Провадження № 33/811/582/25 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В. у режимі відео конференції з участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його представника адвоката Денисенка Сергія Вікторовича, представника митниці Кирчея Юрія Ярославовича, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Галицького районного суду міста Львова від 23 січня 2025 року,

встановив:

постановою Галицького районного суду міста Львова від 23 січня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 100% вартості товару в сумі, що становить 196282,00 грн., без конфіскації товарів. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Відповідно до згаданої постанови, 09.02.2023 року о 00:55 через пункт пропуску «Шегині-Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці під керуванням громадянина України ОСОБА_1 ввезений транспортний засіб марки «MAZDA», модель «ВТ-50», номер кузова НОМЕР_1 . Як підставу для його ввезення подавались наступні документи: закордонний паспорт НОМЕР_2 , лист звернення військової частини НОМЕР_3 б/н, декларація про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, в яких зазначено одержувачем військова частина НОМЕР_3 , реєстраційне свідоцтво на транспортний засіб.

Листом Держмитслужби України від 05.08.2024 року №20/20-02-01/7/802 «Про проведення перевірок» Львівську митницю повідомлено про не підтвердження фактів отримання товарів гуманітарної допомоги, отримувачем яких є військова частина НОМЕР_3 .

З метою проведення повної та всебічної перевірки Львівською митницею громадянину ОСОБА_3 було скеровано лист від 07.08.2024 №20-03/20-03/10/21846 для надання ним пояснень щодо не доставки ним транспортного засобу марки «MAZDA», модель «ВТ-50», номер кузова НОМЕР_1 . 22.10.2024. На електронну скриньку Львівської митниці надійшла відповідь (вх. Львівської митниці №75989/10/20-03) від громадянина ОСОБА_1 , в якій він повідомив, що автомобіль марки «MAZDA», модель «ВТ-50», номер кузова НОМЕР_1 він доставив до військової частини НОМЕР_3 та надав Акт безоплатної гуманітарної допомоги від 13.02.2023 №365 за підписом командира частини ОСОБА_4 . Однак, на запит Львівської митниці від 22.10.2024 №20-03/20-03/8.2/28768, військова частина своїм листом від 20.11.2024 №1838/1951 повідомила що автомобіль марки «MAZDA», модель «ВТ-50», номер кузова НОМЕР_1 не отримувався, акт приймання-передачі частиною не складався та не підписувався.

Отже, громадянином ОСОБА_5 було ввезено транспортний засіб марки «MAZDA», модель модель «ВТ-50», номер кузова НОМЕР_1 на митну територію України в якості гуманітарної допомоги для потреб військової частини НОМЕР_3 , який в подальшому не передано та подано документи, що містять неправдиві відомості щодо одержувача гуманітарної допомоги.

Відповідно до службової записки управління контролю та адміністрування митних платежів Львівської митниці щодо вартості предметів (транспортних засобів) від 27.11.2024 №15/15-02/46345, вартість транспортного засобу марки «MAZDA», модель «ВТ-50», номер кузова НОМЕР_1 становить 5000 євро, що станом на 09.02.2023 згідно з курсом НБУ відповідає сумі 196282,00 грн.

Таким чином, громадянином ОСОБА_5 вчинено переміщення через митний кордон України товару з приховуванням від митного контролю шляхом подання до митного контролю як підставу для такого переміщення документів, що містять неправдиві відомості щодо одержувача товару.

Не погоджуючись із оскаржуваною постановою, адвокат Денисенко С.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову Галицького районного суду міста Львова від 23 січня 2025 року щодо нього та закрити провадження у справі.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження покликається на те, що оскаржувану постанову винесено у його відсутність, без належного повідомлення, а про наявність такої він дізнався 02 квітня 2025 року, коли отримав повідомлення від банку про накладення арешту на власні кошти.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною, порушення митних правил він не допускав, у його діях відсутня вина, процедура розгляду справи була порушена.

Стверджує, що 09 лютого 2023 року за зверненням командира ВЧ НОМЕР_3 ОСОБА_6 ввіз до України гуманітарну допомогу автомобіль марки «MAZDA», модель «ВТ-50», номер кузова НОМЕР_1 , який 13 лютого 2023 року був переданий у користування військовослужбовцям ВЧ НОМЕР_3 . Надалі від митниці отримав лист з пропозицією надати документи, що підтверджують факт доставки автомобіля до військової частини, на виконання якого апелянт надав копію акту приймання-передачі безоплатної гуманітарної допомоги №365 від 13 лютого 2023 року. Про протокол щодо нього і справу у суді апелянту ніхто не повідомляв.

