фабулі вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення необхідно виключити вказівку про порушення ним п. 2.1(а) ПДР.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 КУпАП у разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 89, 121-127, 130, статтею 139, частиною третьою статті 154, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-2, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

На час вчинення зазначених вище адміністративних правопорушень ОСОБА_1 мав повних 16 років.

Визначаючи вид та міру адміністративного стягнення, яке слід накласти на ОСОБА_1 суддя враховує фактичні обставини справи, характер вчиненого правопорушення, яке належать до порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, особу правопорушника, його майновий стан, ступінь його вини, відсутність обтяжуючих обставин та обставин, які пом`якшують покарання, вимоги санкцій статті за якою останній притягується до відповідальності.

Враховуючи вимог ст. 36 КУпАП, суддя вважає, що ОСОБА_1 слід обрати адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції статті за більш серйозне правопорушення.

Вирішуючи питання чи можна до ОСОБА_1 застосувати додаткове стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, не зважаючи на те, що він не отримував посвідчення водія, суддя зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

У статті 2 КУпАП зазначено, що законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

У пункті 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від № 18 від 19.12.2008) «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що суди не вправі застосовувати до особи позбавлення права керування транспортним засобом і тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Водночас, відповідно до правових висновків Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду викладених в постанові від 04 вересня 2023 року у справі № 702/301/20, суд вказав про можливість призначення судом додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.

Вирішуючи яку ж із зазначених протилежних позицій Верховного Суду застосувати у цій справі суддя керується постановою Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 755/10947/17, де суд зазначає, що суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.

Отже, суд застосовує правову позицію Верховного Суду, яка висловлена пізніше, та приходить до висновку про можливість застосування до ОСОБА_1 додаткового стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, незважаючи на те, що він не отримував посвідчення водія у встановленому законом порядку.

Крім того, необхідно зазначити, що виходячи з аналізу норм КУпАП, правова природа додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не зводиться виключно до вилучення посвідчення водія та не вичерпується такою дією, а застосовується на певний період і полягає у забороні керувати транспортними засобами.

Позбавлення права керувати транспортними засобами має відповідати загальній меті будь-якого покарання, а саме запобігання вчиненню нових правопорушень особами.

Так, унаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення подія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.

На думку судді таке стягнення буде необхідним і достатнім для виховання правопорушника в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно з п. 5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн, які стягуються на користь держави.

Керуючись ст.ст. 13, 24-1, 33, 34, 35,36, 221, 280, 283, 284, 287, 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

Об`єднати в одне провадження справи №159/2039/25 за ст. 125 КУпАП, №159/2040/25 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, №159/2042/25 за ч. 2 ст. 126 КУпАП про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, присвоївши справі єдиний унікальний номер 159/2039/25.

ОСОБА_1 визнати винуватим, у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст. 125, ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст.130 КУпАП та на підставі ст. 36 КУпАП накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Штраф має бути сплачений добровільно протягом 15 днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу. У разі несплати штрафу у строк, встановлений частиною першою статті 307 КУпАП, відповідно до частини другої статті 308 КУпАП, штраф стягується у порядку примусового виконання постанови в подвійному розмірі.

Стягнути з ОСОБА_1 користь держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок на рахунок UA0026001 Код класифікації доходів бюджету 22030106, призначенняплатежу Судовий збір в дохід держави (адмінправопорушення).

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, або прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення, при цьому строк давності призупиняється на час розгляду скарги у разі оскарження постанови або на період відстрочки її виконання згідно зі статтею 301 КУпАП.

СуддяР. Я. Смалюх