Провадження № 33/4808/84/25
Категорія ч. 1 ст. 122-2 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Тринчук В. В.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В. за участю адвоката Горина В.М.,

розглянувши апеляційну скаргу адвоката Яковишин Віталії Віталіївни, що діє в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 грудня 2024 року якою,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на три місяці.

Стягнуто судовий збір.

ВСТАНОВИВ:

Суддя суду першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу.

Вказане адміністративне правопорушення вчинено за наступних обставин.

Так, 23 вересня 2024 року о 03 години 08 хвилин по вулиці Довженка, 13 у місті Івано-Франківськ водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «Opel Astra», державний номерний знак НОМЕР_1 не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маячка синього і червоного кольорів та спеціального звукового сигналу, чим порушив вимоги п. 2.4 та п. 8.9. б ПДР України і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат Яковишин В.В. просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Вважає, що рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, а мотиви суду не ґрунтуються на доказах, які містяться в справі.

Зазначає, що суд додумав, що ОСОБА_1 пересів із водійського сидіння на заднє, оскільки доказів такого матеріали справи не містять.

Вказує, що судом проігноровано той факт, що ОСОБА_1 в транспортному засобі був і не сам, а працівники поліції не поцікавились в іншої особи хто саме керував автомобілем.

Наголошує, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не було забезпечено право на реальну правову допомогу адвоката.

Адвокат Горин В.М. з`явився в судове засідання апеляційного суду. Йому роз`яснені права, передбачені ст. 271 КУпАП. Клопотань не заявлено. Просив розглядати справу без участі ОСОБА_1 та задовольнити апеляційну скаргу.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце апеляційного розгляду, клопотань від про відкладення розгляду апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не подавав, не поступало і заяв зміну місця проживання чи про перебування в іншому місці з поважних причин.

Так, особи, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження у справі.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

За таких обставин, відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП, а також з метою реалізації права на справедливий судовий розгляд упродовж розумного строку, вважаю за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутність ОСОБА_1 .

Перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, вважаю, що її необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

При цьому, вважаю за необхідне наголосити на тому, що згідно практики Європейського суду з прав людини(далі - ЄСПЛ), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду («Пономарьов проти України»).

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, крім іншого є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 252 КУпАП оцінка доказів відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

За приписами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції дотримався цих вимог закону та належним чином з`ясував обставини, що свідчать про наявність або відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, та обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що висновок судді суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується дослідженими доказами, що узгоджуються між собою, та яким суддя дав належний аналіз і оцінив їх у сукупності, в тому числі на предмет того, чи вони отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, є належними та допустимими.

Твердження апелянта про, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не було забезпечено право на реальну правову допомогу адвоката не є слушним, оскільки право на захист виникає не в момент зупинення водія, а з моменту складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення та роз`яснення прав, оскільки в справі про притягнення до адміністративної відповідальності рішення приймає суд, а не працівники поліції. Працівниками поліції було роз`яснено права передбачені ст. 268 КУпАП, зокрема право особи користуватися юридичною допомогою адвоката, що ОСОБА_1 підтвердив власноручним підписом у відповідній графі протоколу. Дане право було реалізоване ОСОБА_1 , про що свідчить залучення адвоката, який представляє його інтереси в суді. Тому вважаю, що у даному випадку не порушено право ОСОБА_1 на захист.

Вважаю, що судом першої інстанції було в повному обсязі досліджено надані матеріали та прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень.

Суддя суду першої інстанції, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, оцінивши їх у сукупності і взаємозв`язку, з`ясувавши фактичні обставини справи, обґрунтовано дійшов висновку про доведеність факту порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху та про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Висновок судді суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, підтверджується:

Протоколом про адміністративне правопорушення від 23 вересня 2024 року серії ЕПР1 №134986 (а.с. 1) згідно якого 23 вересня 2024 року о 03 години 08 хвилин по вулиці Довженка, 13 у місті Івано-Франківськ водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «Opel Astra», державний номерний знак НОМЕР_1 не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маячка синього і червоного кольорів та спеціального звукового сигналу, чим порушив вимоги п. 2.4 та п. 8.9. б ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою лейтенантом поліції 2В1Р1Б УПП в Івано-Франківській області Литваком А.І., з дотриманням вимог ст. 254 КУпАП, з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП, підписаний ним.

ОСОБА_1 власноручним підписом у відповідній графі протоколу підтвердив, що йому роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, від дачі пояснень відмовився.

Відеозаписами, які містяться на компакт-диску в матеріалах справи (а.с. 3), і на яких безсторонньо зафіксовано деякі обставини події, зокрема: зафіксовано рух працівників поліції на службовому автомобілі за транспортним «Opel Astra» синього кольору, який не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маячка синього і червоного кольорів та спеціального звукового сигналу. Далі зафіксовано, як працівники поліції підійшли до транспортного засобу та почали спілкуватись з ОСОБА_1 , як з водієм транспортного засобу марки «Opel Astra», державний номерний знак НОМЕР_1 . На запитання працівників поліції чому не виконав вимогу про зупинку ОСОБА_1 вказав, що не керував транспортним засобом. На запитання чому порушує комендантську годину ОСОБА_1 сказав, що є військовослужбовцем і комендантську не порушує. Далі в процесі розмови ОСОБА_1 повідомив, що він не сам і в такій ситуації не те щоб втікав (clip-0, час 06:50 07:18). Також на 19:22 хв. ОСОБА_1 підтверджує факт керування транспортним засобом марки «Opel Astra» та вказує, що не зупинявся на вимогу працівників поліції у зв`язку із комендантською годиною. Далі зафіксовано проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння і подальші дії щодо оформлення процесуальних документів.

Досліджені судом відеозаписи досить інформативні, позбавлені упередження і суб`єктивного ставлення, є послідовними, мають безсторонній характер, містять у хронологічній послідовності відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

За змістом п. 1 ч. 1. ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, для виявлення або фіксування правопорушення.

Законом не передбачено вимог щодо показань технічних приладів, що мають функції відеозапису, як доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню та мають значення при прийнятті рішення по справі, є належними та допустимими.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а суд додумав, що ОСОБА_1 пересів із водійського сидіння на заднє не є слушним та спростовуються наявними відеозаписами з яких вбачається, що ОСОБА_1 в ході розмови з працівниками підтвердив факт керування транспортним засобом марки «Opel Astra» та вказав, що не зупинявся на вимогу працівників поліції у зв`язку із комендантською годиною та, що не сам перебував у транспортному засобі.

Твердження апелянта про те, що судом проігноровано той факт, що ОСОБА_1 в транспортному засобі був не сам і працівники поліції не поцікавились в іншої особи хто саме керував автомобілем, як підстава для скасування судового рішення також не є слушним, оскільки факт перебування іншої особи в транспортному засобі ніяк не впливає на висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, а саме не виконання вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маячка синього і червоного кольорів та спеціального звукового сигналу.

Крім того ОСОБА_1 під час розмови з працівниками поліції не висловлював тверджень про те, що транспортним засобом керувала саме особою яка перебувала з ним в автомобілі, а тому у працівників поліції не було достатніх підстав сумніватись, що транспортним засобом марки «Opel Astra» керував саме ОСОБА_1 .

Таким чином вище викладена сукупність доказів поза розумним сумнівом доводять, що ОСОБА_1 є водієм транспортного засобу.

Статтею 122-2 КУпАП передбачено відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Відповідно до п. 2.4 ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог ПДР.

Згідно п. 8.9. б ПДР України вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу.

Таким чином встановлено, що ОСОБА_1 будучи водієм транспортного засобу не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маячка синього і червоного кольорів та спеціального звукового сигналу, чим порушив вимоги п. 2.4 та п. 8.9. б Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Обставин, які б підтверджували позицію сторони захисту щодо незаконності постанови суду першої інстанції та наявності підстав для її скасування з закриттям провадження у справі, за результатами апеляційного розгляду не встановлено, а тому її необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Яковишин Віталії Віталіївни, що діє в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 грудня 2024 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло