П О С Т А Н О В А

іменем України

05.05.2025 м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Коліщук З. М. з участю секретаря судового засідання Беднара А.Б., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Подоляка Б.Р., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонера,

за ст.122-4 КУпАП,

в с т а н о в и в:

2 квітня 2025 року до Франківського районного суду м. Львова надійшов адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 252180 від 20.02.2025, ОСОБА_1 19.02.2025 о 17.15 год. у м. Львові на вул. Пулюя, керуючи автомобілем Део Ланос д.н.з. НОМЕР_1 , будучи причетним до ДТП, не залишився на місці та не повідомив про подію підрозділ поліції, чим порушив п. 2.10.А, Д ПДР України, за що відповідальність передбачена ст.122-4 КУпАП.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 винуватим себе не визнав. Пояснив, що 19.02.2025 близько 17.00 год., він, керуючи автомобілем Део Ланос д.н.з. НОМЕР_1 , проїжджав у м. Львові по вул. Пулюя. У його смузі руху перебували припарковані автомобілі, а на зустріч в цей момент їхали теж автомобілі, і тому, він змушений був їхати більш по правій частині, повз припарковані транспортні засоби, щоб уникнути ДТП. У своєму автомобілі віз ящики з металевими виробами, які при русі транспортного засобу постійно стукали, а оскільки контакт з вказаним автомобілем був незначним, тому не відчув удару та не зупинився на місці пригоди. 20.02.2025 йому зателефонував працівник поліції та повідомив, що його автомобіль задів інший. Тоді, він, ОСОБА_2 , поїхав в управління поліції, виявивши при цьому легку потертість лакофарбового покриття свого автомобіля.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно із ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтями 251 та 252 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пункт 2.10 «а, д» ПДР України зобов`язує водія, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди, негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди та повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських.

За порушення вимог зазначеного пункту ПДР України передбачена відповідальність, встановлена ст. 122-4 КУпАП, а саме за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Суб`єктивна сторона зазначеного адміністративного правопорушення передбачає прямий умисел.

Як вбачається з досліджених в судовому засіданні доказів, умисного наміру залишати місце ДТП у ОСОБА_1 не було, його дії не були спрямовані на вчинення адміністративного правопорушення та уникнення відповідальності.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_3 показала, що 19.02.2025 біля 17.00 год. припаркувала свій автомобіль БМВ д.н.з. НОМЕР_2 по правій стороні проїжджої частини дороги на Пулюя м. Львова. На автомобілі залишила свій номер телефону. Через деякий час до неї зателефонував невідомий номер телефону та повідомив, що її автомобіль зазнав пошкодження. Вийшовши на вулицю, оглянула автомобіль і побачила пошкодження з лівої сторони автомобіля.

Свідок ОСОБА_4 показав, що 19.02.2025 близько 17.00 год., він, сидів у своєму автомобілі, який припаркував по правій стороні дороги, за автомобілем потерпілої у м. Львові, на вул. Пулюя. Побачив як автомобіль Део Ланос д.н.з. НОМЕР_1 , зачепив автомобіль БМВ д.н.з. НОМЕР_2 , зразу вивернув руль вліво і поїхав. По зустрічній смузі руху теж їхали транспортні засоби. Він записав номер автомобіля і викликав працівників поліції. Стверджує, що водій транспортного засобу Део Ланос д.н.з. НОМЕР_1 не зупинявся та не виходив.

Так, характер механічних ушкоджень, що їх внаслідок ДТП зазнав автомобіль БМВ д.н.з. НОМЕР_2 , а саме пошкоджено ліву сторону, як зазначено в рапорті інспектора УПП у Львівській області ДПП Піліпенко О. та допитаних у судовому засіданні, вказує на те, що контакт дійсно міг бути невідчутним для ОСОБА_1 , а сама подія ДТП - неочевидною для водія.

Склад адміністративного правопорушення - це сукупність установлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, наявність яких характеризуй діяння як адміністративне правопорушення (проступок).

Відповідно до статті 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

У справі не встановлено належних і допустимих доказів, які б вказували на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченогост.122-4 КУпАП, і які б достовірно підтверджували, що в нього був умисел на залишення місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Згідно з приписами ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно із вимогами статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок відповідно до закону здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

За таких обставин, суддя приходить до висновку, що допустимими та достатніми доказами не доведено вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає до закриття у зв`язку із відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Згідно п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься, зокрема, при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановив:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого за ст. 122-4 Кодексу України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не буде подано, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Коліщук З. М.