Справа № 3/593/176/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" квітня 2025 р. СУДДЯ Бережанського районного суду Тернопільської області Крамар В. М., розглянувши матеріали справ про адміністративне правопорушення, які надійшли від відділу поліції №1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Нараїв Бережанського району Тернопільської області, жительки АДРЕСА_1 , вдови, освіта вища, працюючої учителькою Нараївського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Нараївської сільської ради, до адміністративної відповідальності за ст. 1734 КУпАП впродовж року не притягувалася,

за ч.1 ст. 1734 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 618567 від 04.03.2025 року, складеного ПОГ СППП ВП №1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області капітаном поліції Ковальським В.В., 13.02.2025 року близько 14 год. 00 хв. гр. ОСОБА_1 перебувала в ЗЗСО І-ІІІ ступенів с. Нараїв за адресою: вул. Центральна, 8, с. Нараїв, будучи вчителем цього навчального закладу вчинила акт булінгу психологічного характеру щодо учня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме в присутності інших учнів та вчителя ОСОБА_3 безпідставно вчинила конфлікт, погрожувала завданням тілесних ушкоджень дітям, внаслідок чого могло бути завдано шкоди психологічному здоров`ю ОСОБА_2 .

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 618509 від 04.03.2025 року, складеного ПОГ СППП ВП №1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області к-ном поліції Миськівом В.Б., 13.02.2025 року близько 14 год. 00 хв. гр. ОСОБА_1 перебуваючи та будучи вчителем ЗЗСО с. Нараїв 1-3 ступенів за адресою: с. Нараїв, вул. Центральна, 8, в навчальному класі вчинила акт булінгу психологічного тиску щодо учня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме в присутності інших учнів та вчителя гр. ОСОБА_3 безпідставно вчинила конфлікт погрожувала фізичним насильством, внаслідок чого могло бути завдано шкоди психологічному здоров`ю дитини ОСОБА_4 .

Під час розгляду справ про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 пояснила, що вину у вчиненні правопорушення не визнає, просить провадження по справах закрити у зв`язку з відсутністю складу правопорушення, оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_4 побили її підопічного ОСОБА_5 , а вона лише прийшла та запитала в них якщо б вона їх побила і попросила пробачення, якби вони себе вели. Захисниця Дарморіс О.М. підтримала позицію ОСОБА_1 просила провадження по справі закрити, оскільки ОСОБА_1 не було вчинено насильства щодо учасників навчального процесу.

Потерпілий ОСОБА_2 під час розгляду справи пояснив, що він був на групі продовженого дня і писав уроки, до нього підійшов ОСОБА_6 і штовхнув його при цьому сказав, що його переможе, він у відповідь штовхнув ОСОБА_7 , той розплакався і подзвонив до ОСОБА_1 . Після того, як ОСОБА_6 пішов додому прийшла ОСОБА_1 та на підвищених тонах запитала в нього «Якщо вона його поб`є і буде просити вибачення, чи пробачить він її?» у зв`язку з цим він злякався, окрім цього, ОСОБА_1 погрожувала поліцією.

Законна представниця потерпілого ОСОБА_8 , під час розгляду справи пояснила, що після цього випадку її син ОСОБА_2 боявся іти до школи, оскільки до школи приїжджала поліція, ОСОБА_6 продовжує чіплятися до нього при цьому погрожує, що баба ( ОСОБА_9 ) казала, що напише в інтернет. Інші випадки подібних дій щодо сина з боку ОСОБА_1 їй не відомі.

Потерпілий ОСОБА_4 під час розгляду справи пояснив, що він був на групі продовженого дня і писав уроки, підійшов ОСОБА_6 казав, що за росію а він з ОСОБА_10 за ОСОБА_11 , ОСОБА_6 казав, що вони програли і Україна програє. Він штовхнув ОСОБА_7 , той заплакав. Після того, як ОСОБА_6 пішов додому прийшла ОСОБА_1 кричала до них що поб`є і буде просити вибачення у зв`язку з цим він злякався, окрім цього, ОСОБА_1 погрожувала поліцією.

Законна представниця потерпілого ОСОБА_12 , під час розгляду справи пояснила, що після цього випадку її син ОСОБА_4 боявся іти до школи, оскільки до школи приїжджала поліція. Інші випадки подібних дій щодо сина з боку ОСОБА_1 їй не відомі.

