Справа № 567/174/25
Провадження №3/567/185/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2025 року м. Острог

Суддя Острозького районного суду Рівненської області Василевич О.В., розглянувши матеріали справи, які надійшли з Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , громадянина України, паспорт НОМЕР_2 ,

за ч.1 ст.173-4 КУпАП, -

встановив :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 661072 від 14.01.2025 ОСОБА_1 ставиться у провину вчинення булінгу психологічного характеру при наступних обставинах ОСОБА_1 , будучи вчителем фізичної культури та громадянської освіти, вчинив булінг (цькування), тобто діяння, які полягали у психологічному та фізичному насильстві стосовно учасника освітнього процесу - учня 6 класу Українківської гімназії Острозької міської ради Рівненської області ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого могла бути завдана шкода його психічному та фізичному здоров`ю, а саме: 06.11.2024 близько 13 год. 40 хв. та 13.11.2024 близько 13 год .40 хв. шарпав за одяг та обзивав, 25.12.2024 близько 09 год. 55 хв. принизив через релігійні переконання, а також у невстановлені дати та час факти повторювалися, закликав дітей кидати м`ячиком у ОСОБА_2 , ставив підніжки та шарпав за одяг.

ОСОБА_1 в судові засідання 20.02.2025 р., 07.03.2025 р., 27.03.2025 р. та 27.04.2025 р. не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, згідно матеріалів справи ОСОБА_1 перебуває на військовій службі. ОСОБА_1 скористався послугами захисника, яка надала на адресу суду письмові пояснення із викладом заперечень по суті правопорушення, що ставиться у провину ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.268 КУпАП присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за ст.173-4 КУпАП не є обов`язковою.

Беручи до уваги завдання КУпАП, з урахуванням невідворотності покарання за винні дії, доведені у встановленому законом порядку та необов`язкової його участі при розгляді даної справи, суд не вбачає порушення прав ОСОБА_1 у разі розгляду справи у його відсутності.

Крім того, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, за наведених вище обставин, суд не вбачає перешкод та вважає за можливе розгляд справи здійснювати на підставі письмових доказів, наявних в матеріалах справи.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Антонцєва І.І. подала на адресу суду письмові пояснення, в яких просить провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, обґрунтовуючи тим, що прямі та безпосередні докази винної (хоча б необережної) поведінки ОСОБА_1 у спілкуванні з ОСОБА_2 у матеріалах справи відсутні. Натомість наявні у матеріалах справи про адміністративні правопорушення пояснення з очевидністю свідчать про те, що учень 6 класу ОСОБА_2 систематично порушує навчальну дисципліну, проявляє зневагу до педагогічних працівників та однокласників, ігнорує обґрунтовані зауваження вчителів тощо. Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 661072 від 14.01.2025 року, як доказ вини ОСОБА_1 , є недостатньо мотивованим, оскільки він не містить у собі достатніх даних, які б безпосередньо вказували на систематичність діяння, наслідками якого є психічна та/або фізична шкода, приниження, страх, тривога, підпорядкування потерпілого інтересам кривдника, та/або спричинення соціальної ізоляції потерпілого. При цьому будь-які докази заподіяння/можливості заподіяння ОСОБА_1 шкоди психічному або фізичному здоров`ю потерпілого у матеріалах справи відсутні. Зазначає, що безпосередньо виконуючи свої педагогічні обов`язки ОСОБА_1 , як вчитель, не міг не реагувати на систематичні порушення дисципліни з боку ОСОБА_2 . Водночас вказує, що одним з ключових аспектів, який допомагає розрізняти справжній булінг є психологічний комфорт. Якщо людина відчуває надмірний тиск, страх або невпевненість через поведінку іншої людини, це може бути ознакою булінгу. З наявних у матеріалах справи пояснень та інших доказів жодним чином не вбачається, що ОСОБА_2 відчував страх або невпевненість саме через дії ОСОБА_1 . Посилається на те, що беззаперечні докази вчинення ОСОБА_1 булінгу (цькування), тобто діяння учасників освітнього процесу, які полягають психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого, як передбачено диспозицією частини першої статті 173-4 КУпАП, у матеріалах справи відсутні, у зв`язку із чим підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності не вбачається.

