Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
08.05.2025 394/426/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Суддя Новоархангельського районного суду Кіровоградської області Краснопольська Л.П., розглянувши матеріали, які надійшли від Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого: АДРЕСА_1 за ч. 3, 5 ст. 126 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А :

23.04.2025 року до Новоархангельського районного суду Кіровоградської області надійшло одразу два протоколи серії ЕПР1 № 297078 від 11.04.2025 р. зареєстрованого за № 394/426/25, номер провадження 3/394/250/25 та протокол серії ЕПР1 № 297056 від 11.04.2025 р. зареєстрованого за № 394/427/25, номер провадження 3/394/251/25 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Постановою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 23.04.2025 року вказані справи були об`єднані в одне провадження.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 297078 11.04.2025 року о 09 год. 12 хв. в с. Торговиця по вул. Івана Сірка, 92, громадянин ОСОБА_1 керував автомобілем Renault 21 д.н.з. НОМЕР_1 , будучи тимчасово обмеженим у праві керування усіма видами транспортних засобів (Гайворонським РВ ДВСТУЮ у Кіровоградській області від 07.09.2018 року), чим порушив вимоги ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», за що відповідальність передбачена ч. 3 ст. 126 КУпАП. Згідно протоколу посвідчення водія не вилучалось, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не видавався.

Згідно наступного протоколу серії ЕПР1 № 297056 11.04.2025 року о 09 год. 12 хв. в с. Торговиця по вул. Івана Сірка, 92, громадянин ОСОБА_1 керував автомобілем Renault 21 д.н.з. НОМЕР_1 , без посвідчення водія відповідної категорії, тобто не маючи права керування усіма видами транспортних засобів, чим порушив ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», порушення вчинено повторно протягом одного року. Цим порушено вимоги п. 2.1.А. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП. Згідно протоколу посвідчення водія не вилучалось, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не видавався.

Дослідивши протоколи про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, суддя дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 5 ст. 126 КУпАП, повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, зокрема керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Так, згідно п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» визначено, що керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

У рішенні ВС/КАС від 20.02.2019 у справі № 404/4467/16-а, зроблено висновок, що під керуванням транспортним засобом розуміється технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Однак, крім самого протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 297056 від 11.04.2025 року матеріали справи не мають інших доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Відеозапис з нагрудної камери поліцейського містить лише запис з моменту, коли інспектор починає спілкування з ОСОБА_1 , але не підтверджує факт керування транспортним засобом. Однак, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути прийнятий судом, як доказ керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Отже, у даному конкретному випадку відсутнє підтвердження руху автомобіля Renault 21 д.н.з. НОМЕР_1 , як і відсутнє перебування за кермом (керування) саме ОСОБА_1 , що виключає в його діях склад адміністративного правопорушення.

Санкція ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачає оплатне вилучення транспортного засобу, однак до матеріалів справи не долучено жодних документів на автомобіль, на якому були вчинені правопорушення ОСОБА_1 , для того щоб суд міг застосувати даний вид додаткового адміністративного стягнення.

Крім того, згідно п. 1 розділу XIII Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, тимчасове затримання транспортного засобу проводиться поліцейським відповідно до Порядку тимчасового затримання працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції транспортних засобів та їх зберігання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1102, у разі наявності в нього підстав вважати, що водієм учинено порушення, передбачені частинами першою - четвертою, шостою і сьомою статті 121, статтею 121-3, частинами третьою, п`ятою, шостою та сьомою статті 122 (у частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, порушення правил зупинки чи стоянки на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, транспортних засобів, оснащених електричними двигунами (одним чи декількома)), статтями 122-5, 124, 126, частинами першою - четвертою статті 130, статтями 132-1, 206-1 КУпАП. За наявності правових підстав, передбачених абзацом першим пункту 1 цього розділу, тимчасове затримання транспортного засобу проводиться шляхом його блокування або доставлення для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку. Тимчасове затримання транспортного засобу шляхом доставлення його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку проводиться виключно за умов, що розміщення такого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху чи створює загрозу безпеці руху або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю. За відсутності умов, зазначених в абзаці третьому цього пункту, тимчасове затримання транспортного засобу проводиться шляхом блокування за допомогою технічних пристроїв.

Зважаючи на наведені норми, працівниками поліції жодних дій для передачі для подальшого керування транспортним засобом уповноваженою особою або ж затримання транспортного засобу чи блокування за допомогою технічних пристроїв здійснено не було.

Крім того, для підтвердження факту повторності вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, надано копію постанови серії ЕНА № 2829237 від 14.08.2024 року, проте з неї неможливо встановити чи отримував порушник копію цієї постанови, разом з тим різняться паспортні дані особи, за допомогою яких було встановлено особу порушника.

Протокол про адміністративне правопорушення є важливим доказом по справі, який по суті є обвинувальним актом, оскільки саме на підставі протоколу здійснюється розгляд справи по суті, а в даному випадку протокол був складений з істотним порушенням вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Для вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.ч. 3, 5 ст. 126 КУпАП слід перевірити, чи було дотримано вимог закону при вирішенні питання наявності в діях складу адміністративних правопорушень.

Протоколи про адміністративні правопорушення складені з порушенням вимог закону не можуть вважатись належним і допустимим доказом вчинення адміністративних правопорушень та братись судом до уваги. У суду виникли сумніви щодо правдивості даних в протоколах про адміністративні правопорушення, законності їх складання, то в такому випадку вони не можуть слугувати як належний, допустимий доказ по справі.

Слід наголосити, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як роз`яснив Верховний Суд в правовій позиції, що викладена в постанові від 26.06.2019 року в справі № 536/1703/17, адміністративне провадження № К/9901/3839/17, при розгляді справ про вчинення адміністративних правопорушень необхідно врахувати, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Отже, в даній ситуації протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду, що в даному випадку відсутнє.

Частина 3 статті 126 КУпАП передбачає накладення адміністративного стягнення за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність у діях зазначеної особи складу правопорушення. Склад даного адміністративного правопорушення буде повним в разі, коли особа, знаючи, що її обмежили у праві керування, керує транспортним засобом, отже, робить це свідомо.

Пунктом 2 частини 9 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами. Вказана постанова надсилається сторонам виконавчого провадження для відома не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Частиною 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Незважаючи на наявність в матеріалах справи про адміністративне правопорушення постанови державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами, для доведення в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, необхідні докази не тільки факту керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено таке обмеження, а й того факту, що особа, вчинила це умисно, тобто усвідомлювала протиправний характер своєї дії, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків, оскільки суб`єктивна сторона вказаного вище правопорушення характеризується виключно умисною формою вини.

Проте, матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не містять доказів на підтвердження того, що останній, керуючи транспортним засобом, усвідомлював протиправний характер своїх дій, зокрема знав про встановлене стосовно нього тимчасове обмеження та ігноруючи його, передбачав шкідливі наслідки та бажав або свідомо допускав їх настання, в матеріалах справи відсутні докази того, що він отримав постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову про закриття справи.

Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених ст. 247 цього Кодексу.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В зв`язку з закриттям провадження у адміністративній справі судові витрати відносяться на рахунок держави.

Керуючись ст. 126, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 283, ст. 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А :

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.ч. 3, 5 ст. 126 КУпАП - закрити.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду особою, щодо якої її винесено, потерпілим протягом десяти днів з дня її винесення, але оскарження постанови не зупиняє її виконання. Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя