Справа № 750/625/25 Головуючий у 1 інстанції Самусь Л. В.
Провадження № 33/4823/403/25
Категорія - ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2025 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю захисника - Бабинця С.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Бабинця С.П. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 квітня 2025 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка АДРЕСА_1 ,

притягнута до адміністративної відповідальності за ст.124, ч.1 ст.130, ст.36 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 07 січня 2025 року о 23 год 59 хв, по вул. Захисників України, 16, у м. Чернігові, ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці; від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою приладу Drager ARLM-0398 або в медичному закладі у лікаря-нарколога відмовилась, чим порушила вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху.

Крім того, 07 січня 2025 року о 23:59 год., ОСОБА_1 , у м. Чернігові по вул. Захисників України, 16, керувала автомобілем Ford Focus, д.н.з. НОМЕР_1 , та рухаючись на перехресті вул. В. Коваленка та Захисників України, відволіклась від керування транспортним засобом, в результаті чого скоїла наїзд на перешкоду (бордюрний камінь) та виїхала за межі проїзної частини, а саме тротуар, внаслідок ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження, власнику транспортного засобу та власнику комунального майна завдано матеріальних збитків, осіб постраждалих немає, чим порушила вимоги п. 2.3 «б» Правил дорожнього руху.

Постановою суду від 13.02.2025 року матеріали справ були об`єднані в одне провадження.

Не погодившись із рішенням суду, захисник Бабинець С.П. подав в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати, а провадження у справі закрити за відсутності події та складу адміністративних правопорушень. В обґрунтування скарги посилається на те, що протоколи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 складені безпідставно, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень допустимими доказами не доведена, місцевий суд цим обставинам оцінки не надав. Вказує, що в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 нібито керувала транспортним засобом Ford Focus в стані алкогольного сп`яніння, не вибрала безпечної швидкості руху, не впоралася з керуванням, внаслідок чого здійснила наїзд на бордюрний камінь. Апелянт зазначає, що з відеозапису чітко вбачається, що ОСОБА_1 не керувала автомобілем, а тому і вимога поліцейських пройти освідування не є законною. Звертає увагу на те, що на відеозаписі зафіксовано, що працівник поліції звернулися до ОСОБА_1 , коли вона перебувала на вулиці поряд з автомобілем, і склали протоколи на тій підставі, що вона є власником автомобіля, на якого вказали невідомі свідки, які в свою чергу, зі слів допитаного в судовому засіданні працівника патрульної поліції відмовився підтвердити свої показання, а отже посилання на них, як на належний і допустимий доказ є неприпустимим.

У судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явилася, про час і місце розгляду справи була поінформована належним чином, що підтвердив її захисник, заяв про відкладення розгляду справи не подавала.

Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши пояснення захисника Бабинця С.П., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення, відповідно до ст.245 КУпАП є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із Законом.

Згідно зі ст.280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як слідує з матеріалів справи, відносно ОСОБА_1 складені протоколи про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№ 215304 за ч.1 ст.130 КУпАП та ЕПР1№ 215330 за ст.124 КУпАП, згідно яких вона, 07 січня 2025 року о 23:59 год., в м. Чернігові, по вул. Захисників України, 16, керувала транспортним засобом Ford Focus, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці; від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою газоаналізатора Drager ARLM-0398 або в медичному закладі ЧОПНЛ у лікаря-нарколога відмовилась, чим порушила вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.5).

Крім того, 07 січня 2025 року о 23:59 год., у м. Чернігові, по вул. Захисників України, 16, ОСОБА_1 , керувала транспортним засобом Ford Focus, д.н.з. НОМЕР_1 , та рухаючись на перехресті вул. В. Коваленка та Захисників України, відволіклась від керування транспортним засобом, унаслідок чого скоїла наїзд на перешкоду (бордюрний камінь) та виїхала за межі проїзної частини, а саме тротуар; у результаті ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження, власнику транспортного засобу та власнику комунального майна завдано матеріальних збитків, осіб постраждалих немає, чим порушила вимоги п. 2.3 «б» Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП (а.с.22).

Отже, протоколи про адміністративні правопорушення є документами, що офіційно засвідчують факт учинення неправомірних дій, і є одними із джерел доказів, у силу положень ст. 251 КУпАП.