Враховуючи наведені обставини, просить закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, зібрані в ході судового розгляду, оцінивши всі докази, що ґрунтуються на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, у відповідності до ст.252 КУпАП, вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-4 КУпАП не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В силу вимог ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

З письмових пояснень ОСОБА_1 , долучених до матеріалів справи, вбачається, що він працює вчителем в Українківській гімназії Острозької міської ради Рівненської області на посадах вчителя фізичної культури, громадянської освіти та практичного психолога з відповідним педагогічним навантаженням. Вказав, що учень 6 класу ОСОБА_2 систематично порушує навчальну дисципліну, проявляє зневагу до педагогічних працівників та однокласників, ігнорує обґрунтовані зауваження вчителів. Щодо обставин події, що мали місце 06.11.2024 р. на уроці фізичної культури пояснив, що ОСОБА_2 в черговий раз порушував дисципліну в зв`язку з чим він зробив йому зауваження. Заперечив, що словесно ображав ОСОБА_2 чи принижував його. Також заперечив, що 13.11.2024 на уроці фізичної культури вчиняв будь-який психологічний чи фізичний тиск щодо ОСОБА_2 . Зазначив, що 25.12.2024 на уроці громадянської освіти ОСОБА_2 порушував дисципліну, показував непристойні жести та не реагував на його зауваження. Заперечив вчинення будь-якого психологічного тиску щодо ОСОБА_2 , в тому числі стосовно його релігійних переконань. Вказав, що підніжки для ОСОБА_2 жодного разу не ставив, не спонукав дітей кидати в нього м`ячем та не вчиняв жодних дій фізичного характеру щодо нього.

З письмових пояснень потерпілого ОСОБА_2 вбачається, що він навчається в 6 класі Українківської гімназії та ОСОБА_1 є його вчителем з фізичної культури та громадянської освіти. Вказав, що ОСОБА_1 систематично його словесно ображав та принижував, шарпав за одяг, кидав в нього м`ячем. 06.11.2024 р. на уроці фізичної культури ОСОБА_1 шарпав його за одяг, обзивав. Через тиждень дана подія на уроці фізичної культури повторилася. 25.12.2024 р. на уроці громадянської освіти ОСОБА_1 словесно ображав його, принижував через його релігійні переконання. Також зазначив, що на одному з уроків фізичної культури ОСОБА_1 закликав однокласників кидати в нього м`ячем, іноді виганяв його з уроків.

З письмових пояснень законного представника потерпілого - ОСОБА_3 встановлено, що вона проживає в АДРЕСА_2 разом з чоловіком та виховує двох малолітніх синів : ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які є відповідно учнями 8 та 6 класу Української гімназії Острозької міської ради Рівненської області. Водночас зазначила, що з 5 класу вчитель фізкультури ОСОБА_1 (який за сумісництвом був шкільним психологом) ображає її сина, принижує словесно, застосовує фізичну силу, шарпав за одяг, ображав нецензурними словами, бив м`ячем та принижував з приводу релігійних поглядів. На уроках фізичної культури вчитель ОСОБА_1 виганяв її сина з спортзалу та спонукав інших учнів кидати в сина м`ячем. Вказала, що між її чоловіком та вчителем фізкультури відбувалися телефонні розмови, під час яких вчитель скаржився на поведінку сина. Зазначила, що вчитель фізкультури ОСОБА_1 ображає дітей в школі, але батьки не мають бажання писати заяви з приводу поведінки вчителя. Вказала, що вона відразу реагує на зауваження вчителів щодо неналежної поведінки сина ОСОБА_6 у школі та проводить з ним виховні бесіди.

З письмових пояснень директора Українківської гімназії ОСОБА_7 та педагога ОСОБА_8 вбачається, що ОСОБА_2 , учень 6 класу, систематично порушує дисципліну на уроках, б`є та ображає однокласників, не дотримується правил, прописаних в гімназії, без поваги ставиться до вчителів, на зауваження не реагує. Батьки не реагують на зауваження вчителів, намагаються знайти виправдання вчинкам дитини, у всьому звинувачують вчителів.

