КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 33/824/2242/2025 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді Яворського М.А., за участю секретаря судового засідання Русан А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Печерського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2024 року щодо притягнення:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання - АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №108439 від 06 серпня 2024 року, водій ОСОБА_2 06 серпня 2024 року о 10 годині 30 хвилин в місті Києві по вулиці Велика Васильківська 10, керуючи транспортним засобом Nissan, д.н.з. НОМЕР_1 на регулювальному перехресті з Бессарабським проїздом був неуважний, не врахував дорожню обстановку, здійснив виїзд на перехрестя на забороняючий сигнал світлофора та при зміні напрямку руху не переконався в безпечності, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем Peugeot НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався в зустрічному напрямку прямо. При ДТП було завдано механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Вказаними діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. п. 2.3 б, 8.7.3 е, 10.1 Правил дорожнього руху і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2024 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, відповідно до якої просить скасувати постанову Печерського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2024 року та визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Разом із апеляційною скаргою ОСОБА_1 заявляє клопотання про поновлення процесуального строк на апеляційне оскарження, яке мотивовано тим, що вказаний строк було пропущено у зв`язку із тим, що вона не була повідомлена про дату та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 272-2 КУпАП за три дні, а також їй не було в установленому порядку направлено копію постанови суду у справі від 22 жовтня 2024 року, а про винесену у справі постанову вона дізналась лише 25 листопада 2024 року, коли її представниця адвокатка Музичко Р.В. ознайомилася з матеріалами справи, звернувшись безпосередньо до суду першої інстанції.

Вказує, що 05 грудня 2024 року представником в межах 10 денного строку з моменту, коли отримала можливість ознайомитись зі змістом оскаржуваної постанови та матеріалами справи, подала через суд першої інстанції апеляційну скаргу, яка постановою Київського апеляційного суду від 03 січня 2025 року повернуто особі, яка її подала, у зв`язку із порушенням вимог ч. 2 ст. 271 КУпАП до ордеру на надання правничої допомоги захисником не надано витягу з договору про надання правничої допомоги.

Для уникнення можливого, неоднозначного трактування ордера як самодостатнього документа для підтвердження повноважень адвоката в суді, при подання повторно апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, крім інших документів був доданий витяг з договору про надання правничої допомоги.

Однак, поставою від 07 березня 2025 року суддя Київського апеляційного суду дійшов висновку, що в поданій апеляційній скарзі представниця потерпілої ОСОБА_1 адвокат Музичко Р.В. клопоче про поновлення процесуального строку на подання апеляційної скарги не для потерпілої, а для себе особисто. Таким чином судом було відмовлено в поновлені строку на апеляційне оскарження саме адвокату Музичко Р.В. та повернуто апеляційну скаргу.

Враховуючи вищевикладені обставини просить визнати поважними причини пропуску строку подання апеляційної скарги просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

При апеляційному розгляді справи представник потерпілої особи ОСОБА_1 - Музичко Р.П. просила визнати поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження та задовольнити заявлене клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

При апеляційному розгляді справи захисник ОСОБА_2 - адвокат Леонов К.Ю. заперечив щодо заявленого апелянтом клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Перевіривши матеріали справи та доводи клопотання, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до положень статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Дана норма визначає строк, з якого починає обраховуватись десятиденний строк на апеляційне оскарження й це день винесення постанови.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» (974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи є підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» (Заява N 3236/03).

Також, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення ЄСПЛ від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії»).

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків на апеляційне оскарження рішення суду буде порушувати законні права та інтереси сторін і суперечити принципу (правової визначеності) права на справедливий суд, що закріплене в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року, та згідно зі статтею 9 Конституції України є частиною національного законодавства України. (п. 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» заява № 32053/13).

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що оскаржувана постанова була винесена Печерським районним судом міста Києва 22 жовтня 2024 року (а.с.64 - 67).

В матеріалах справи міститься заява представника ОСОБА_1 - Музичко Р.В. про надання можливості для ознайомлення з матеріалами справи, яка 25 листопада 2024 року була ознайомлена з матеріалами справи.

Отже, враховуючи, що про оскаржувану постанову ОСОБА_1 дізналась 25 листопада 2024 року, як вона сама і зазначила в апеляційній сказі, останнім днем для подачі апеляційної скарги слід вважати 05 грудня 2024 року.

Однак, апеляційну скаргу ОСОБА_1 було подано 13 березня 2025 року безпосередньо до суду першої інстанції.

Разом з тим, визнання поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду у зв`язку із тим, що адвокатом, який є фахівцем у галузі права в порушення вимог ч. 2 ст. 271 КУпАП не надано належних документів на підтвердження, як захисника та повторно звернувшись з апеляційною скаргою як представника від свого імені, не може вважатись поважним причинами пропуску строку на апеляційне оскарження.

Як вже зазначено ОСОБА_1 звернулась із апеляційною скаргою до суду першої інстанції 13 березня 2025 року. При цьому, будь - яких обставин, які б свідчили про поважність причин неподання її у визначений законом строк після ознайомлення з матеріалами справи та обізнаності про існування постанови клопотання не містить.

Апеляційна скарга не містить жодних доказів на підтвердження існування обставин, які були чи об`єктивно є непереборними, і які не залежали від волевиявлення ОСОБА_1 , чи які перешкоджали або створювали труднощі, або унеможливлювали своєчасно подати апеляційну скаргу чи будь-яким способом заявити про свою незгоду з винесеним судом рішенням, або вчинити будь-які інші дії, які можна було б розцінювати як спробу для оскарження постанови суду першої інстанції, суду не надано.

Будь-яких обставин, які б позбавили апелянта можливості подати апеляційну скаргу в десятиденний строк з дня коли особа дізналась про прийняття постанови, апелянтом не наведено.

Таким чином, будь-яких об`єктивних причин, які б перешкодили ОСОБА_1 звернутись до суду для реалізації своїх прав на оскарження прийнятої судом постанови, в строки визначені ст. 294 КУпАП, матеріали справи не містять, не наведено таких причин і в клопотанні апелянта, у зв`язку з чим, апеляційний суд не вбачає підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Крім того апеляційний суд враховує, що ОСОБА_1 реалізуючи своє правову допомогу звернулася до професійного юриста, уклавши 18 листопада 2024 року із Адвокатським бюро «Руслани Музичко» Договір про надання правничої допомоги.

Адвокат Музичко Р.В в межах виконання своїх зобов`язань за вище вказаним договором 25 листопада 2024 року ознайомилася із матеріалами вказаної справи про адміністративне правопорушення, що свідчить її розписка (а.с. 69).

Із вказаної дати і сама ОСОБА_1 , і адвокат Музичко Р.В., мали право на апеляційне оскарження даної постанови. Тому не подача самою ОСОБА_1 апеляційної скарги на вище вказану постанову у строки визначені ст. 294 КУпАП є її особистим волевиявленням, а не внаслідок обставин, які б перешкоджали їй об`єктивно подати вказану скаргу у строки зазначені ст. 294 КУпАП.

Отже, поважних причин пропуску строку на оскарження постанови Печерського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2024 року судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому в поновленні строку на оскарження зазначеної постанови ОСОБА_1 слід відмовити, а апеляційну скаргу відповідно до вимог ст. 294 КУпАП - повернути апелянту.

Керуючись положеннями статті 284, 294 КУпАП, Київський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2024 рокувідмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Печерського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2024 року повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду М.А.Яворський