Справа № 458/19/25 Головуючий у 1 інстанції: Волинець М. З.
Провадження № 33/811/587/25 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., за участі захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Жили Анатолія Анатолійовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу адвоката Жили Анатолія Анатолійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 на постанову Турківського районного суду Львівської області від 16 січня 2025 року щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , 02 квітня 2023 року, о 14 год. 50 хв. в с. Сможе, Стрийського району, Львівської області, керуючи автомобілем марки «OPEL ASTRA», н.з. НОМЕР_1 , проявив неуважність, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожніх умов, виїхав на зустрічну смугу руху та зіткнувся із зустрічним автомобілем «RANGE ROVER», н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , в результаті чого автомобілі отримали технічні пошкодження.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3 б та п.12.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 16 січня 2025 року закрито провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.

Не погоджуючись з даною постановою адвокат Жила А.А., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить, скасувати постанову місцевого суду та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі, у зв`язку з недоведеністю вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у зв`язку із відсутністю належних та допустимих доказів, окрім того просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Турківського районного суду Львівської області від16 січня 2025 року, оскільки ОСОБА_1 та його захисник участі в розгляді справи не приймали, про результат розгляду справи дізналися 9 квітня 2025 року.

Зазначає, що з постановою місцевого суду прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального законодавства, містить посилання на недопустимі докази, прийнята на підставі припущень, з порушенням права особи на захист.

Наголошує, що протокол про адміністративне правопорушення було складено через 11 місяців з моменту вчинення ДТП, участі у складанні адміністративних матеріалів ОСОБА_1 не приймав, окрім того його не повідомляли про час та місце складання протоколу про адміністративне правопорушення, усі експертизи були проведені без його участі.

Звертає увагу, що матеріали справи не містять даних, які вказують, що у водія належним чином було відібрано кров, відсутні направлення на проведення експертизи, відсутній акт відібрання зразків крові.

Наголошує, ОСОБА_1 після ДТП перебував у лікарні в свідомості, жодних процесуальних дій з ним не проводили.

Звертає увагу, що суд не мав права встановлювати вину особи, закриваючи провадження у справі, у зв`язку із закінченням строків, окрім того особу не було повідомлено про складання протоколу про адміністративне правопорушення, у нього не було можливості надати пояснення та залучити адвоката.

ОСОБА_1 та потерпілий ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, у судове засідання апеляційного суду не прибули, клопотання про відкладення розгляду справи не подавали, про причини неявки не повідомляли.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, відносно якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.

Частиною 4 ст. 294 КУпАП передбачено, що апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання та думки адвоката Жили А.А., який просив проводити розгляд справи у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки такий виїхав за межі території України та потерпілого, апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Стосовно строку на апеляційне оскарження, то з урахуванням того, що ОСОБА_1 участі в розгляду справи не приймав, про результат розгляду справи дізнався 9 квітня 2025 року, з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду.

Заслухавши виступ захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 124 КпАП України передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, та тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Пунктом 2.3 б ПДР України, встановлено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно із п. 12. 1 ПДР України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Всупереч тверджень апелянта ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок суду про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, зокрема даними, що містяться у:

-протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №548714 від 27 грудня 2024 року (а.с. 1), з якого встановлено, що ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «OPEL ASTRA», н.з. НОМЕР_1 , проявив неуважність, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожніх умов, виїхав на зустрічну смугу руху та зіткнувся із зустрічним автомобілем «RANGE ROVER», н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , в результаті чого автомобілі отримали технічні пошкодження;

-постановою про закриття кримінального провадження від 30 березня 2023 року (а.с. 2-3), відповідно до якої ОСОБА_1 2 лютого 2023 року приблизно о 14 год. 50 хв. керував автомобілем марки «OPEL ASTRA», н.з. НОМЕР_1 рухаючись по автодорозі Чоп-Київ, у силі Сможе, Стрийського району, Львівської області проявив неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, що призвело до виїзду на смугу зустрічного руху та зіткнення з автомобілем «RANGE ROVER», н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 ;

-протоколом огляду місця ДТП від 2 лютого 2023 року (а.с. 6- 10) у якому зафіксовано обставини ДТП;

-схемою (а.с. 10), на які зображено дорожню обстановку, розташування транспортних засобів та місце зіткнення автомобілів;

-висновком експерта №375/2023-т (а.с. 13), з якого вбачається, що у крові водія ОСОБА_1 виявлено етиловий спирт в кількості 3,81 проміле;