Згідно пояснень ОСОБА_9 учня 8 класу Українківської гімназії вбачається, що вчитель ОСОБА_1 виганяє деяких учнів з спортзалу, кричить та принижує, виражається нецензурною лайкою.

Згідно пояснень ОСОБА_10 , учня 6 класу Українківської гімназії, вбачається, що ОСОБА_2 ображає інших учнів, порушує дисципліну, зриває уроки, на зауваження вчителів не реагує. Вказав, що ОСОБА_1 виганяв ОСОБА_2 з уроку, коли останній заважав його проведенню та багато розмовляв. Іноді ОСОБА_1 шарпав ОСОБА_2 за одяг, однак не бив.

Згідно пояснень учнів 6 класу ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 вбачається, що ОСОБА_2 є їхнім однокласником, який характеризується негативно, ображає інших учнів, порушує дисципліну, зриває уроки, на зауваження вчителів не реагує. Вчитель ОСОБА_1 є добрим вчителем, іноді робить зауваження учням за негативну поведінку.

Згідно пояснень ОСОБА_15 , педагога гімназії, жодних скарг від батьків та учнів на вчителя фізичної культури ОСОБА_1 вона не отримувала.

Згідно пояснень ОСОБА_16 , учениці 6 класу Українківської гімназії, вбачається, що вчитель ОСОБА_1 виганяв ОСОБА_2 з класу через його негативну поведінку.

Згідно пояснень ОСОБА_17 , учня 6 класу Українківської гімназії, вбачається, що ОСОБА_2 часто порушує дисципліну у школі. Вчитель ОСОБА_1 виводив ОСОБА_2 з класу та словесно принижував його.

Судом встановлено, що 26.12.2024 року ОСОБА_3 звернулася до ВП № 3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області із заявою, в якій просила притягнути ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення булінгу стосовно її сина ОСОБА_2 .

З рапорту інспектора сектору ювенальної превенції відділу взаємодії з громадами Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області Кошинської Д.М. від 20.01.2025 р. вбачається, що під час розгляду заяви було встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчається в Українській гімназії з першого класу, виховується в повній сім`ї, має навчальні досягнення в основному середнього рівня, належить до категорії учнів, які не в повній мірі використовують свій потенціал, навчається не в повну міру своїх сил, під час занять може відволікатись, виявляє логічне образне мислення. У Назара довільна зорова пам`ять, виявляє зацікавленість у вивченні етики, образотворчого мистецтва. На уроках не завжди уважний та зосереджений, домашні завдання виконує не систематично, навчальні заняття пропускає лише з поважних причин, має добрий загальний розвиток, бере участь у громадському житті класу, у культмасових заходах. За характером Назар емоційний, нестриманий, імпульсивний, на перервах та уроках має порушення дисципліни, на уроках часто займається сторонніми справами, часто ігнорує правила поведінки, заважає вчителям, відволікає дітей, на зауваження не реагує. Не завжди організований, дуже рухливий, має друзів серед однолітків. Батьки приділяють увагу вихованню сина, підтримують зв`язок з класним керівником у телефонному режимі та з`являються в гімназію на прохання адміністрації та вчителів.

Водночас інспектором сектору ювенальної превенції було встановлено, що ОСОБА_2 порушує дисципліну під час навчального процесу: запізнюється на уроки; не виконує завдань вчителів, заважає вчителям та однокласникам; дітей штовхає, шарпає та обзиває. Як наслідок вчитель ОСОБА_1 під час навчального процесу "займається вихованням учня": словесно ображав; шарпав за одяг, змушував його покинути спортзал/клас; ставив підніжки; закликав дітей на уроці фізичної культури кидати м`ячі об учня; 25.12.2024 року на другому уроці здійснив приниження через релігійні переконання, сказавши, що "прийдеш сьогодні колядувати до мене з своїм татом священиком, знаючи, що святкують Різдво Хрестове 7 січня".

