Справа № 354/420/25
Провадження № 3/354/389/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2025 року м. Яремче

Суддя Яремчанського міського суду Івано-Франківської області Ковалюк О.М., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника Кавецького О.Я., потерпілої ОСОБА_2 та її представника Гайтанюк М.М., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції № 1 (м. Яремче) Надвірнянського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

за ч. 3 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и л а:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 251491 від 18.02.2025 ОСОБА_1 17 лютого 2025 року біля 07 год. 45 хв. за місцем проживання вчинив конфлікт з дружиною ОСОБА_2 , ображав її нецензурними словами, не впускав у будинок, чим вчинив насильство у сім`ї, а саме дії психологічного характеру в АДРЕСА_2 , чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

17.03.2025 адвокат Кавецький О.Я., який представляє інтереси ОСОБА_1 ,подав до суду додаткові пояснення у справі, в яких просить закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення. Пояснення мотивує тим, що протокол про адміністративне правопорушення складено безпідставно із грубими порушеннями матеріальних і процесуальних норм. Зазначає, що норма статті 173-2 КУпАП є бланкетною, тому для того, щоб повністю розкрити суть адміністративного правопорушення у протоколі повинно бути зазначено, які конкретно дії вчинила особа, який спосіб насильства прослідковується у діях порушника; якщо дій кілька, то зазначається кожна дія і, вид насильства, наслідки цих дій відносно особи, щодо якої вони були спричинені. Орган поліції зобов`язаний при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, зазначати конкретно в чому саме полягало психологічне насильство, що прямо випливає з диспозиції статті (погрози, образи, чи переслідування, позбавлення житла, їжі, тощо), і яка шкода заподіяна, і це є обов`язковим. У даному випадку слова заявниці ОСОБА_3 не підтверджуються жодним належним та допустимим доказом, звинувачення є голослівними, наявність наслідків дій ОСОБА_1 у виді спричинення шкоди ОСОБА_2 не відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, в матеріалах справи їх зміст не розкрито, а тим більше не доведено за стандартом «поза розумним сумнівом». Фактично у протоколі не розкрито об`єктивну сторону правопорушення. Також, просив долучити до матеріалів справи відеозаписи доказів поведінки ОСОБА_2 17.02.2025 щодо безпідставних звинувачень, створення перешкод у користуванні майном, нецензурної лайки та постійних безпідставних звернень до поліції, копію постанови суду у справі № 354/2079/24 від 28.12.2024 про закриття провадження стосовно ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП,та врахувати поведінку останньої при розгляді даної справи.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненому не визнав, заперечивши обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, пояснив, що він зачиняє вхідні двері на ніч, а зранку не завжди встигає їх відкрити до того часу, коли його дочка з колишньою дружиною приходить в будинок, оскільки в тому приміщенні, де вона проживає з його колишньою дружиною ОСОБА_2 не має туалету. Поскаржився на потерпілу, що вона при будь якому непорозумінні між ними викликає поліцію та провокує сварки.

У судовому засіданні адвокат Кавецький О.Я., який представляє інтереси ОСОБА_1 просив закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, з мотивів викладених у додаткових поясненнях у справі від 17.03.2025.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні суду пояснила, що вона проживає з неповнолітньою дочкою на одному подвір`ї з своїм колишнім чоловіком. Оскільки в її житлі немає ванної кімнати вона разом з дитиною ходять до будинку, де проживає ОСОБА_1 . Звернула увагу, що її колишній чоловік постійно зачиняє вхідні двері, що призвело до того, що 17.02.2025 він не пустив їх доньку в туалет. В будинку постійно знаходяться по сторонні люди, туристи. З цього приводу в них з ОСОБА_1 часто виникають непорозуміння. Повідомила суду, що ОСОБА_1 вигнав її з будинку кільки місяців тому, і на це були певні причини. Поліцію викликає на емоціях, які викликають в неї конфлікти з ОСОБА_1 . Дитина від їх конфліктів на її думку не страждає, з цього приводу треба питати саму доньку.

Адвокат Гайтанюк М.М., яка представляла інтереси потерпілої ОСОБА_2 повідомила, що між сторонами є невирішений конфлікт з приводу користування спільним будинком, внаслідок дій ОСОБА_1 , які полягають в образах та приниження потерпілої, останній завдана моральна шкода, яку неможливо довести належними доказами.

Дослідивши безпосередньо в судовому засіданні матеріали справи, подані заперечення та пояснення, заслухавши думку учасників, оглянувши відеозаписи, долучені до матеріалів справи за клопотанням ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що провадження в справі підлягає закриттю відповідно до п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП з наступних підстав.

Вимогами ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачає, що психологічне насильство є формою домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про попередження насильства в сім`ї» насильство в сім`ї - це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.

Під психологічним насильством в сім`ї слід розуміти насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї (колишнього подружжя) шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе, що завдає шкоду психічному здоров`ю.

Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

Об`єктивна сторона правопорушення в даній ситуації виражається в умисному вчиненні будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

При цьому слід зазначити, що конфлікт - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями. Конфлікт не містить вище перелічених ознак насильства. Ескалація конфлікту може призвести до насильства, але не кожний конфлікт є домашнім насильством.

Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин, але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.

Водночас, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

Згідно правової позиції, зазначеної в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.01.2020, справа №545/744/19, факт сварок і непорозумінь між подружжям на побутовому ґрунті, свідчить про наявність конфлікту між колишнім подружжям та не підтверджує факт вчинення особою саме домашнього насильства.

Нормами ст. 278 КУпАП на орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, у тому числі суд першої інстанції, покладений обов`язок на стадії підготовки справи для розгляду перевірити питання правильності складання протоколу та інших матеріалів справи.

Приписами статті 256 КУпАП визначено, що протокол про адміністративне правопорушення повинен містити, серед іншого, суть адміністративного правопорушення.

Диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного,

психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до ч. 3 ст. 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Суд вважає, що зміст правопорушення порушення, викладене в протоколі щодо ОСОБА_1 не відповідає диспозиції ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, не містить всіх ознак об`єктивної сторони даного правопорушення, а також в ньому не зазначено вид насильства та яка саме шкода завдана потерпілій.

Окрім того, як вбачається із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, зокрема із рапорту помічника чергового ВП № 1 Шевченка І.С. від 17.02.2025, ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , а саме ображав її нецензурною лайкою, поводив себе неадекватно та не пускав дитину в туалет (а.с.2-3).

В письмових поясненнях від 17.02.2025 ОСОБА_2 зазначає, що 17.02.2025 близько 07.50 год. її колишній чоловік зачинив двері та не впускав їх з дитиною до спільно нажитого будинку (а.с.5).

Суд звертає увагу, що відповідальність за вчинення домашнього насильства саме стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи передбачена ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та настає за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Відповідно до статті 269 КУпАП, якщо адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173-2 було вчинено у присутності малолітньої чи неповнолітньої особи, така особа визнається потерпілим, незалежно від того, чи було їй заподіяно шкоду таким правопорушенням, і на неї поширюються права потерпілого, крім права на відшкодування майнової шкоди.

Натомість протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 251491 від 18.02.2025 ОСОБА_1 не інкримінується вчинення домашнього насильства відносно малолітньої чи неповнолітньої особи (його дочки), а тільки вчинення домашнього насильства щодо своєї колишньої дружини. а також всупереч ст. 269 КУпАП доньці не надано статусу потерпілої.

Положеннями ст. ст. 251 та 252 КУпАП регламентовано, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суду не надано жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 дійсно вчинив правопорушення, яке йому інкримінується. Адже, потерпіла підтвердила, що між ними є постійні сварки, конфлікти. ОСОБА_1 категорично заперечує свою вину і каже, що в нього не має умислу не впускати в будинок ОСОБА_2 та їх доньку, а 17.02.2025 була словесна перепалка. З відеозаписів видно, що між ними виникло непорозуміння.

Жодних даних про погрози, позбавлення матеріальних благ, житла чи вчинення інших дій не встановлено. Як і не надано суду жодних доказів про завдання шкоди потерпілій ОСОБА_2 .

Таким чином,в матеріалах справи відсутні докази вчинення ОСОБА_1 будь-яких умисних діянь, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Суд зазначає, що Протокол про адміністративне правопорушення за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у судді.

До протоколу не додано жодних інших належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, на підтвердження обставин, викладених в ньому.

Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За змістом ст. 279, 280 КУпАП справа про адміністративне правопорушення має розглядатися у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про інкриміноване адміністративне правопорушення. За підсумками розгляду справи суд не має права вказувати у постанові на обставини, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, які не відповідають змісту протоколу, адже у цьому випадку, суд вийде за межі своєї компетенції, якою, згідно з вимогами статей 213, 221 КУпАП є лише розгляд справи, а не збирання доказів для подальшого обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення. Через недотримання цих вимог буде порушено принципи змагальності сторін на яких базується судочинство з розгляду справ про адміністративні правопорушення та право на захист особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Більше того, суд позбавлений можливості самостійно змінювати кваліфікацію правопорушення, оскільки такі дії здійснює орган (посадова особа) уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Із врахуванням положень і тлумачень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, на що вказав Європейський суд з прав людини у справі «Гайдашевський проти України» рішення від 05.02.2025, заява № 11553/21.

Стандарт доведення вини "поза розумним сумнівом" означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Таким чином, з`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, за обставин, викладених в протоколі

про адміністративне правопорушення серії ВАД № 251491 від 18.02.2025, належними, допустимими та достовірними доказами, поза розумним сумнівом не доведена, що в силу принципу презумпції невинуватості трактується судом на його користь.

За таких обставин, провадження у справі слід закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ст. 254-257, 280, 283-285 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.3 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга на постанову в справі про адміністративне правопорушення може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Яремчанський міський суд протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: Оксана КОВАЛЮК