Справа №484/2227/25
Провадження № 3/484/1192/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.05.2025 Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді Коваленко Н.А., за участю секретаря судового засідання Голубкової Н.М., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянула адміністративні матеріали, які надійшли до суду 25.04.2025 від Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, пенсіонерки, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.173-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

У протоколі серії ВАД №721228 від 15.04.2025, зазначено, що 15.04.2025 о 06:30 год по АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство економічного характеру відносно свого колишнього зятя, ОСОБА_2 , а саме: не давала можливості зайти до будинку, де мешкає та забрати речі.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину свою не визнала та заперечувала проти вказаних в протоколі подій.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , суд приходить до такого висновку.

Ч. 1 ст.173-2 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» під домашнім насильством розуміється - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Однією з форм домашнього насильства є економічне насильство, яке, відповідно до п.4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», включає в себе умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

З аналізу наведених вище норм законодавства вбачається, що домашнє насильство у формі економічного насильства, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, дійсно може полягати у позбавленні іншого майна щодо членів сім`ї, зокрема дружини, з якою кривдник, тобто особа, яка вчинила домашнє насильство, спільно проживає.

Однак, для кваліфікації дій такої особи за ч.1 ст.173-2 КУпАП, необхідно встановити не лише сам факт діяння, яке охоплюється поняттям домашнього насильства, в даному випадку у формі економічного насильства, а й мотив та наслідки такого насильства, а саме, що таке діяння було спрямоване на обмеження волевиявлення постраждалої особи, якщо такі дії викликали у неї побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема економічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, підпадають лише такі цілеспрямовані та навмисні діяння, які викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість чи страх перед кривдником та нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Між тим, протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №721228 від 15.04.2025, який було складено щодо ОСОБА_1 за вчинення домашнього насильства, не містять у собі беззаперечних та об`єктивних даних, які б дозволили зробити висновок про наявність у діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, а саме: умисного вчинення будь-яких дій економічного характеру, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю її колишньому зятю ОСОБА_2 .

Водночас, у протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчиненого адміністративного правопорушення викладені наступним чином: «15.04.2025 о 06:30 год по АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство економічного характеру відносно свого колишнього зятя, ОСОБА_2 , а саме: не давала можливості зайти до будинку, де мешкає та забрати речі».

Тобто, обставини домашнього насильства, описані у протоколі, не містять будь-яких даних про мотив та наслідки такого насильства.

Згідно ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.251 КУпАП України доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильно вирішення справи. Ці дані встановлюються, в тому числі протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також відеозаписом.

Згідно із ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно із ст.280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в матеріалах справи відсутня достатня кількість належних і допустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 , домашнього насильства.

Тому дії ОСОБА_1 , як вони викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, не утворюють події та складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, в зв`язку з чим провадження в справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст.247 ч.1 п.1, 283,284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга на постанову про притягнення до адміністративної відповідальності подається до Миколаївського апеляційного суду протягом десяи днів з дня винесення постанови.

Суддя: Н.А.Коваленко