Відповідно до характеристики директора гімназії від 18.02.2025 ОСОБА_1 працює в гімназії з 05.09.2023 на посаді вчителя фізичної культури та практичного психолога на 0,25 ставки. За період роботи зарекомендував себе відповідальним, старанним працівником, який сумлінно виконує свої посадові обов`язки, систематично підвищує фаховий рівень, активно займається самоосвітою. Інколи ОСОБА_1 занадто емоційно реагує на прояви порушення дисципліни, зневажливе ставлення та ігнорувань учнями зауважень. Його вимогливість, за переконанням директора гімназії, розумна та обґрунтована, ОСОБА_1 користується повагою серед дітей, колег та батьків.

Суд звертає увагу, що до адміністративної відповідальності можливо притягнути особу лише у разі наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення.

Склад адміністративного правопорушення це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи те діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення.

Згідно диспозиції ч.1 ст.173-4 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за булінг (цькування), тобто діяння учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого.

Об`єктом зазначеного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського (публічного) порядку під час здійснення освітнього процесу (громадський порядок та громадська безпека в освітньому середовищі). Додатковими об`єктами цього правопорушення є: психічне здоров`я, фізичне здоров`я, психологічна, фізична, економічна, сексуальна недоторканість малолітньої чи неповнолітньої особи; інших учасників освітнього процесу (якщо відносно них булінг вчиняється малолітньою чи неповнолітньою особою). Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-4 КУпАП, виражається у формі психологічного, фізичного, економічного, сексуального насильства, у тому числі, із застосуванням засобів електронних комунікацій; наслідки у вигляді шкоди психічному або фізичному здоров`ю потерпілого (яка могла бути чи була заподіяна); причинний зв`язок між діянням та наслідками.

Суб`єкт адміністративного правопорушення може бути, як загальний, так і спеціальний (булінг стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи може бути вчинено будь-якою особою (загальний суб`єкт), а стосовно "інших учасників освітнього процесу" - лише малолітньою або неповнолітньою особою (спеціальний суб`єкт)). Суб`єктивна сторона правопорушення визначається у формі прямого умислу. Кривдник усвідомлює протиправний характер свого діяння, передбачає його шкідливі наслідки та бажає настання цих наслідків.

Згідно ч.1 ст.19 Закону України "Про повну загальну середню освіту" учасниками освітнього процесу в закладах освіти є: учні, педагогічні працівники, інші працівники закладу освіти, батьки учнів, асистенти дітей (у разі їх допуску відповідно до вимог частини сьомої статті 26 цього Закону).

Згідно з п.п 3-1 ч.1 ст.1 Закону України "Про освіту" булінг (цькування) - діяння (дії або бездіяльність) учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи та (або) такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого.

Типовими ознаками булінгу (цькування) є: систематичність (повторюваність) діяння; наявність сторін - кривдник (булер), потерпілий (жертва булінгу), спостерігачі (за наявності); дії або бездіяльність кривдника, наслідком яких є заподіяння психічної та/або фізичної шкоди, приниження, страх, тривога, підпорядкування потерпілого інтересам кривдника, та/або спричинення соціальної ізоляції потерпілого.

У п.4 розділу І Порядку реагування на випадки булінгу (цькування), який затверджений наказом МОН України від 28 грудня 2019 № 1646 "Деякі питання реагування на випадки булінгу (цькування) та застосування заходів виховного впливу в закладах освіти" вказано, що ознаками булінгу (цькування) є систематичне вчинення учасниками освітнього процесу діянь стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи та (або) такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, в тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, а саме:

- умисне позбавлення їжі, одягу, коштів, документів, іншого майна або можливості користуватися ними, перешкоджання в отриманні освітніх послуг, примушування до праці та інші правопорушення економічного характеру;

- словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи;

- будь-яка форма небажаної вербальної, невербальної чи фізичної поведінки сексуального характеру, зокрема принизливі погляди, жести, образливі рухи тіла, прізвиська, образи, жарти, погрози, поширення образливих чуток;

- будь-яка форма небажаної фізичної поведінки, зокрема ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, завдання ударів;

- інші правопорушення насильницького характеру.

