Дата документу 06.05.2025Справа № 554/1849/25
Провадження № 3/554/442/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.05.2025 р. м. Полтава

Суддя Шевченківського районного суду міста Полтави Горбунова Я. М., за участю особи, з приводу якої склади протокол ОСОБА_1 , адвокатів Фабро Є.А., Хайнацької Г.М., потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Полтавського районного управління поліції ГУНП у Полтавській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код не відомий, громадянин України, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,

у скоєні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2, ч.2 ст. 173-2 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 03.04.2025 р. адміністративні матеріали про адміністративні правопорушення №554/1849/25 (провадження №3/554/442/2025), №554/1851/24 (провадження №3/554/443/2024), у відношенні ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2, ч. 1 ст.173-2 КУпАП, об`єднано в одне провадження, присвоєно їм єдиний номер справи №554/1849/25 (провадження №3/554/442/2025).

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №393681 від 09.02.2025 р. ОСОБА_1 09.02.2025 р. о 20 год. 41 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство щодо своєї дружини ОСОБА_2 , фізичного та психологічного характеру, а саме, хапав та вдарив по руках, висловлювався нецензурною лайкою, залякував, чим була завдана шкода її фізичному та психологічному здоров`ю.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП як вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №393683 від 09.02.2025 р. ОСОБА_1 09.02.2025 р. о 20 год. 41 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство щодо своєї дружини ОСОБА_2 в присутності малолітньої доньки ОСОБА_3 , фізичного та психологічного характеру, а саме, хапав та вдарив по руках, висловлювався нецензурною лайкою, залякував, чим була завдана шкода їхфізичному та психологічному здоров`ю.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, як діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно неповнолітньої особи.

ОСОБА_1 заперечував свою вину, пояснюючи, що саме дружина здійснює щодо нього психологічний тиск, так як завжди намагається домінувати у відносинах, не погоджується з його пропозиціями та тим, як він виховує молодшу дитину ОСОБА_4 . Дружина проводить багато зайвого часу із подругами, витрачає багато часу на походи по магазинам, і недостатньо приділяє часу дітям, йому і сім`ї, що викликає у нього звичайні емоції незадоволення. Дружина завжди створює конфліктні ситуації, краде його гроші, влаштовує всілякі побутові сварки. Між тим, він за весь час спільного життя, а це майже 10 років, дбав про сім`ю, створював всі необхідні умови для комфортного побуду, купляв найкращу побутову техніку, розвиває музикальний та інші таланти дочки ОСОБА_5 , і все це робив для гармонійного розвитку дітей та сім`їна противагу тим діям, які вчиняє ОСОБА_2 .

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що відчуває себе жертвою домашнього насильства, так як крім того, що дружина здійснює на нього психологічний тиск, вона ще не визнає його права на проживання та користування житлом, в якому вони проживали разом весь час до моменту, коли він разом із дочкою ОСОБА_6 переїхав проживати за адресою іншої квартири, яка належить йому на праві власності. Це сталося 02.03.2025 р., після цього він ініціював спір у суді про визначення місця проживання дитини. Заперечення його права на проживання та користування житлом виражається словами, які ОСОБА_7 висловлювала йому « я не хочу тебе бачити». Всі його права обмежуються лише його правом «виконувати забаганки дружини».

Також ОСОБА_1 пояснив, що він постійно відчуває страх за себе та свою дитину ОСОБА_4 , так як ОСОБА_2 вчиняє щодо нього та дочки дії, які носять характер фізичного насильства, штовхає його та шпиняє його ногою, вкусила його в процесі конфлікту.

Конфлікти почалися з 13 грудня 2024 року, коли дружина заявила, що подає на розлучення та буде стягувати аліменти. В цей день відбулася перша сварка, в ході якої ОСОБА_7 била його по голові, бо він назвав її «воровкою», так як вона привласнила його заощадження, і він вимагав повернути всі його банківські картки та кошти.