Наголошує, що поясненнями військовослужбовців ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтверджується, що такий автомобіль одразу поїхав на передову, аж до його знищення при виконанні бойового завдання влітку 2024 року та просить здійснити допит таких осіб у якості свідків.

Стверджує, що взяття автомобіля на баланс військової частини, відображення його у фінансовій звітності належить до виключної компетенції посадових осіб військової частини і відносяться до зони їхньої відповідальності, по впливати на які апелянт не може.

Заявляє, що суд порушив вимоги ст.526 МК України розглянувши справу у його відсутність, не переконавшись, що його повідомлено належним чином.

Заслухавши пояснення захисника, який підтримав подану апеляційну скаргу, представника митного органу, який заперечив апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

З огляду на те, що розгляд справи проводився у відсутності ОСОБА_1 , а копію оскаржуваної постанови він не отримував, то апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, відтак такий строк слід поновити.

Відповідно до ст. 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Статтею 487 МК України, передбачено, що провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згадані вимоги закону судом першої інстанції було дотримано в повному обсязі.

Диспозиція ч.1 ст. 483 МК України передбачає відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Основним безпосереднім об`єктом порушення є встановлений порядок переміщення товарів та транспортних засобів через митний кордон України.

Об`єктивною стороною правопорушення є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України, тобто, розуміється активна поведінка (вчинок) особи.

Переміщення предметів із приховуванням від митного контролю - це їх переміщення через митний кордон різними шляхами, зокрема, шляхом подання до митного органу України підроблених документів, які містять неправдиві дані.

Суд прийшов до правильного та обґрунтованого висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, що підтверджується матеріалами справи, а саме, даними, що містяться у протоколі про порушення митних правил №1608/20900/24 від 18.12.2024 року; копією декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, поданою ОСОБА_5 від 09.02.2023; гарантійним листом командира військової частини НОМЕР_3 ; витягом з АСМО «Інспектор»; листом Держмитслужби від 05.08.2024; листом Львівської митниці від 22.10.2024, листом командира військової частини НОМЕР_3 від 20.11.2024 з додатками; доповідною запискою; службовою запискою та іншими матеріалами справи, які знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку між собою, нічим не спростовані, доповнюються та уточнюються іншими доказами.

У ході розгляду справи не встановлено даних, які ставлять під сумнів достовірність долучених до протоколу наведених вище доказів.

Доводи в апеляційній скарзі про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи і спростовуються наведеними вище доказами.

Зокрема, долучені при апеляційному розгляді письмові пояснення ОСОБА_8 та роздруковані копії фотографій із за стосунку «viber», жодним чином не впливають на кваліфікацію дій ОСОБА_1 . Крім того на таких фотографіях відсутні будь-які ідентифікуючі дані, зокрема дата, тощо.

Посилання апелянта про те, що він не несе відповідальності і не може вплинути на взяття автомобіля на баланс військової частини чи відображення його у фінансовій звітності, що є виключною компетенцією посадових осіб військової частини є безпідставними. Із наявної у матеріалах справи відповіді т.в.о. військової частини НОМЕР_3 №1838/1951 від 20 листопада 2024 року , вбачається, що автомобіль марки «MAZDA», модель «ВТ-50», номер кузова НОМЕР_1 , представниками військової частини НОМЕР_3 не отримувався, акти приймання-передачі частиною не складалися та не підписувалися і ставити під сумнів правдивість даних у згаданій відповіді, апеляційний суд не вбачає.

Апеляційний суд критично оцінює письмові пояснення ОСОБА_7 (а.с.59) оскільки матеріалами справи не доводиться його військова служба у частині НОМЕР_3 , а долучені письмові пояснення ОСОБА_8 , повністю спростовуються матеріалами справи у їх сукупності.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Суддя першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення за ч. 1 ст. 483 МК України.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).

Зважаючи на наведене апеляційний суд приходить до переконання, що суд першої інстанції відповідно до ст. 252 КУпАП повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, та наклав на нього адміністративне стягнення у межах санкції цієї статті, що є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень.

Керуючись ст. 294 КУпАП суд, ст.ст. 483, 528, 530 МК України, суд

постановив:

поновити строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Денисенка Сергія Вікторовича залишити без задоволення.

Постанову Галицького районного суду міста Львова від 23 січня 2025 року

про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності з за ч. 1 ст. 483 МК залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Оксана МАЛІНОВСЬКА-МИКИЧ