Справа № 127/4740/25
Провадження № 33/801/433/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сичук М. М.
Доповідач: Шемета Т. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 рокум. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Шемети Т. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 13 березня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, -

в с т а н о в и в:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 13 березня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців, стягнуто судовий збір в розмірі 605,60 грн на користь держави.

В постанові суду зазначено, що з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 239892 вбачається, що 06 лютого 2025 року о 10 год 25 хв в м. Вінниці по вул. Келецькій, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «VOLKSWAGEN GOLF» д.н.з. НОМЕР_1 будучи тимчасово обмеженим в праві керування транспортними засобами згідно постанови державного виконавця Каховського міськрайонного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) ВП 56842218 від 21 грудня 2020 року, за що передбачена відповідальність ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Не погоджуючись з такою постановою суду, 16 квітня 2025 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, провадження у справі закрити.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що 27 лютого 2025 року він просив суд відкласти розгляд справи для того щоб він надав докази відсутності у нього заборгованості за виконавчим провадженням. Розгляд справи було відкладено на 14 квітня 2025 року, однак з`явившись в цей день на засідання до суду першої інстанції, він дізнався, що розгляд справи відбувся 13 березня 2025 року. ОСОБА_1 звертає увагу на те, що відповідно до постанови державного виконавця Каховського міськрайонного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) від 27 лютого 2025 року ВП 67406567, заходи примусового виконання були скасовані, він повністю погасив заборгованість.

До апеляційної скарги ОСОБА_1 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 13 березня 2025 року, в якому зазначає, що суд першої інстанції відклав справу на 14 квітня 2025 року, прийшовши на засідання в цей день, він дізнався, що розгляд справи відбувся 13 березня 2025 року, однак на вказану дату він повісток не отримував, а тому як тільки дізнався про наявність оскаржуваної постанови, одразу подав апеляційну скаргу.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 вимоги викладені в апеляційній скарзі підтримав та просив її задовольнити.

Вирішуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, приходжу до висновку, що воно підлягає до задоволення.

Відповідно до частини 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи слідує таке:

-на а.с. 8 міститься судова повістка про виклик ОСОБА_1 на 27 лютого 2025 року о 12 годині 30 хвилин (а.с. 8);

-відповідно до розписки ОСОБА_1 повідомлений про розгляд справи на 13 березня 2025 року о 15:00 годині (а.с. 9);

-постанова Вінницького міського суду Вінницької області прийнята 13 березня 2025 року без участі ОСОБА_1 , згідно супровідного листа 14 березня 2025 року копію даної постанови направлено ОСОБА_1 (а.с. 11), однак доказів отримання ОСОБА_1 цієї постанови матеріали справи не містять;

- апеляційну скаргу ОСОБА_1 подав 16 квітня 2025 року (вх. № 34057 а.с. 12)

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на доступ до правосуддя.

Однією із основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судового рішення (ст. 129 Конституції України). Реалізація цього права здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанції.

З урахуванням того, що в судовому засіданні ОСОБА_1 не був присутній, в розписці на аркуші справи 9 зазначено дату наступного судового засідання, прописом нерозбірливим написом візуально можна вважати що там вказано дата «14.04.2025», а не «13.03.2025». Про існування постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 13 березня 2025 року як стверджує ОСОБА_1 він дізнався 14 квітня 2025 року, матеріали справи не містять доказів протилежного, а апеляційна скарга подана 16 квітня 2025 року, - апеляційний суд виснує, що з метою недопущення перешкод в доступі до правосуддя, причини пропуску строку на апеляційне оскарження є поважними, тому такий строк слід поновити.

Згідно до частини 3 статті 126 КУпАП, відповідальність за даною статтею настає, за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами. Суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується у формі умислу. Тобто, відповідальна особа, яка склала протокол повинна довести та надати докази, що водій був обізнаний про встановлене тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Стаття 28 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами надсилаються рекомендованим поштовим відправленням і боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Частиною 9 статті 71 Закону України Про виконавче провадження» визначено, що постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобам направляється до виконання відповідними органами після закінчення строку, визначеного частиною 5 статті 74 цього Закону, для оскарження рішення, дії виконавця, якщо рішення, дії виконавця не були оскаржені.

Частина 10 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що тимчасові обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано, зокрема у разі, якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування.

Отже суд, перевіряючи наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 126 КУпАП, зобов`язаний перевірити: наявність постанови державного виконавця про обмеження його у праві керування ним транспортними засобами; факт обізнаності такої особи про наявність відносно нього постанови державного виконавця про його обмеження у праві керування ним транспортними засобами; наявність чи відсутність постанови про скасування заходів примусового виконання рішень.

Згідно норм статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконання правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 239892 вбачається, що 06 лютого 2025 року о 10 годині 25 хвилин в м. Вінниці по вул. Київській, 175 ОСОБА_1 керував транспорним засобом «VOLKSWAGEN GOLF» д.н.з. НОМЕР_1 будучи тимчасово обмеженим у праві керування транспортними засобами постановою від 21 грудня 2020 року ВП 56842218 Каховським міськрайонним відділом ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), чим порушив ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух», за що передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 126 КУпАП (а.с. 1).

Постановою державного виконавця від 21 грудня 2020 року (ВП 56842218) встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно з виконавчим листом № 2-1297, виданим 13 жовтня 2003 року (а.с. 5 на звороті).

У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 був обізнаний про наявність указаної постанови державного виконавця.

Більш того ОСОБА_1 до апеляційної скарги додано квитанцію від 26 лютого 2025 року про погашення заборгованості по аліментах в розмірі 91 990.20 грн (а.с. 18) та постанову про скасування заходів примусового виконання від 27 лютого 2025 року ВП № 67406567, відповідно до якої скасовані заходи примусового виконання, застосовані при примусовому виконанні, виключено відомості про ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників (а.с. 19 20).

Відтак, виходячи з встановлених під час апеляційного розгляду обставин, судом першої інстанції не було дотримано обов`язку всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, що призвело до помилкового висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 126 КУпАП.

Окрім того, в оскаржуваній постанові містяться розбіжності: в мотивувальній частині вказано, «що ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на три місяці», а в резолютивній частині вказано «Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців». Хоча наразі це не є підставою для скасування оскаржуваної постанови, проте апеляційний суд не може залишити це поза увагою.

Відповідно до пункту 3 частини 8 статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право, зокрема скасувати постанову та прийняти нову постанову.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У статті 62 Конституції України закріплено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи вищевикладене, постанова Вінницького міського суду Вінницької області від 13 березня 2025 року підлягає скасуванню, провадження у справі закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 13 березня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 13 березня 2025 року скасувати, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 126 КУпАП закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду Т. М. Шемета