ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/8396/24 Номер провадження 33/814/352/25Головуючий у 1-й інстанції Сингаївська Т. С. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2025 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

За участю секретаря Дороженка Р.Г.,

Захисника адвоката Панченко О.О., Нестеренко Н.М.

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 27 січня 2025 року,

ВСТАНОВИВ :

Постановою судді Київського районного суду м. Полтави від 27 січня 2025 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою АДРЕСА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 680 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн.

Згідно постанови судді, 29 жовтня 2024 року, о 18:30 год., за адресою АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно ОСОБА_2 психологічного та фізичного характеру, а саме штовхав, виражався нецензурною лайкою, порвав курточку, що могло завдати шкоди психологічному та фізичному здоров`ю потерпілої, чим порушив п.п. 14, 17 ч.1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі вказує про відсутність в його діях вчинення домашнього насильства, пов`язаного із застосуванням до його колишньої дружини цілеспрямованих та умисних заходів психологічного чи фізичного тиску.

Вважає, що суд, притягуючи його до відповідальності, прийняв до уваги як належні та достатні докази лише пояснення потерпілої, відхиливши при цьому докази з його сторони.

Звертає увагу, що наявні між ними конфлікті відносини створені колишньою дружиною, яка перешкоджає його спілкуванню з донькою, налаштовує останню проти нього, провокуючи у такий спосіб конфліктні ситуації, яка фактично і мала місце в даному випадку.

Одночасно стверджує, що працівниками поліції порушено норми ч. 2 ст. 254 КУпАП, якою встановлено складання протоколу не пізніше 24 годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, а в даному випадку протокол було складено 25.11.2024 стосовно подій, що відбувалися 29.10.2024.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно з положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до приписів ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАД №590787, 25 листопада 2024 року о 18:30 год., за адресою АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно ОСОБА_2 психологічного та фізичного характеру, штовхав, виражався нецензурною лайкою, порвав курточку, що могло завдати шкоди психологічному та фізичному здоров`ю потерпілої, чим порушив п.п. 14, 17 ст. 1 ЗУ « Про запобігання та протидію домашньому насильству, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, місцевий суд дійшов висновку, що його вина доводиться матеріалами справи, поясненнями сторін та наданими відеозаписами події.

Апеляційний суд не погоджується з вказаним висновком суду.

Положеннями ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Отже, об`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Згідно із п. 3 ч. 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Однак важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».

Сварка: гостра суперечка, що супроводиться взаємними докорами, образами, стан, період взаємної ворожнечі, що виникає внаслідок такої суперечки; порушення дружніх взаємин.

Конфлікт: особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.

Згідно пояснень потерпілої ОСОБА_2 , 29.10.2024, о 18:30 год. її колишній чоловік ОСОБА_1 під час спільної прогулянки з донькою ОСОБА_3 почав провокувати конфлікт, під час чого намагався вибити з рук телефон, схватив за руку, хапав за речі, штовхав, тягав за руку, під час цього розірвав куртку, ображав нецензурною лайкою. Напередодні вимагав віддати дитину та позбавити батьківських прав. Має відео на власному телефоні конфлікту під час прогулянки. Все відбувалося на очах дитини, в зв`язку з вчим має підозру, що вона дуже злякалася. Просить провести перевірку по даному факту та притягнути до відповідальності колишнього чоловіка.

Під час виїзду на місце події працівниками поліції було відібрано вищевказані пояснення потерпілої, складено протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства.

З форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, рівень небезпеки в якій визначено як середній, ОСОБА_2 надаючи відповіді на питання поліцейських зазначила, що раніше кривдник не застосовував фізичне насильство, яке спричинило тілесні ушкодження середнього чи тяжкого ступеня, до нього не застосовувався терміновий заборонний припис, обмежувальний припис судом не видавався, раніше кривдник не вчиняв будь-якого виду насильства, з місця проживання не виганяв постраждалу та дитину та не погрожував такими діями.

В письмових поясненнях ОСОБА_1 , які були надані працівнику поліції 25.11.2024, останній повідомив, що з ОСОБА_2 перебуває в розлученні з 04.06.2024. У вересні 2024 він повідомив колишній дружині, що в нього відносини з іншою жінкою і їх донька може контактувати з нею. Зважаючи на це ОСОБА_4 почала коректно урізати спілкування з дитиною. Якщо раніше він міг брати її з ночівлею на вихідні, то після цього не давала навіть вдвох погуляти в парку. Коли вони зустрічалися з дитиною, ОСОБА_4 була поруч, на розмови не йшла, про дитину нічого не розповідала. При таких зустрічах дитина вела себе тривожно, на руки не йшла, постійно казала, що тато поганий, тобто ОСОБА_4 та її батьками велася пропаганда стосовно нього, щоб висвітлити його в темних тонах та відгородити емоційно від нього дитину.

