ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 33/818/844/25 Суддя доповідач Грошева О.Ю.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Грошева О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові за участі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Арестової І.В. на постанову Московського районного судум. Харкова від 08 квітня 2025 року у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП України,-

УСТА Н О В И В:

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Як установив суд 12.11.2024 о 13 год. 07 хв. в м. Харкові по вул. Нескорених, 24 А в м. Харкові, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «ДРАГЕР АЛКОТЕСТ 6820 ARНK 0123», результат огляду 0,98 проміле.

Зазначеними діями ОСОБА_1 , порушив вимоги п. 2.9.а Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі адвокат Арестова І.В. в інтересах ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своєї вимоги зазначає, що Працівники поліції, зупинивши транспортний засіб, не представилися, не повідомили про ведення відеофіксації та про ввімкнення боді-камер. Цим порушено права особи та вимоги ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», що є істотним порушенням процедури та ставить під сумнів законність зібраних доказів.

Долучений до матеріалів справи диск з відеозйомкою обстановки та обставин подій фіксуємого правопорушення поліцейськими, свідчить про те, що відезйомка велася епізодично, не охоплюючи всю процедуру складання протоколу про адміністративне правопорушення, що свідчить про порушення принципу безперервності відеофіксації, що виключає можливість об`єктивного встановлення всіх обставин події.

Також автор апеляційної скарги просить врахувати, що ОСОБА_1 є активним волонтером благодійної організації БО «БФ "ДРУГЕ ЖИТТЯ ЮА"».

З метою отримання відповідної інформації з «Благодійного фонду «Друге житя ЮА» захисник звернулася 08.04.2025 року з адвокатським запитом до цього благодійного фонду, на який отримав 14.04.2025 року від нього копію протокола загальних зборів характеристику на волонтера ОСОБА_1 і клопотання, в якому Благодійна організації «Благодійний фонд «Друге життя ЮА» вирішила від свого імені звернутися до Харківського апеляційного суду з клопотанням про скасування постанови Московського районного суду м.Харкова від 08.04.2025 року та звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності та стягнення, з огляду на критичну важливість його участі у волонтерських місіях.

Також автор апеляційної скарги просить звернути увагу, що до матеріалів справи в першій інстанції було долучено клопотання командирі НОМЕР_2 окремої штурмової бригади, в якому також зазначено про важливість збереження за ОСОБА_1 права керування транспортом, зважаючи на його допомогу Збройним Силам України.

В судове засідання ОСОБА_1 та його захисник Арестова І.В., будучи належним чином повідомлені про час та місце судового засідання не прибули, остання 29.04.2025 року через систему «Електронний суд» подала заяву в якій просила відкласти розгляд справи оскільки вона зайнята «в іншому процесі».

Апеляційний суд вважає, що названа заява не може бути підставою для відкладення розгляду справи, виходячи з наступного.

Відповідно до рішення Ради адвокатів України №169 від 13.12.2019 «Про надання роз`яснення щодо пріоритетності принципів діяльності адвоката при наданні професійної правової (правничої) допомоги», вирішальним є виключне право адвоката на власний розсуд визначати пріоритетність різних процедур, призначених на один час, виходячи з факторів, які в кожній конкретній ситуації можуть мати поважний чи визначальний характер.

Між тим до заяви не додано жодних документальних підтверджень факту того, що 30.04.2025 року о 11-40 годин адвокат Арестова І.В. не може прибути для розгляду названої справи, або взяти в ній участь в режимі відеоконференції, оскільки бере участь в іншому (більш пріоритетному на її думку) процесі, та що він (процес) взагалі має місце.

Згідно з ч.6 ст.294 КУпАП неявка в судове засідання осіб, які беруть участь у провадженні не є перешкодою для розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи апеляційній суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод(далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно з приписами ч.2 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджують матеріали справи, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 № 171925 від 12.11.2024, відеозаписом подій, що мали місце 12.11.2024, що зафіксований на відео-диску, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, даними тесту, згідно якого результат огляду ОСОБА_1 на приладі Drager Alcotest 6820 ARHF-0032 0,98 % проміле, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.11.2024, рапортом працівника поліції.

Апеляційний суд підсумовуючи свої висновки констатує, що матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення, зокрема в частині що стосується не роз`яснення йому підстав для проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) суду не надано.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 поліцейськими дотримано вимоги ст. ст.256, 268 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення та відеозапис не містять істотних розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи.

Отже обставини правопорушення об`єктивно підтверджуються сукупністю зібраних по справі матеріалів.

Таким чином суд першої інстанції не порушив вимог ст. ст. 279, 280, 213, 221 КУпАП і розглянув справу в межах наданих матеріалів справи.

Тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання в апеляційній скарзі на соціальну цінність ОСОБА_1 як волонтера, клопотання командирі НОМЕР_2 окремої штурмової бригади, в якому зазначено про важливість збереження за ОСОБА_1 права керування транспортом, зважаючи на його допомогу Збройним Силам України не спростовують висновків суду про винуватість ОСОБА_1 та не можуть бути підставою для скасування по суті правильного судового рішення.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що впливатимуть зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцією факту (рішення ЄСПЛ, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишить місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1987 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Покарання призначено судом першої інстанції ОСОБА_1 в межах санкції передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП та з урахуванням вимог ч.2 ст.33 КУпАП.

Безумовних підстав для скасування постанови суду першої інстанції при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає постанову суду законною і обґрунтованою і підстав для її скасування за доводами апеляції не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Арестової І.В. - залишити без задовлення.

Постанову Московського районного судум. Харкова від 08 квітня 2025 року у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП України - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.Ю. Грошева