30.04.2025 Справа № 696/54/25
№ 3/696/121/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року м. Кам`янка

Суддя Кам`янського районного суду Черкаської області Шкреба В.В., за участі захисника Ткачука А.Ю., розглянувши матеріали, які надійшли з СПД № 1 (м. Кам`янка) відділу поліції № 2 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , прож. по АДРЕСА_1 , непрацюючого,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП,

встановив :

18 січня 2025 року близько 21 год. 46 хв. гр. ОСОБА_1 в порушення передбачене п. 2.9а ПДР України керував автомобілем ВАЗ 21120 д.н.з. НОМЕР_2 по вул. Паровій в с. Михайлівка Черкаського району Черкаської області в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується роздруківкою даних з приладу «Драгер» про вміст алкоголю в крові 1,25 проміле, з якими останній погоджувався.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, однак приймав участь його захисник. Сторона захисту просила закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Так, зазначав, що не всі обставини спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції були задокументовані на відеозапис, а долучений диск містить тільки фрагменти цього. Вказував на провокативність дій працівників поліції, які задовго до зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 не реагували на розпивання ним алкогольних напоїв в громадському місці, чекаючи коли той сяде за кермо автомобіля. Пояснював про безпідставність зупинки транспортного засобу, так як ознаки сп`яніння у ОСОБА_1 були відсутні і є надуманими, про що і свідчить те, що він не відсторонювався від керування транспортним засобом.

За змістом статей 252 та 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Визначення терміну «керування транспортним засобом» було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспортні», за яким керування транспортним засобом- виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора водія під час навчання учнів водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в рішенні № 404/4467/16-а від 20 лютого 2019 року ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості і транспортного засобу.

Знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху ( знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адмінправопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.

Тобто, доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

З дослідженого відеозапису з нагрудної камери поліцейського та камери відео реєстратора службового автомобіля поліції слідує, що гр. ОСОБА_1 керуючи автомобілем, був зупинений працівниками поліції на службовому автомобілі. На відеозаписі ОСОБА_1 мав ознаки алкогольного сп`яніння як то нечітка мова, поведінка, що не відповідала обстановці.

Твердження сторони захисту стосовно того, що до матеріалів справи долучено компакт-диск, на якому міститься лише фрагменти відеозапису із нагрудної камери працівника поліції, що на думку захисника свідчить про те, що працівники поліції під час проведення відеозйомки процедури складання матеріалу про адміністративне правопорушення порушили принцип безперервності її застосування, а тому такий відеозапис не може бути належним та допустимим доказом, не є слушними, так як на ньому зафіксовано цілком всю подію фіксації правопорушення, сама якість зйомки є достатньою та такою, що виключає жодні сумніви щодо оцінки тих подій, які на запису зафіксовано.

Також, факт керування транспортним засобом підтверджується і постановою серії ЕНА № 3887476 від 18 січня 2025 року про визнання ОСОБА_1 винуватим у суміжному правопорушенні за ч.2 ст. 122 КУпАП, яка останнім не оскаржена.

Огляд проводився з дотриманням правил відеофіксації як того вимагає стаття 266 КУпАП.

Факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння підтверджується даними акту огляду на стан сп`яніння, роздруківкою з приладу «Драгер» про вміст алкоголю в його крові в розмірі 1,25 проміле.

З відеозапису слідує, що ОСОБА_1 з результатами огляду погоджувався.

З огляду на вказане, працівником поліції було дотримано процедуру документування проходження огляду згідно Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затв. наказом МВС, Мінохорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція).

Суд не знаходить підтвердженим доводи сторони захисту про провокацію вчинення правопорушення зі сторони працівників поліції, так як матеріали справи не містять доказів того, що саме за вказівки чи примусу працівників поліції ОСОБА_1 сів за кермо автомобіля і здійснював ним рух.

Щодо доводів захисника про невідсторонення ОСОБА_1 від керування транспортного засобу, то суд зазначає наступне, що статтями 260, 265-1 та 266 КУпАП (глава 20 Заходи забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення), ст.31 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIII передбачено імперативний обов`язок співробітників поліції тимчасово вилучати посвідчення водія, оскільки ч.1 ст.130 КУпАП передбачає накладення стягнення у вигляді позбавлення права керуванням транспортним засобом, та відстороняти від керування транспортними засобами осіб, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, з наступним оглядом особи на стан сп`яніння.

З аналізу ч.1 ст.266 КУпАП вбачається, що з метою усунення небезпеки, що виникає при знаходженні за кермом водія (судноводія) щодо якого є підстави вважати, що він перебуває у стані сп`яніння, законодавством передбачена можливість відсторонення зазначених осіб від керування транспортними засобами або суднами. Відсторонення водіїв від керування транспортним засобом полягає у примусовому припиненні руху, звільнення транспортного засобу від особи, що ним керує, затримання посвідчення водія і здачі у разі необхідності транспортного засобу на платну стоянку або до відповідного органу, передача управління транспортного засобу іншій особі, яка має посвідчення водія.

Між тим, суд вважає, що такі обставини застосування статей 260, 265-1 та 266 КУпАП самі по собі не являються підставою для закриття провадження у справі.

Суть вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення слід кваліфікувати за частиною 1 статті 130 КУпАП і в ході судового розгляду, суд знаходить таку кваліфікацію підтвердженою.

У зв`язку з чим ОСОБА_1 слід визнати винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Обставин, що обтяжують або пом`якшують адміністративну відповідальність суд не знаходить.

Останній заслуговує на накладення на нього штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено стягнення.

Керуючись ст.ст. 33,40-1,130, 283-285 КУпАП, п.5 ч.2 ст.4 ЗУ Про судовий збір,

постановив :

Притягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00(сімнадцять тисяч) грн. ( Отримувач: ГУК у Черк. обл./Черкаська обл/21081300 р/р:UA0023001 МФО 899998 Код класифікації доходів бюджету 21081300 , Банк одержувача Казначейство України (ел.адм.подат.), призначення платежу адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Стягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 у дохід Державної судової адміністрації України (Отримувач коштів:ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, р/р UA 0026001, код класифікації бюджету 22030106, , банк одержувача Казначейство України (ел.адм.подат.), призначення платежу Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050, пункт 5) судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України. У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, його законним представником, захисником через Кам`янський районний суд Черкаської області до Черкаського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: В.В.Шкреба