СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/5556/25
пр. № 3/759/2525/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва Твердохліб Ю.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції в м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

23.02.2025 року о 00:50 год. за адресою м.Київ, просп. Берестейський, 83/2 водій ОСОБА_1 , керував автомобілем марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю, нечітке мовлення). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою приладу алкотестер "Драгер" та у лікаря нарколога водій відмовився на місці зупинки транспортного засобу. Вказаними діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, повідомлений належним чином.

28.04.2025 року до суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністрвтивного правопорушення. Зазначив, що 23.02.2025 року о 00:50 год. капралом поліції Базьком В.А. винесено необгрунтовану та не підтверджену доказами постанову серія ЕПР1 № 254293 про притягнення його до адміністративної відповідальності, яку він вважає незаконною. Він є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_3 зі званням молодший лейтенант та 22.02.2025 року перебував, через службову необхідність, у військовій частині розташованій у АДРЕСА_2 та близько 23:40 год виїхав зі своїм колегою, до міста Києва, завіз останнього додому і вирушив у напрямку свого місця проживання. Проте, 23.02.2025 року його безпідставно зупинила патрульна поліція (правила дорожнього руху він не порушував і матеріали справи не містять доказів такого), поліцейський повідомив про надходження виклику щодо нього на лінію «102» та відразу припустив, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Обставини виклику на лінію «102» йому невідомі, про що він повідомив патрульного та пред`явив йому своє офіцерське посвідчення для підтвердження підстав щодо пересування містом у комендантську годину. Вважає, що матеріалами справи не підтверджено ознаки сп`яніння, на наданому відеозаписі працівників поліції відсутні порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці все є лише припущенням службової особи. При цьому, такі свідчення службової особи не є доказом, оскільки вона заінтересована у притягненні його до адміністративної відповідальності. Крім того у направленні не міститься відміток про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, у матеріалах справи відсутні відомості про виклик на лінію «102» щодо нього. Наявний відеозапис із нагрудних камер працівників поліції не містить факту зупинки транспортного засобу. Вважає зупинення поліцією та пропозиція про проходження ним огляду на стан сп`яніння незаконними та безпідставними. Він погодився пройти огляд на стан сп`яніння, однак з огляду на упереджене ставлення працівниками поліції, як до військовослужбовця, відмовився від проходження такого огляду саме тестом «драгер». Проте на пропозицію поліцейського пройти лікаря-нарколога погодився, повідомивши працівникам поліції про необхідність виклику Військової служби правопорядку України (ВСП) через його статус військовослужбовця, у чому йому відмовлено. Крім того, поліцейський повідомив йому про складення протоколу та роз`яснив права учасника справи, що він не вважає фіксацією його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, або роз`ясненням наслідків відмови на стан сп`яніння.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їхній сукупності та співставленні, вважаю, що обставини справи з`ясовані повно і об`єктивно, що дає можливість суду дати належну оцінку зібраним по справі доказам та прийняти законне і обґрунтоване рішення, в межах і на підставі протоколу, складеного уповноваженими органами.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення,чи винна дана особа в його вчиненні,чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність,а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

За правилами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями потерпілих, свідків, тощо.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 р. № 1103 (далі - Порядок № 1103).

Відповідно до абз. 1 п. 6 Порядку № 1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

З вказаних положень Кодексу України про адміністративні правопорушення та Порядку № 1103 вбачається, що водію транспортного засобу, щодо якого в поліцейського є підстави вважати, що той перебуває у стані сп`яніння, поліцейським має бути запропоновано провести огляд на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків, за результатами такого огляду має бути складено акт огляду на стан сп`яніння. У разі відмови водія від проведення на огляду місці зупинки транспортного засобу або у разі незгоди водія з результатами огляду водій направляється для проведення огляду до закладу охорони здоров`я.

Проте, у судовому засіданні не знайшли свого підтвердження обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР №254293 від 23.02.2025 року, складеного відносно ОСОБА_1 .

Судом враховується, що об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Тобто доказування має бути спрямоване саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

Для того щоб виявити вказане правопорушення, той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, в противному випадку протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення ПДР та подальшим притягненням до відповідальності), може поставити під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення «нетверезого водія».

Так, у своєму рішенні від 15.03.2019 ВС у справі №686/11314/17 вказав, що оскільки поліцейським не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм правил дорожнього руху, то вимоги інспектора до водія про пред`явлення документів на право керування є неправомірними, а співробітники поліції можуть зупиняти автомобіль, лише коли є факт правопорушення.

Так, об`єктивна сторона складу інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Суб`єктивна сторона даного адміністративного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Дослідивши матеріали провадження, суд вважає, що винуватість водія у адмінправопорушенні, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведена допустимими доказами.

Так, за правилами ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, підлягають оглядові на стан сп`яніння, який на місці проводиться поліцейським.

Натомість, згідно зі спеціальними за суб`єктним складом приписами ст. 266-1 КУпАП, огляд на стан сп`яніння військовослужбовців ЗСУ, щодо яких є підстави вважати, що вони у такому стані виконують обов`язки військової служби, проводиться виключно посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління ВСП або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спецпризначення, з використанням спеціальних технічних засобів. Огляд військовослужбовців на стан сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

За правилами ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, зокрема: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком; 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

За даними відео фіксації подій (файли «477671» та «474349») встановлено, що ОСОБА_1 неодноразово наголошував, що він є військовослужбовцем, що також зазначено у протоколі при встановленні особи, але проігноровано поліцейськими, протилежного не доведено.

Згідно з вимогами п. 2.5 Правил водій повинен пройти медичний огляд для визначення стану сп`яніння, але виключно в установленому порядку.

За таких обставин суд вважає, що огляд військовослужбовця ОСОБА_1 на стан сп`яніння був проведений з порушенням вимог ст. ст. 266-1 КУпАП, а тому вважається недійсним, відтак є недоведеним те, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил, а саме відмовився на законну вимогу пройти медичний огляд для визначення стану сп`яніння.

Отже, версія подій водія знайшла своє підтвердження на досліджених відео записах події, на яких об`єктивно зафіксовано те, що водій не відмовлявся від огляду на стан сп`яніння у медичному закладі.

За таких обставин, дані, які містить протокол про адмінправопорушення як єдиний доказ вини водія, суд оцінює критично як такий, що не підтверджений іншими будь-якими доказами.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що направлений до суду матеріал про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", який застосовується при оцінці доказів.

Такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Отже, суд, враховуючи вищезазначене, не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 9, 23, 33, 40-1, ч. 1 ст. 130, 251, 266 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд міста Києва до Київського апеляційного суду.

Суддя Ю.О. Твердохліб