Справа № 161/8169/25
Провадження № 3/161/2798/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2025 року місто Луцьк

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Пахолюк А.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- за ч. 5 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

29.04.2025 року до Луцького міськрайонного суду Волинської області з Луцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 щодо вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями, визначено для розгляду суддю Пахолюка А.М. (Справа № 161/8169/25, провадження № 3/161/2798/25).

01.05.2025 року суддею Луцького міськрайонного суду Волинської області Пахолюком А.М. подано заяву про самовідвід, у зв`язку з тим, що підставою для складання протоколу щодо особи, яка притягується до адміністративної відповідальності стала заява громадянина ОСОБА_2 , який є суддею Луцького міськрайонного суду Волинської області, відтак, з метою уникнення конфлікту інтересів, виключення обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді, заявлено самовідвід.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у відповідній частині передбачено: «Кожен має право на справедливий розгляд його справи... незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру...».

Вимога «безсторонності», згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко проти України», «Фельдман проти України») характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий - у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

Відповідно статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а згідно статті 129 Основного Закону суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Відповідно до ч. 2 ст.1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судову владу реалізовують судді та, у визначених законом випадках, присяжні шляхом здійснення правосуддя у рамках відповідних судових процедур.

Згідно зі ст. 52 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддею є громадянин України, який відповідно до Конституції України та цього Закону призначений суддею, займає штатну суддівську посаду в одному з судів України і здійснює правосуддя на професійній основі. Судді в Україні мають єдиний статус незалежно від місця суду в системі судоустрою чи адміністративної посади, яку суддя обіймає в суді.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , звернення інформаційного характеру щодо порушення правил дорожнього руху України, було здійснене ОСОБА_2 , що надавав пояснення органам поліції щодо дорожньо-транспортної пригоди за участю останнього.

ОСОБА_2 має статус судді та здійснює правосуддя в Луцькому міськрайонному судді Волинської області.

Консультативна рада європейських суддів у п. 12 Висновку № 1 (2001) наголосила: «Судовій владі повинні довіряти не лише сторони окремої судової справи, а й суспільство в цілому. Таким чином, суддя не просто повинен насправді бути вільним від будь-яких зв`язків, прихильностей, упередженості, він чи вона також повинні вважатися вільними від цього з точки зору розсудливого спостерігача. У протилежному випадку довіру до судової влади може бути підірвано». Отже є тісний зв`язок між незалежністю і об`єктивною неупередженістю. З цієї причини ЄСПЛ зазвичай розглядає ці дві вимоги разом (Фіндлі проти Сполученого Королівства, п. 73).

Принципи, застосовні при визначенні того, чи може «суд» вважатися «незалежним і неупередженим », так само застосовуються до професійних суддів і до присяжних (Хольм проти Швеції, п. 30).

Разом з тим, норми чинного Кодексу України про адміністративні правопорушення не регулюють порядок вирішення клопотання про відвід судді, який розглядає справу, однак, враховуючи загальні засади судочинства, передбачені Конституцією України, та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства, про що наголошувалось у рішенні Ради суддів України №34 від 08.06.2017, суд може застосувати чинні процесуальні норми за аналогією.

Діючий Кримінальний процесуальний кодекс України, Цивільний процесуальний кодекс України, Кодекс адміністративного судочинства України мають відповідні статті про відвід (самовідвід) судді, а тому при розгляді даної заяви про самовідвід, слід застосувати аналогію права.

Статтею 75 КПК України визначено підстави для відводу судді в кримінальному провадженні.

Згідно положень статті 75 КПК України, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні, якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Враховуючи, що ОСОБА_2 є суддею Луцького міськрайонного суду Волинської області, з метою виключення сумнівів у неупередженості і об`єктивності, заява судді Пахолюка А.М. про самовідвід є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 245, 246, 252, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Задовольнити самовідвід судді Пахолюка А.М. у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області А.М. Пахолюк