У постанові Верховного Суду від 25 лютого 2021 року у справі №583/3295/19 зазначено, що словосполучення систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства описує діяння. Закінченим правопорушення вважається з моменту вчинення хоча б однієї із трьох форм насильства (фізичного, психологічного чи економічного) втретє, у результаті чого настав хоча б один із вказаних в законі наслідків.

Тобто, систематичність як ознаку насильства можна визначити як вчинення трьох або більше діянь, які пов`язані однаковими або подібними об`єктами, вчиняються в межах однієї й тієї самої форми вини та спрямовані на досягнення загального результату.

Суд розглядає справу про адміністративне правопорушення лише в межах обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій та є одним з основних джерел доказів, складається за встановленою формою і має містити дані, необхідні для вирішення адміністративної справи.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення за своєю правовою природою не є самостійними беззаперечним доказом, обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

З аналізу протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №661072 від 14.01.2025 року вбачається, що суть адміністративного правопорушення викладена без повної конкретизації об`єктивних ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-4 КУпАП.

Водночас з матеріалів справи вбачається, що доказова база, яка долучена до протоколу про адміністративне правопорушення, фактично ґрунтується лише на письмових поясненнях потерпілого ОСОБА_2 , доданих до матеріалів справи.

При цьому, додані до матеріалів справи письмові пояснення свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 відображають їх суб`єктивну думку щодо учня ОСОБА_2 та вчителя ОСОБА_1 та зазначені пояснення не містять жодних відомостей щодо обставин вчинення ОСОБА_1 дій, викладених у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема щодо подій, що мали місце 06.11.2024, 13.11.2024, 25.12.2024 або вчинення ОСОБА_1 будь-яких дій психологічного та фізичного характеру щодо ОСОБА_2 .

Жодний із вказаних осіб не був свідком обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Також суд критично оцінює покази свідка ОСОБА_17 щодо вчинення ОСОБА_1 дій психологічного характеру щодо ОСОБА_2 , оскільки зазначені пояснення не містять відомостей щодо часу вчинення таких дій. Окрім того, з даних пояснень вбачається що подія, викладена в них, мала одноразовий характер та відсутні відомості щодо систематичності вчинення таких дій.

Окрім того, згідно пояснень свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_18 вбачається, що у них не міститься зазначення конкретних обставин вчинення ОСОБА_1 дій психологічного характеру щодо учнів та не зазначено конкретизації осіб щодо яких вони вчинялись.

Окрім того, обов`язковою умовою настання адміністративної відповідальності за ст.173-4 КУпАП є саме вчинення насильства у будь-якій формі його прояву та наслідок його застосування, який виражається у заподіянні шкоди психічному або фізичному здоров`ю потерпілого, або можливого його заподіяння, яке могло настати та не настало незалежно від волі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

В даному випадку в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені відомості про негативні наслідки, нібито, протиправних дій ОСОБА_1 у вигляді шкоди психічному або фізичному здоров`ю конкретного потерпілого за кожним конкретним епізодом насильницьких дій, які в сукупності підпадали би під ознаки булінгу.

Також суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які висновки про проведення психологічного дослідження щодо повідомлення про вчинення булінгу, протоколи психо-консультаційного дослідження стосовно дитини, протоколу проведення професійної бесіди психолога щодо контролю за поведінкою вчителя, тощо.

З листа Острозького міського центру соціальних служб виконкому Острозької міської ради Рівненської області №24 від 16.01.2025 року вбачається, що за результатами проведеної роботи виявлено, що у результаті вчинків та висловлювань вчителя Української гімназії ОСОБА_1 здійснювався психічний тиск на малолітнього ОСОБА_2 . З вчителем проведено профілактичну бесіду щодо розвитку навичок конструктивного спілкування.