-висновком експерта № СЕ-19/114-23/2578-ІТ від 21 березня 2023 року (а.с. 19-20), з якого встановлено, що зіткнення транспортних засобів «OPEL ASTRA», н.з. НОМЕР_1 та «RANGE ROVER», н.з. НОМЕР_2 відбулося на правій смузі руху відносно напрямку до м. Чоп;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_2 від 23 лютого 2023 року (а.с. 21), відповідно до якого проїжджаючи населений пункт Сможе, Стрийського району, Львівської області швидкість його автомобіля становила 85 км/год. (опадів не було, дорожнє покриття було мокрим, на вулиці лежав сніг). Зі смуги зустрічного руху на його смугу виїхав автомобіль «OPEL ASTRA», н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , після чого він повернув кермо вправо та натисну на педаль гальм для уникнення зіткнення, але уникнути ДТП йому не вдалося, оскільки швидкість зустрічного автомобіля була значною (150 км/год.) відбулося зіткнення, внаслідок якого його автомобіль «RANGE ROVER», н.з. НОМЕР_2 перекинувся у кювет, а автомобіль «OPEL ASTRA», н.з. НОМЕР_1 відкинуло у кювет по його напрямку руху. Наголошував, що зіткнення відбулося на його смузі руху;

-рапортом капітана поліції Р. Савчина (а.с .24), відповідно до якого вбачається, що ОСОБА_1 в ході телефонної розмови повідомив, що на допит він не прибуде, від дачі показань відмовляється.

Твердження апелянта, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням права на захист, містить посилання на недопустимі докази, прийнята на підставі припущень, не заслуговують на увагу апеляційного суду.

Положення ст. 268 КУпАП не містять заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи, що підтверджується судовою повісткою (а.с. 31), яку він отримав 14 січня 2025 року, як встановлено з рекомендованого повідомлення (а.с. 32) проте у судове засідання призначене на 16 січня 2025 року не прибув.

Також, протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. ст. 254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст. 255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно підтверджуються іншими доказами, дослідженими судом та описаними вище за текстом.

Доводи апелянта, що ОСОБА_1 після ДТП перебував у лікарні в свідомості, жодних процесуальних дій з ним не проводили, апеляційний суд розцінює критично, оскільки такі мають формальний характер.

Твердження про те, що водія не було повідомлено про час і місце складання протоколу про адміністративне правопорушення, не відповідає дійсності. Відповідно до наявних матеріалів справи, водій був належним чином поінформований про зазначене, що підтверджується відповідними записами в адміністративному протоколі, рапортом працівника поліції, відповідно до якого ОСОБА_1 , в ході телефонної розмови повідомив, що відмовляється від дачі показань. Таким чином, було забезпечено право на захист, що відповідає вимогам ст. 268 КУпАП.

Аргументи апелянта, що протокол про адміністративне правопорушення було складено через 11 місяців з моменту вчинення ДТП у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, апеляційний суд розцінює критично.

Частиною 2 ст. 254 КУпАП передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 256 КУпАП у разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 відмовився надавати показання, щодо обставин справи, що підтверджується рапортом працівника поліції, окрім того як встановлено з протоколу про адміністративне правопорушення він відмовився від підпису у даному протоколі, про що зроблена відповідна відмітка.

Доводи апелянта, що місцевий суд вийшов за межі ст. 284 КУпАП, встановивши вину ОСОБА_1 та закривши провадження у справі на підставі ст. 38 КУпАП, не заслуговують на увагу апеляційного суду.

Відповідно до вимог ст. 283 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити, зокрема, опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення, прийняте по справі рішення.

Статтями 245, 252, 280 КУпАП в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно і об`єктивно в їх сукупності.

При цьому суд при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, і винести постанову, зміст якої має відповідати вимогам ст. 283 КУпАП.

Пунктом 7 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Правовий аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що застосування п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе лише у випадку встановлення судом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні такого правопорушення провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні адміністративного правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі №910/18319/16, від 16 квітня 2019 року у справі №927/623/18.

Отже, аналіз положень ст. 38 та п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП свідчить про те, що наслідком закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення є лише звільнення особи від накладення адміністративного стягнення.

При цьому апеляційний суд звертає увагу і на те, що закриття справи із підстав, вказаних у п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП не передбачає звільнення особи від адміністративної відповідальності, наслідком чого була б відсутність підстав для визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Аналогічні висновки містяться у рішеннях ЄСПЛ, який, здійснюючи тлумачення положень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вказує, що встановлення вини особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, є правильним навіть при закритті провадження у справі за строками давності і не порушує презумпції невинуватості особи (рішення ЄСПЛ від 25 серпня 1987 року «Лутц проти Німеччини»).

З урахуванням наведеного встановлення вини особи є обов`язковим при доведеності вчинення нею будь-якого адміністративного правопорушення, в тому числі, і у випадку закриття справи із нереабілітуючих підстав.

Отже, закриттю провадження у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення, обов`язково передує встановлення наявності або відсутності вини особи, оскільки лише на етапі вирішення питання про накладення адміністративного стягнення, тобто після встановлення вини особи, суд перевіряє строки передбачені ст. 38 КУпАП.

В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положень ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги адвоката Жили А.А. є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

поновити адвокату Жилі Анатолію Анатолійовичу строк на апеляційне оскарження постанови Турківського районного суду Львівської області від 16 січня 2025 року.

Постанову Турківсього районного суду Львівської області від 16 січня 2025 року, щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Жили Анатолія Анатолійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.