В ході апеляційного розгляду кожна із допитаних судом сторін підтвердила свою версію події та пояснила, що дійсно між ними існують конфліктні відносини з приводу встановлення порядку спілкування з дитиною.

Так, мати малолітньої доньки ОСОБА_2 наполягала на тому, що побачення з батьком мають відбуватись лише з її участю, тоді як батько дитини ОСОБА_1 наполягав на побаченні з донькою без участі її матері, мотивуючи тим, шо присутність останньої буде заважати встановленню повноцінного та довірчого контакту між ним та донькою.

З цього приводу також було встановлено, що на розгляді в органі опіки та піклування знаходиться заява батька ОСОБА_1 про визначення порядку та способу спілкування з його малолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, до матеріалів справи в якості доказів долучені відеозаписи з телефонів, належних як стороні потерпілої ОСОБА_2 , так і притягнутому ОСОБА_1 .

Так, з долученого відеозапису, який було здійснено потерпілою ОСОБА_2 29.10.2024 по приїзду ОСОБА_1 до дитини та під час прогулянки з нею, вбачається, що остання ввімкнула телефон та почала фільмувати процес зустрічі та прогулянки дитини з батьком, на що ОСОБА_1 просив її не робити цього, що в подальшому спровокувало між сторонами конфлікт.

Одночасно, долучені до справи відеозаписи не місять зафіксованих обставин, пов`язаних із застосуваннями притягнутим ОСОБА_1 дій по штовханню потерпілої, хапанню її за руки та з пошкодженнями її верхнього одягу.

Аналізуючи встановлені обставини, необхідно дійти висновку про наявність між потерпілою ОСОБА_2 та притягнутим ОСОБА_1 конфлікту, пов`язаного з існуванням між ними не вирішеного спору з приводу встановлення порядку спілкування з малолітньою донькою, що супроводжуються негативними психологічними проявами та невирішеними суперечками, які переросли в загострення, що мало місце 29.10.2024 під час побачення притягнутого з його донькою та закінчилось викликом матір`ю дитини працівників поліції.

Надаючи правову оцінку вищевказаним поясненням осіб, які є аналогічними поясненням наданим в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що між колишнім подружжям виник конфлікт, який не містить в даному випадку ознак домашнього насильства.

За вказаних обставин апеляційний суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, зважаючи на відсутність ознак домашнього насильства та наявність загостреної конфліктної ситуації між сторонами.

Сам по собі факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації не може свідчити про вчинення фізичного чи психологічного насильства в розумінні вимог ст. 173-2 КУпАП та ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Також апеляційний суд звертає увагу на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В даному випадку особу кривдника працівниками поліції було встановлено одразу 29.10.2024 за заявою потерпілої ОСОБА_2 , яка повідомила його прізвище, місце знаходження та контактний номер телефону.

Разом з тим протокол по адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 було складено лише 25.11.2024.

З долученого до справи стороною захисту притягнутого звукозапису здійсненого 07.11.2024 телефонної розмови вбачається спілкування ОСОБА_1 з працівником поліції ОСОБА_5 .

Під час цієї розмови ОСОБА_1 виклав своє бачення події, яка мала місце 29.10.2024 та зауважив про існування, на його думку конфлікту, спровокованого поведінкою ОСОБА_2 , на що поліцейський обмежився профілактичною бесідою, попередивши про подальший можливий розвиток ситуації.

Таким чином, органу правопорядку, на який законом покладено обов`язок встановлювати та виявляти особу правопорушника, було достеменно відомо про таку особу та здійснено щодо неї профілактичні заходи у вигляді співбесіди, що є свідченням того, що вже станом на 07.11.2024 особу порушника в розумінні ч.2 ст. 254 КУпАП було виявлено, а це, в свою чергу, дає підстави для критичного відношення до рапорту працівника поліції від 25.11.2024 про складання протоколу на ОСОБА_1 .

При цьому, самі матеріали справи не містять доказів розшуку кривдника та неможливості відібрання в нього пояснень.

Вказане свідчить, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 було складено з порушенням норм ч. 2 ст. 254 КУпАП, а саме пізніше ніж через 24 години з моменту виявлення правопорушника.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Встановлені апеляційним судом обставини свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, шо є правовою підставою для закриття провадження по справі згідно положень п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Враховуючи викладене, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, з закриттям провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 27 січня 2025 року скасувати.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП закрити з підстав, визначених п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Обідіна