Номер провадження: 33/813/595/25
Номер справи місцевого суду: 947/104/25
Головуючий у першій інстанції Іванчук В. М.
Доповідач Журавльов О. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2025 року

м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Журавльов О.Г., за участі - секретаря судового засідання Хангельдян К.С., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 21.01.2025, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Постановою судді Київського районного суду м. Одеси від 21.01.2025 ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн. на користь держави.

Встановлено, що 19.11.2024 року о 17:35 год., у м. Одеса по вул. Дача Ковалевського, біля будинку №110, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «AUDI», номерний знак НОМЕР_1 , не впевнилася у безпечності маневру обгону, в результаті чого допустила зіткнення з автомобілем марки «КІА», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , що рухалось у попутному напрямку та здійснювало поворот ліворуч.

За таких обставин, в результаті дорожньо-транспортної події транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а особа, що притягується до адміністративної відповідальності порушила п. 14.6 «Правил дорожнього руху» України, за що відповідальність передбачена за ст. 124 КУпАП.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

На дану постанову особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Доводи обґрунтовує тим, що судом неповно розглянуто справу, не встановлено всі фактичні обставини справи. Вказує, що вона виїхала на смугу зустрічного руху для об`їзду транспортних засобів, в цей час автомобіль «КІА», грубо порушив ПДР, а саме раптово не впевнившись у безпечності маневру здійснив лівий поворот для паркування з лівої сторони дороги, чим спровокувала ДТП.Таким чином судом не надано оцінки діям водія автомобілю «КІА», згідно з п. 10.1 ПДР.

Просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення та п. 14.6 ПДР, вказує, що вона перед початком маневру впевнилася у безпеці свого маневру та що ні попереду ні позаду на смузі зустрічного руху на достатньої відстані не було транспортних засобів, яким би вона своїм маневром створила небезпеку, вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , яка підтримала апеляційну скаргу, потерпілу ОСОБА_2 , яка заперечувала проти апеляційної скарги, прихожу до наступних висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Разом з тим, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення, сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що вона відповідає приписам вищенаведених норм закону, оскільки в ній наведені положення матеріального та процесуального права, якими керувався суддя при її ухваленні, а також мотиви прийнятого рішення і його обґрунтування.

Враховуючи, що стаття 124 КУпАП є бланкетною, то при розгляді такої категорії справ, необхідно ретельно з`ясовувати і зазначати, у чому саме полягали порушення, норми яких правил, інструкцій інших нормативних актів не додержано, чи є причинний зв`язок між цими порушеннями та наслідками, які настали, на що зокрема було звернуто увагу і в постанові Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

Відповідно до п.п. 1.1 Розділу 1 Правил дорожнього руху, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Пункт 1.3. ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 1.4 ПДР України кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Пункт 1.9 ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 14.6 ПДР перед початком маневру обгону водій зобов`язаний впевнитися у його безпечності та переконатися, що це не створить загрози для інших учасників руху.

Відповідно до п. 14.6 ПДР обгін заборонено ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100 м - поза населеним пунктом.

Апеляційним судом встановлено, що факт порушення ОСОБА_1 п. 14.6 ПДР за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ст. 124 КУпАП підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 №177500 від 19.11.2024, схемою місця ДТП від 19.11.2024 року, відеозаписом долученим до матеріалів справи, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , письмовими поясненнями ОСОБА_2 .

Зокрема відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 №177500 від 19.11.2024, встановлено, що 19.11.2024 року о 17:35 год., у м. Одеса по вул. Дача Ковалевського, біля будинку №110, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «AUDI», номерний знак НОМЕР_1 , не впевнилася у безпечності маневру обгону, в результаті чого допустила зіткнення з автомобілем марки «КІА», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , що рухалось у попутному напрямку та здійснювало поворот ліворуч, чим порушив п. 14.6 ПДР.

Відтак, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в даному випадку в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки порушення вимог п. 14.6 ПДР, які перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Доводи апеляційної скарги щодо неповноти судового розгляду є необґрунтованими та спростовуються вищенаведеними доказами у справі.

Крім того всупереч доводам апеляційної скарги щодо ненадання правової оцінки діям водія ОСОБА_2 щодо порушення нею п. 10.1 ПДР, апеляційний суд зауважує, що постановою судді Київського районного суду м. Одеси від 21.01.2025 провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , передбаченої ст. 124 КУпАП закрито у справі у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення та постановою Одеського апеляційного суду від 19.02.2025 залишено в силі.

Таким чином вимоги апеляційної скарги про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення є безпідставними, оскільки спростовуються наведеними вище доказами, яким надана належна правова оцінка судом першої інстанції.

Всі інші доводи апеляційної скарги з приводу невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП не знайшли свого підтвердження, оскільки не відповідають фактичним обставинам справи, повністю спростовуються матеріалами справи, а тому апеляційний суд вважає, що вони не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що в діях ОСОБА_1 містяться ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин, що виникли, і закон, який їх регулює, з урахуванням встановлених в суді апеляційної інстанції обставин.

Одночасно апеляційний суд зазначає, що доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.

Таким чином, апеляційний суд не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, а постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись статтями 7, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргуОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову суддіКиївського районного суду м. Одеси від 21.01.2025, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Г. Журавльов