Разом з тим зазначений висновок Острозького міського центру соціальних служб не містить викладу щодо яких саме вчинків, висловлювань ОСОБА_1 він наданий та не вказано у який період їх було вчинено. Відсутні відомості на підставі чого та за результатами перевірки яких доказів було зроблено такий висновок. Окрім того, диспозицією ч.1 ст.173-4 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення саме психологічного насильства, а не тиску, про що зазначено у даному висновку. Даний висновок також не містить відомостей про негативні наслідки, нібито, протиправних дій ОСОБА_1 у вигляді шкоди психічному або фізичному здоров`ю потерпілого за кожним конкретним епізодом насильницьких дій, які в сукупності підпадали би під ознаки булінгу, а саме відомостей щодо нанесення шкоди психічному здоров`ю потерпілого, дій кривдника, наслідком яких є приниження, страх, тривога, підпорядкування потерпілого інтересам кривдника або спричинення соціальної ізоляції потерпілого.

Суд звертає увагу на те, що ситуативний конфлікт, який відбувся в навчальному закладі між вчителем та учнем, сам по собі не утворює наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-4 КУпАП, оскільки не розкриває об`єктивну сторону цього правопорушення.

У відповідності до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів, про адміністративне правопорушення, визначених ст.255 КУпАП.

Виходячи з положень КУпАП, а також з вимог Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України №1376 від 06.11.2015, якою врегульовано порядок та процедура оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах внутрішніх справ України, у протоколі про адміністративне правопорушення має бути відображено суть адміністративного правопорушення, яке має включати не лише дані про повідомлення про булінг, але і час, місце здійснення самого булінгу, фактичні дані відносно того, що зазначений факт мав місце, коли, ким та яким чином він був здійснений, оскільки це підлягає доказуванню під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Суд зауважує, що враховуючи наведені вимоги Закону України "Про освіту", відповідно до диспозиції ст.173-4 КУпАП обов`язковою ознакою об`єктивної сторони правопорушення є систематичність (повторюваність) вчинення дій, передбачених даною нормою закону.

Зі змісту фабули складеного протоколу про адміністративне правопорушення від 14.01.2025 вбачається, що дії, які підпадають під ознаки булінгу (цькування) вчинялися 06.11.2024, 13.11.2024, 25.12.2024 та у невстановлені дату та час.

Водночас, відсутні належні, допустимі і переконливі докази часу систематичного вчинення правопорушення, періоду, з конкретною вказівкою на час кожної події, обставини цих подій, звернення саме з цього приводу до адміністрації навчального закладу, батьків тощо, прийняті заходи реагування.

Отже, судом встановлено, що до протоколу про адміністративне правопорушення не додано беззаперечних доказів систематичності вчинення дій, які можна розцінювати як правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-4 КУпАП, а саме булінг.

Варто зазначити, що не кожен конфлікт є булінгом. Цькування - це тривалі, повторювальні дії, а одинична конфліктна ситуація таким не може вважатися.

За таких умов, суд вважає, що використання як джерела доказу протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 для встановлення його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-4 КУпАП є недостатнім.

Частина 2 ст.61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Під час судового розгляду суд зобов`язаний суворо додержуватись закріпленого у ст.62 Конституції України принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. При цьому неприпустимо покладати на обвинуваченого (підсудного) доведення своєї невинуватості. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд враховує, що практика ЄСПЛ вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі "Кобець проти України" п.43).

Також суд при постановленні по адміністративній справі процесуального рішення приймає до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 у справі "Веренцов проти України" п.86).

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи, що вбачається згідно вимог Постанови ВС/КАС від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, яка вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (рішення ЄСПЛ "Авшар проти Туреччини").

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" №39598/03 від 21 липня 2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v.the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява №25).

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Таким чином, оскільки протокол про адміністративне правопорушення та долучені матеріали не містять беззаперечних доказів, які поза розумним сумнівом підтверджують наявність в діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-4 КУпАП, а тому суд вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.24, 221, 247, 276, 283, 284 КУпАП, -

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-4 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Повний текст постанови складено 03.05.2025 року.

Суддя Острозького районного судуВасилевич О.В.