Свідок старший лейтенант поліції ОСОБА_3 , інспектор 2 взводу 4 роти 1 БУПП в Чернігівській області ДПП у судовому засіданні місцевого суду пояснив, що на ОСОБА_1 було складено 2 протоколи. Надійшло повідомлення про ДТП, прибули на місце через 2-3 хвилини, люди з будинку поряд вказали, що дівчина була за кермом і скоїла ДТП, вказали на ОСОБА_1 , але надавати пояснення вони відмовились. У ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, від проходження огляду вона відмовилась. Спочатку ОСОБА_1 заперечувала керування транспортним засобом, а потім погодилась, підтвердила, що вона була за кермом, а подруга втекла.

На переконання апеляційного суду, показання свідка є послідовними, чіткими, узгоджуються з іншими матеріалами справи, тому вони є допустимими доказами.

Також учинення ОСОБА_1 адмінправопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, підтверджується схемою наслідків ДТП без потерпілих, в якій відображений напрямок руху транспортного засобу та місце зіткнення (а.с.23); актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 08.01.2025 (а.с.24).

Стаття 124 КУпАП, передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Пунктом 2.3 «б» Правил дорожнього руху визначено для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Проте, вказаних правил ОСОБА_1 не дотрималася, оскільки вона, керуючи транспортним засобом Ford Focus, д.н.з. НОМЕР_1 , відволіклась від керування автомобілем, у результаті чого скоїла наїзд на перешкоду (бордюрний камінь) та виїхала за межі проїзної частини, а саме тротуар; унаслідок ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження, власнику транспортного засобу та власнику комунального майна завдано матеріальних збитків, осіб постраждалих немає.

Отже, всебічно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи в розрізі із наявними у ній доказами в їх сукупності, апеляційний суд повністю погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що виникнення дорожньо-транспортної пригоди є в прямому безпосередньому причинному зв`язку з порушенням водієм ОСОБА_1 п.2.3 «б» Правил дорожнього руху, що в свою чергу спричинило пошкодження транспортного засобу.

Крім того, з протоколу серії ЕПР1№ 215304 за ч.1 ст.130 КУпАП вбачається, що ОСОБА_1 порушила пункт 2.5 Правил дорожнього руху.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.6 розділу І та п.6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 №1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.

Посилання апелянта на відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

З переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що на місце ДТП прибули працівники патрульної поліції. Біля передніх водійських дверей автомобіля червоного кольору були дві жінки - в світлій зимовій куртці та чорній. На питання працівника поліції «Що сталося?» саме жінка в чорній куртці вказала, що все добре, просто не вписалась в поворот. На прохання працівника поліції надати посвідчення водія, саме жінка в чорній куртці надала своє посвідчення у застосунку Дія, і цією жінкою виявилась ОСОБА_1 . На місці ДТП також була присутня і третя жінка, яка на питання працівника поліції до неї з приводу перебування на місці події, відповіла, що вона просто бачила, що за кермом була ця жінка. Після працівниками поліції було виявлено у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, які їй були озвучені, та останній було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки або у лікаря-нарколога, проте ОСОБА_1 відмовилась. Жодних заперечень щодо керування вказаним транспортним засобом ОСОБА_1 не висловлювала, підтвердила, що вона їхала додому та не вписалась у поворот. Також вказала, що знає, що вона порушила. ОСОБА_1 було роз`яснено її права, складено протоколи за ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП, з якими останню було ознайомлено.

Відтак, доводи апелянта, що ОСОБА_1 не керувала автомобілем, а за кермом перебувала інша особа, є неспроможними, оскільки не знайшли свого обґрунтованого підтвердження та спростовуються дослідженими доказами, які наявні в матеріалах справи.

Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності.

До того ж, будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та оформлення протоколу щодо неї, ОСОБА_1 не зазначала, із заявами про неправильність дій час огляду на стан сп`яніння та складання протоколу до компетентних органів не зверталася і матеріали справи таких не містять.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази, які б не були предметом дослідження в суді першої інстанції, або порушень судом вимог матеріального або процесуального закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Відтак, доводи апелянта про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, не заслуговують на увагу. Таку позицію сторони захисту слід розцінювати як намагання ОСОБА_1 уникнути встановленої законом відповідальності за скоєне.

Отже, місцевий суд у повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, що маються в справі, надав їм належну оцінку, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вона, керуючи транспортним засобом, порушила п.2.3 «б» Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу; а також, керуючи транспортним засобом, відмовилася від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушила п.2.5 Правил дорожнього руху, з чим погоджується й апеляційний суд.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, з урахуванням вимог ст.36 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, яка є найбільш суворою.

Відтак, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Бабинця С.П. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду міста Чернігова від 03 квітня 2025 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Заболотний