Справа № 743/434/25
Провадження №3/743/226/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2025 року селище Ріпки

Суддя Ріпкинського районного суду Чернігівської області Макаревич Я.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, вчинене:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючим за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовцем,

кваліфіковане за частиною 3 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

20.04.2025 о 12 годині 34 хвилин по вулиці Зоряній, будинок 29, в селищі Ріпки Чернігівського району Чернігівської області водій ОСОБА_1 , будучи двічі протягом року підданим адміністративному стягненню, керував транспортним засобом ВАЗ-2105, д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер» 3556, результат тесту 2,26%, тест 802, чим порушив вимоги підпункту а) пункту 2.9. Правил дорожнього руху (затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001

№ 1306, далі ПДР).

Таким чином ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, від нього надійшла до суду заява про розгляд справи за його відсутності, свою вину визнав, з протоколом згоден.

Вирішуючи питання про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 суддя враховує, що останній обізнаний з фактом складення на нього протоколу про адміністративне правопорушення, однак до суду не прибув, у своїй заяві просив справу розглядати за його відсутності, свою вину визнав, просив суворо не карати.

Зважаючи на викладене суддя вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 на підставі наявних доказів.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суддею досліджено всі обставини справи у їх сукупності, які підтверджуються зібраними доказами, а саме: фактичними даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 306180 від 20.04.2025, тестуванні на алкоголь до протоколу, акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 20.04.2025, розписці ОСОБА_1 від 20.04.2025, довідці інспектора СРПП ВП № 2 (смт. Ріпки) ЧРУП ГУНП в Чернігівській області Покрасьона № 1688 від 21.04.2025, довідці інспектора СРПП ВП № 2 (смт. Ріпки) ЧРУП ГУНП в Чернігівській області Покрасьона № 1686 від 21.04.2025, відеозаписом з бодікамери поліцейського.

Зібрані у справі докази є належними та допустимими, одержані відповідно до вимог КУпАП, порушень при їх збиранні під час розгляду справи судом не встановлено.

Частина 3 статі 130 КУпАП передбачає відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

Відповідно до підпункту а) пункту 2.9. ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Враховуючи викладене, суддя приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 130 КУпАП, а його вина повністю підтверджується зібраними доказами.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія серія НОМЕР_3 від 20.12.1996.

Відповідно до статті 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.

Суддею не встановлено обставин, що обтяжують чи пом`якшують відповідальність особи, яка вчинила правопорушення, а в матеріалах справи відсутні дані про заподіяну в результаті такого правопорушення майнову шкоду.

Суддя звертає увагу, що керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням.

Водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху: водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 04.09.2023 у справі № 702/301/20 дійшла висновку, що підхід щодо неможливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання. Враховуючи зазначене, виходячи із аналізу положень статей 1, 50, 55, 65, 286, 286-1 КК, особі, яку визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого відповідною частиною статей 286, 286-1 КК, суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.

Відповідно до положень частини 1 статті 29 КУпАП конфіскація предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в примусовій безоплатній передачі цього предмета у власність держави за рішенням суду. Конфісковано може бути лише предмет, який є у приватній власності порушника, якщо інше не передбачено законами України.

Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Даних про належність ОСОБА_1 транспортних засобів на праві приватної власності до матеріалів справи про адміністративне правопорушення не надано, а тому суд позбавлений можливості застосувати додаткове стягнення у вигляді конфіскації транспортного засобу.

Враховуючи особу правопорушника, обставини скоєного правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують або пом`якшують відповідальність, суддя вважає правильним накласти адміністративне стягнення, передбачене частиною 3 статті 130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, без конфіскації транспортного засобу.

Строк позбавлення права керування транспортними засобами слід рахувати з урахуванням вимог частини 3 статті 30 КУпАП, беручи до уваги постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 19.06.2024 у справі №750/7981/24, провадження 3/750/2641/24, якою ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, яка набрала законної сили 02.07.2024, постанову Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 25.06.2024 у справі №743/774/24, провадження №3/743/446/24, якою ОСОБА_1 , притягнено до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, яка набрала законної сили 08.07.2025, постанову Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 13.08.2024 у справі №743/937/24, провадження №3/743/541/24, якою ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, яка набрала законної сили 26.08.2024, постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 20.01.2025 року у справі

№ 748/5225/24, провадження №3/748/85/25, якою ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 130 і частиною 5 статті 126 КУпАП та піддано стягненню у вигляді штрафу у розмірі 51000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років без конфіскації транспортного засобу, яка набрала законної сили 31.01.2025, постанову Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 29.01.2025 у справі №743/42/25, провадження №3/743/48/25, якою ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 130 і частиною 5 статті 126 КУпАП та піддано стягненню у вигляді штрафу у розмірі 51000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років без конфіскації транспортного засобу, яка набрала законної сили 10.02.2025, постанову Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 19.02.2025 у справі №743/86/25, провадження №3/743/74/25, якою ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 130 і частиною 5 статті 126 КУпАП та піддано стягненню у вигляді штрафу у розмірі 51000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років, яка набрала законної сили 03.03.2025.

Отже відбута частина адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на день винесення постанови становить 10 місяців 12 днів, а невідбута 33 роки 1 місяць 18 днів.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 гривень.

Керуючись статтями 30, 401, 130, 221, 245-249, 251, 252, 276-279, 280, 283-285 КУпАП, пунктом 5 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статтею 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років без конфіскації транспортного засобу.

На підставі частини 3 статті 30 КУпАП адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами накласти на ОСОБА_1 шляхом приєднання невідбутого адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, накладеного на нього постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 19.06.2024, постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 25.06.2024, постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 13.08.2024, постановою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 20.01.2025, постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 29.01.2025, постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 19.02.2025, призначивши остаточне адміністративне стягнення у виді 43 років 1 місяця 18 днів позбавлення права керування транспортними засобами.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 гривень.

Роз`яснити, що у разі несплати правопорушником штрафу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу відповідно до положень статті 308 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Чернігівського апеляційного суду через Ріпкинський районний суд Чернігівської області.

За відсутності скарги постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку, встановленого на оскарження.

Суддя Я.М. МАКАРЕВИЧ