Після полій 13.12.2024 р. він звертався за допомогою до центру психологічної підтримки особам, які постраждали від домашнього насильства. Потім були випадки 05.02.2025 р. та 09.02.2025 р., коли вони викликали поліцію, після чого прийняв рішення, що не буде заперечувати проти розірвання шлюбу в судовому порядку і шлюб було розірвано за рішенням суду 06.03.2024 р.

Адвокат Фабро Є.А. зазначив, що 09.02.2025 р. ОСОБА_1 не вчиняв домашнього насильства, а намагалася вихопити належний ОСОБА_1 мобільний телефон. Після того як він відмовився віддавати свій телефон, ОСОБА_2 нанесла йому тілесні ушкодження у виді садна, підшкірної гематоми виличної ділянки справа та забрала його телефон. Наявність тілесних ушкоджень підтверджується довідкою «1-ї міської КЛПолтавської міської ради» №1541

Після нанесених тілесних ушкоджень була викликана поліція, яка не розбираючись у ситуації, склала на ОСОБА_1 , який фактично являється потерпілим два протоколи.

Після вказаної події 28.02.2025 року ОСОБА_1 звернувся до СД ВП №1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

До цього часу ОСОБА_2 неодноразово вчиняла домашнє насильство та притягувалась до адміністративної відповідальності, останнього разу відповідно до Постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 17.01.2025 року по справі № 554/14182/24 ОСОБА_2 було визнано винною притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до Постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 17.01.2025 року по справі №554/14182/24 було встановлено, що 13 грудня 2024року, приблизно о 23 год. 30 хв., ОСОБА_8 вчинила відносно свого чоловіка ОСОБА_1 домашнє насильство фізичного та психологічного характеру, а саме: погрожувала, залякувала, висловлювалась на його адресу нецензурною лайкою, вдарила декілька разів по обличчю, чим могла бути завдана шкода його фізичному та психічномуздоров`ю.

Крім того, 13 грудня 2024 року, приблизно о 23 год. 30 хв., ОСОБА_2 вчинила відносно своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_3 домашнє насильство фізичного та психологічного характеру, а саме: вдарила дитину в живіт, залякувала, чим могла бути завдана шкода її фізичному та психічному здоров?ю.

По факту 13.12.2024 року працівники поліції складали і відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП, але справа за цим фактом відносно нього закрита згідно Постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 17.01.2025 року у зв?язку із відсутністю в його діях складу адміністративногоправопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_2 пояснила, що вона відчуває себе жертвою домашнього насильства останні чотири роки, так як її чоловік постійно застосовує до неї фізичне та психологічне насильство. Перший випадок стався у 2018 р., коли він безпричинно вдавив її в обличчя під час годування дитини груддю, пошкодив щелепу, і вона за цим фактом зверталася до лікарні, але заяву до поліції не подавала так як простила його та переживала за долю дітей, які були ще досить малі. Наступні випадки насильства мали місце у 2023 та 2024 році, коли вона зверталася до травмпунктів, але після приїзду поліції приїжджав також її чоловік і вона з тих саме причин не подавала заяву до поліції. Вона довго приймала рішення про розлучення і коли його прийняла та повідомила про це чоловіка 13.12.2024 р., то між ними стався конфлікт, в ході якого він погрожував, що забере дитину і «прославить на все місто», тому вона викликала поліцію, але протоколи склали на обох. З цього часу вона стала на облік як жертва домашнього насильства в міському центрі соціальних служб. Крім фізичного насильства вона за останні чотири роки постійно відчуває психологічне насильство, яке виражається у неповазі до її відчуттів та життєвих потреб, таких як спілкування із друзями та ріднею, оскільки чоловік завжди каже, що « всі вони не такі» і вважає, що вона повинна сидіти весь час дома, не дозволяє чоловік відвідувати перукаря та манікюр, постійно повторює «піди повоюй».

Крім зазначених показів та письмових пояснень, суд дослідив письмові докази, які додані до протоколів працівниками поліції, та ті, які надані сторонами в судовому засіданні.

Так, при оцінці ризиків вчинення домашнього насильства за поясненнями постраждалих осіб, поліцейським при заповнені відповідної Форми зазначено, що протягом року до кривдника застосовувався терміново заборонний припис, кривдник схильний до ревнощів, контролює більшу частину повсякденного життя потерпілої, поведінка кривдника вплинула на безпеку постраждалої особи та дітей, кривдник погрожував вбити постраждалу особу або дітей, постраждала особа допускає, що кривдник може спробувати вбити її або дітей, кривдник має зброю та/або може її легко дістати та застосувати, кривдник нападав на постраждалу особу або дітей за межами домашнього середовища, кривдник утримував постраждалу особу або дітей проти її волі в певному місці або будь-яким іншим чином обмежував свободу, у тому числі свободу спілкування, кривдник зловживає алкогольними напоями, поведінка кривдника вплинула на безпеку постраждалої особи та дітей, постраждала особа та діти є економічно залежними від кривдника, кривдник раніше вчиняв щодо постраждалої особи дії фізичного, економічного, психологічного насильства, кривдник виганяв постраждалу особу або дітей з місця проживання, погрожував такими діями.

Між тим, ця форма носить лише інформаційний характер і інформація яка в ній зазначена, із слів особи, повинна бути підтверджена належними та достовірними доказами.

Постанова Октябрського районного суду м.Полтави від 17.01.2025 р., на яку посилається ОСОБА_1 та його захисник, як на підтвердження того факту, що по епізоду виниклого між подружжям конфлікту 13.12.2024 р., який відбувався в присутності їх малолітньої дитини, винною особою, яка вчиняє домашнє насильство, визнана ОСОБА_2 , скасована постановою Полтавського апеляційного суду від 17.03.2025 р. та провадження у справі щодо ОСОБА_2 закрито у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. В мотивувальній частині постанови зазначено, що із добутих доказів у справі не підтверджено вчинення ОСОБА_2 таких форм домашнього насильства як фізичне та психологічне, а сам факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації не може свідчити про вчинення фізичного та психологічного насильства в розумінні вимог ст. 173-2 КУпАП та ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Надана суду в якості доказу Постанова Октябрського районного суду м.Полтави від 21.04.2025 р., на яку посилається ОСОБА_1 та його захисник, як на підтвердження того факту, що по епізоду виниклого між подружжям конфлікту 09.02.2025 р., який відбувався в присутності їх малолітньої дитини, винною особою, яка вчиняє домашнє насильство, визнана ОСОБА_2 , не може свідчити для даного суду про той факт, що між подружжям мав місце саме конфлікт, пов`язаний з сімейним насиллям, так як для визначення того, що саме має місце: звичайний побутовий конфлікт між подружжям чи аб`юзивні стосунки між насильником та жертвою, необхідно з`ясувати комплекс багатоаспектних питань, зокрема, чи були факти насильництва; систематичність або повторюваність таких дій, оскільки аб`юзивна поведінка часто носить не одноразовий, а систематичний характер; сімейний або побутовий зв`язок; наслідки насильства фізичні ушкодження, психологічна шкода, соціальна ізоляція, зниження якості життя.

Жодний з представлених суду доказів не підтверджує сукупності всіх вищезазначених обставин, щоб зробити однозначний висновок про наявність у стосунках ОСОБА_2 та ОСОБА_1 факту домашнього насильства.

Так, надані суду ОСОБА_2 докази, а саме, довідка 1-ї Міської клінічної лікарні № 3791 від 26.03.2024р. про звернення з приводу закритого перелому дистальної фаланги пальця лівої стопи, довідка 1-ї Міської клінічної лікарні № 11684 від 30.08.2020 р. про звернення з приводу колотої рани 1-го пальця лівої стопи, висновку ультразвукової діагностики від 27.04.2023 р. про розрив лівого плечового суглобу свідчать лише про наявність таких ушкоджень у ОСОБА_2 , але не мають ці докази жодної інформації, що дані тілесні ушкодження були завдані їй саме ОСОБА_1 . Ніякими іншими доказами, як то показами свідків або матеріалами перевірок даного факту правоохоронними органами, ці обставини не підтверджені.

Заява, протокол прийняття заяви ОСОБА_2 та її пояснення до правоохоронних органів по факту викрадення неповнолітньої дитини ОСОБА_9 її батьком ОСОБА_1 також не містять інформації про факти вчинення домашнього насильства, а лише свідчать про факт спору про місце перебування дитини з одним із батьків.

Психолого-педагогична характеристика учениці 1-Б класу ліцею № 31 Полтавської міської ради ОСОБА_3 містить інформацію про рівень розвитку дитини, її відносини з батьками та виконання батьками своїх батьківських обов`язків, але не мітить жодної інформації, що поведінка дитини якось пов`язана із вчиненням домашнього насильства щодо неї або щодо одного з її батьків.

Заява ОСОБА_1 до правоохоронних органів про вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення за ч.1 ст. 125 КК України, лист відповідь на звернення ОСОБА_2 з Полтавської окружної прокуратури від 18.04.2025 р. та витяг з ЄДРДР за заявою ОСОБА_1 по факту спричинення 09.02.2025 р. йому тілесних ушкоджень дружиною ОСОБА_2 свідчить лише про те, що така заява подана і знаходиться на розгляді, і станом на 18.04.2025 р. у зазначеному кримінальному провадженні про підозру жодній з осіб не повідомлено.

Скарга на бездіяльність дізнавача в вищезазначеному кримінальному провадженні адвоката Фабро Є.А. є лише процесуальним документом, який підтверджує реалізацію процесуальних прав, і не містить належної доказової інформації про факт вчинення домашнього насильства в сімейних відносинах подружжя Депто.

Довідка з 1 Міської клінічної лікарні № 1541 від 10.02.2025 р. про наявність у ОСОБА_1 вкушеного садна, підшкірної гематоми виличної ділянки справа та ксерокопія фотографії ОСОБА_1 також лише констатують наявність таких ушкоджень, але не мають інформації, що ці ушкодження завдані йому саме ОСОБА_2 при обставинах, які можна кваліфікувати як дії вчинені у ситуації домашнього насильства.

Також в суді за клопотанням ОСОБА_1 був відтворений з відео файлу, відео запис під час конфлікту, який відбувався між ним та ОСОБА_2 , і який на його думку свідчить про факти домашнього насильства з боку ОСОБА_2 . Між тим, інформація, яка міститься на даному файлі на думку суду свідчить лише про те, що сторони конфлікту не можуть знайти порозуміння, але не можна однозначно констатувати з дослідженого відео, що в момент події хтось з часників був наляканий, неспокійний, або перебував під тиском більшим ніж небажання спілкуватися в такій ситуації, що склалася.

З огляду на відсутність доказів того, що в даних сімейних відносинах є вочевидь насильник і жертва, якій заподіюється шкода фізичного, психологічного або іншого характеру, що завдає шкоду фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, не можливо за відсутності належних доказів вважати доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до п. 3 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Визначення видів насильства міститься у п.п.4,14,15,17 ч.1 зазначеного закону і має наступне визначення.

Фізичне насильство визначається як форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Психологічне насильство визначене як форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Стаття 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Частина 2 ст. 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Враховуючи положення ст. 62 Конституції України, ст.ст.9, 245, 252 КУпАП, відповідно до яких обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, і особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений суддею тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі, суд вважає, що провадження по справі підлягає закриттю за відсутністю доведеності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення;

При цьому суд зазначає, що при умові підготовки належних та допустимих доказів, які б підтверджували умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи, дана особа може звернутися із відповідною заявою до правоохоронних органів про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 283, 284, КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження по справі щодо ОСОБА_1 відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Я. М. Горбунова