Допитана під час розгляду справ про адміністративні правопорушення як свідок ОСОБА_3 повідомила, що вона працює учителькою Нараївського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Нарївської сільської ради і 13 лютого 2025 року була на групі продовженого дня, діти писали завдання, ОСОБА_6 грався на коврику. ОСОБА_6 кликав ОСОБА_2 . В наступному вона почула шум і побачила, що ОСОБА_13 виривався від ОСОБА_7 , який тримав його за плечі. На її запитання, що сталося ОСОБА_6 заплакав і почав кричати, однак не відповів, що сталося, сказав, що зараз буде поліція і баба. Хлопці ОСОБА_13 та ОСОБА_14 почали виправдовуватись, казали, що не били ОСОБА_7 , просили вибачення. Після цього ОСОБА_6 пішов з класу, за невеликий проміжок часу до класу прийшла ОСОБА_1 та кричала, що хлопці побили ОСОБА_7 . ОСОБА_3 пропонувала помиритись, тоді ОСОБА_1 голосно запитала в хлопців якби вона їх побила і попросила вибачення якби вони себе вели. Також ОСОБА_1 казала, що завтра все буде в інтернеті.

Допитаний під час розгляду справ про адміністративні правопорушення як свідок ОСОБА_5 повідомив, що він був на групі продовженого дня також на групі був ОСОБА_13 , він підійшов до того обняв і сказав давай дружити, але той почав його бити після чого підійшов друг ОСОБА_15 і теж почав його бити він вирвався і сказав, що вони гірші за росіян бо напали на нього двоє. Він хотів іти додому, але вчителька не пускала його заставляла вибачитись.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч.1 та 2 ст. 7 та ст. 245 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі додержання принципу законності; завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч.1 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Розгляд справ про адміністративне правопорушення врегульовано главою 22 КУпАП, де в ст. 279 КУпАП встановлено, що розгляд справи розпочинається з представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Виходячи з системно-логічного тлумачення вказаних норм законодавства, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на підставі протоколу про адміністративне правопорушення в межах, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, шляхом перевірки за допомогою доказів, доданих до справи про адміністративне правопорушення, наявності відомостей, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та встановлення в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною нормою КУпАП, що зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення.

Ч. 1 ст. 1734 КУпАП передбачено відповідальність за булінг (цькування), тобто діяння учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого.

Згідно з абз.6 ч.1 ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» булінг (цькування) це - психологічне, фізичне, економічне чи сексуальне насильство, тобто будь-яке умисне діяння (дія або бездіяльність), у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, яке систематично вчиняється особою стосовно дитини, з якою вони є учасниками одного колективу, або дитиною стосовно іншого учасника одного колективу та яке порушує права, свободи, законні інтереси потерпілої особи та/або перешкоджає виконанню нею визначених законодавством обов`язків.

Виходячи з наведеного, необхідною умовою наявності складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 1734 КУпАП, у поєднанні з відомостями, наведеними у протоколах про адміністративні правопорушення, є діяння учасників освітнього процесу, які полягають у систематичному психологічному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої особи, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про освіту» учасниками освітнього процесу є: здобувачі освіти; педагогічні, науково-педагогічні та наукові працівники; батьки здобувачів освіти; фізичні особи, які провадять освітню діяльність; інші особи, передбачені спеціальними законами та залучені до освітнього процесу у порядку, що встановлюється закладом освіти.

П.8 ч.1 ст. 1 Закону України «Про освіту» встановлено, що здобувачі освіти це - вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі, стажисти, аспіранти (ад`юнкти), інші особи, які здобувають освіту за будь-яким видом та формою здобуття освіти

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство це - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

П.6 ч.1 ст. 1 Закону України «Про систему охорони психічного здоров`я в Україні» встановлено, що психічне здоров`я - складова загального здоров`я та стан благополуччя, а не лише відсутність психічних та поведінкових розладів, за якого кожна особа може реалізувати власний потенціал, впоратися із життєвими труднощами, продуктивно і плідно навчатися та працювати, а також робити внесок у життя своєї спільноти

Виходячи з досліджених доказів у справах про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 встановлено факт дій ОСОБА_1 , як учасником освітнього процесу (учителькою, опікунки малолітнього ОСОБА_5 ) щодо інших учасників освітнього процесу малолітніх потерпілих: ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , - які полягають у психологічному насильстві, оскільки дії ОСОБА_1 спрямовані на залякування потерпілих та викликали у потерпілих побоювання за свою безпеку.

Однак відсутні докази того, що такі дії ОСОБА_1 мали систематичний характер та про це не зазначено у протоколах про адміністративні правопорушення.

Окрім цього, у протоколах про адміністративні правопорушення не вказано, що внаслідок дій ОСОБА_1 могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілих.

У справі «Малофєєва проти росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення. Таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У справі «Карелін проти росії» («Каrеlіn v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, ЄСПЛ зазначив, що за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення частини 1 статті 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

З огляду на зазначене, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінюючи докази наявні в справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності приходжу до висновку, що провадження в справі слід закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 1734 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки в матеріалах справ про адміністративні правопорушення відсутні відомості про те, що дії (бездіяльність) ОСОБА_1 мали систематичний характер, окрім цього у протоколах про адміністративні правопорушення не вказано, що внаслідок дій ОСОБА_1 могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілих.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в справах щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 1734 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 1734 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілими, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: