ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 609/1604/24Головуючий у 1-й інстанції Ковтунович О.В.
Провадження № 33/817/231/25 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2025 р. м.Тернопіль

Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

за участі захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , - адвоката Кушки О.М.

розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Кушки О.М. на постанову Шумського районного суду Тернопільської області від 01 квітня 2025 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Шумського районного суду Тернопільської області від 01 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Як визнав суд, 28.11.2024 року 14:13 на вул. Українська, 50 в м. Шумськ Кременецького району Тернопільської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом "Honda Civic", д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці ока; поведінка яка не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвокат Кушка О.М., посилаючись на порушення суддею першої інстанції норм процесуального та матеріального права просить скасувати постанову та закрити провадження за відсутності складу адміністративного правопорушення. Вказує, що суд не дослідив і не надав належної оцінки наявним у справі доказам та обставинам справи, спрощено підійшов до розгляду справи, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги, адвокат вказує на те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а за кермом автомобіля в момент руху була його дружина, про що останні неодноразово зазначали поліцейськоу під час спілкування.

Вказує, що із реєстратора службового автомобіля не видно хто саме перебував за кермом автомобіля "Honda Civic", д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху і до моменту зупинки.

Звертає увагу, що відсутність в матеріалах справи рапорту працівника поліції вказує на невиконання працівниками поліції пункту 6 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 08.02.2019 №100 (далі - Порядок № 100), що свідчить про відсутність законних підстав у працівників поліції, за обставин відображених у матеріалах справи, для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , згідно з приписами п.3 ст. 35 ЗУ Про Національну поліцію.

Зазначає, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення і оформленні матеріалів адміністративної справи працівниками поліції не долучено жодних доказів руху автомобіля, керування автомобілем ОСОБА_1 , його зупинки та законності такої зупинки автомобіля, внаслідок чого результати проведення огляду та складений протокол є недопустимими доказами і не можуть бути покладені в основу судового рішення.

Вказує, що працівниками поліції в протоколі не вказано назву, модель, серійний номер пристрою, який застосовувався для відеозйомки. Ще не зазначено серію та номер диску, а також відомості про відео фіксацію руху автомобіля, моменту зупинки транспортного засобу та обставин складання самого протоколу про адміністративне правопорушення. Крім того, долучені до матеріалів справи відповідні відеофайли не було підписано ЕЦП, а тому дані відеозапис є неналежними доказами.

Зазначає, що працівники поліції безпідставно оцінили дії ОСОБА_1 , як відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, так як ОСОБА_1 добровільно проїхав у медичний заклад та надав медичним працівникам взірець сечі для проведення дослідження на вміст наркотичних речовин.

Звертає увагу суду на те, що висновок лікаря щодо проходження ОСОБА_1 медичного огляду із формулюванням «тверезий, від огляду на наркотики усно відмовився, покинув заклад самостійно» не відповідає дійсності, так як, останній не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, звертає увагу на те, що ОСОБА_1 через фізіологічні особливості не зміг здати біологічний матеріал у вигляді сечі.

Вказує, що в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціальних технічних засобів працівником поліції зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду, однак зазначена інформація є недостовірною, оскільки ОСОБА_1 пройшов відповідний медичний огляд у медичному закладі в присутності працівників поліції. За результатами даного огляду стан сп`яніння у ОСОБА_1 не підтверджено.

Зазначає, що у матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв ОСОБА_1 у КНП Шумської міської ради Шумська міська лікарня для проходження огляду на стан сп`яніння, що свідчить про порушення порядку проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Просить скасувати постанову Шумського районного суду Тернопільської області від 01 квітня 2025 року відносно ОСОБА_1 і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Заслухавши захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Кушку О.М., який повідомив, що ОСОБА_1 проходить службу в Збройних Силах України, про що свідчить долучена ним до матеріалів справи довідка, а також повністю підтримав подану апеляційну скаргу та, з наведених у ній мотивів, просить скасувати постанову Шумського районного суду Тернопільської області від 01 квітня 2025 р. та закрити провадження у справі; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Цих вимог закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , не дотримався.

Аналіз доказів судом апеляційної інстанції, свідчить про недотримання судом першої інстанції положень ст.ст.251, 252 КУпАП, які регламентують загальний порядок оцінки доказів органом, що здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Поклавши ці докази в основу свого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд першої інстанції не врахував, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Аналіз матеріалів справи дає підстави для висновку, що місцевий суд не дотримався цих приписів закону, оскільки належним чином не дослідив докази вини особи.

Так, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також в передачі керування траспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Як вбачається з дослідженого апеляційним судом відеозапису обставин події, зокрема з нагрудних камер працівників патрульної поліції, працівниками поліції зафіксовано автомобіль "Honda Civic", д.н.з. НОМЕР_1 , який зі слів поліцейських було зупинено на підставі ч.3 ст.35 Закону України Про національну поліцію (якщо є інформація, що свідчить про причетність водія до вчинення адміністративного правопорушення, а саме керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння).

За положеннями пункту 6 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 08 лютого 2019 року № 100 (надалі - Порядок) поліцейський незалежно від місця свого перебування в разі виявлення або отримання інформації про кримінальне правопорушення та іншу подію чи звернення до нього громадян із заявою (повідомленням) невідкладно повідомляє про це за скороченим номером екстреного виклику поліції « 102» і зобов`язаний ужити заходів щодо запобігання правопорушенню, його припинення, рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, установлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, та охорони місця події.

Відповідно до п.9 зазначеного Порядку інформацію, яка надійшла до органу (підрозділу) поліції про кримінальне правопорушення та іншу подію, вчинені на території обслуговування іншого органу (підрозділу) поліції, уповноважена службова особа невідкладно реєструє в ІТС ІПНП (журналі ЄО) та невідкладно інформує про це той орган (підрозділ) поліції, на території обслуговування якого сталася така подія.

Орган (підрозділ) поліції, на території обслуговування якого сталася така подія, реєструє невідкладно указане повідомлення до ІТС ІПНП (журналі ЄО).

Реєстраційний номер ІТС ІПНП (журналу ЄО) поінформованого органу (підрозділу) поліції уповноважена службова особа також уносить в ІТС ІПНП (журнал ЄО).

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази (рапорт працівника поліції, повідомлення про причетність водія до вчинення адміністративного правопорушення), які б підтверджували наявність підстав для зупинки транспортного засобу у відповідності до вимог ст.35 Закону України Про національну поліцію та подальшої перевірки водія транспортного засобу.

Таким чином, суд вважає слушними доводи апелянта про те, що працівниками поліції належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту наявності інформації, що свідчить про керування водієм транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, яка б могла бути підставою для зупинки його транспортного засобу згідно ст.35 Закону України Про Національну поліцію, як про це інформували поліцейські водія з метою подальшої його перевірки.

Окрім того, з розмови працівників поліції в патрульному автомобілі та подальшому спілкуванні з водієм автомобіля ОСОБА_1 , зафіксованому нагрудною камерою працівників поліції, вбачається, що підставою для перевірки ОСОБА_1 є факт його попереднього пригнічення до кримінальної відповідальності за зберігання наркотичних засобів.

Проте, така обставина, як попереднє притягнення особи до кримінальної відповідальності за зберігання наркотичних засобів, не може сама по собі слугувати законною підставою для перевірки водія на стан наркотичного сп`яніння, оскільки не відповідає вичерпному переліку підстав, передбачених статтею 35 Закону України Про Національну поліцію, та не підтверджує наявності об`єктивних ознак правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу, що порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений ст. 266 КУпАП та передбачений затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (далі - Порядок направлення та огляду № 1103 від 17.12.2008 року) та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція № 1452/735 від 9.11.2015 року) і Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, які зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року (далі Інструкція № 1395 від 07 листопада 2015 року).

Відповідно до п. 2 розділу I Інструкції № 1452/735 від 9.11.2015 року огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Аналогічна норма наведена і у п. 1 розділу Х Інструкції № 1395 від 07.11.2015 року, у якій вказано, що водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 4 Інструкції № 1452/735 від 9 листопада 2015 року ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Таким чином, підставою для проведення огляду водія на стан наркотичного сп`яніння є наявність ознак сп`яніння, визначених приписами п. 4 Інструкції № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, які поліцейський повинен повідомити особі, яка керує транспортним засобом, для того щоб вимагати пройти в установленому порядку медичний огляд відповідно до положень п.2.5 ПДР України.

Разом з тим, як вбачається з відеозапису із нагрудної камери поліцейського, який досліджувався судом апеляційної інстанції, працівники поліції під час спілкування з водієм транспортного засобу ОСОБА_1 , запропонували останньому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, не повідомивши водієві жодної з ознак наркотичного сп`яніння, як підстави для проведення такого огляду відповідно до п. 4 Інструкції № 1452/735 від 9 листопада 2015 року і лише після заперечень з цього приводу ОСОБА_1 та повідомлення його поліцейським, що він притягувався до відповідальності за зберігання наркотичних засобів, поліцейський формально назвав йому таку ознаку, як розширення зіниць.

При цьому, з матеріалів відеофіксації, долучених до матеріалів справи, у водія ОСОБА_1 не вбачається зовнішніх ознак наркотичного сп`яніння, таких як розширені зіниці ока, яка в подальшому зазначена поліцейським у протоколі про адміністративне правопорушення. Що стосується такої ознаки, зазначеної поліцейським, як поведінка, яка не відповідає обстановці, то, на переконання суду, це є наслідком конфлікту, що виник між поліцейськими та водієм ОСОБА_1 під час спілкування і не стосується ознак наркотичного сп`яніння.

Відповідно до матеріалів провадження, ОСОБА_1 на вимогу поліцейського погодився пройти медичний огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим був доставлений до медичного закладу. Однак, направлення для проведення медичного огляду в закладі охорони здоров`я поліцейським не складалося і в матеріалах провадження відсутнє.

Як слідує з матеріалів відеофіксації, ОСОБА_1 в закладі охорони здоров`я, куди він був доставлений для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, проходив також огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, хоча жодних підстав для проведення такого огляду попередньо працівники поліції не повідомляли.

Що стосується проведення огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, то така процедура регламентована Інструкцією про порядок виявлення у водіїв водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказ Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735 (надалі - Інструкція).

Відповідно до п. 7 розділу ІІІ Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу обов`язкове.

Пунктом 10 розділу ІІІ Інструкції визначено, що зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів.

Згідно п. 12 та п.13 розділу ІІІ Інструкції предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Як вбачається з матеріалів відеофіксації, з метою визначення стану наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 було запропоновано здати біологічне середовище сечу. Проте, процес забору такого біологічного середовища відбувався в туалетній кімнаті за безпосередньої присутності лікаря біля ОСОБА_1 та працівника поліції, який фіксував це нагрудною камерою, у зв`язку з чим ОСОБА_1 повідомив, що він фізіологічно, за таких обставин, не може здати сечу.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 фактично не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки намагався здати біологічне середовище сечу, проте в силу фізіологічних особливостей, що також пов`язано з діями працівника медичного закладу і поліцейського, не міг цього зробити. При цьому, всупереч положень п.п.12, 13 розділу ІІІ Інструкції йому не було запропоновано здати інше біологічне середовище для проведення відповідного дослідження на визначення стану наркотичного сп`яніння (слина; змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук; кров).

За наведених обставин, апеляційний суд приходить до переконання про недотримання працівниками поліції порядку проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, який регламентовано приписами ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМ України від 17.12.2008 р. № 1103.

Згідно вимог частини 5 статті 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Також згідно п. 22 Інструкції висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

З урахуванням наведеного, вважаю, що висновки суду першої інстанції, в силу неповноти проведеного судового розгляду, містять істотні суперечності щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його Шумським районним судом притягнуто до адміністративної відповідальності.

Оскільки наведені вище обставини, на переконання апеляційного суду, є безумовною підставою для скасування судового рішення, суд не дає оцінку іншим доводам, наведеним в апеляційній скарзі.

За змістом ст.62 Конституції України обвинувачення особі не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні достатні докази, які б беззаперечно свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, який розглядався судом першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а відтак провадження по справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Кушки О.М. задовольнити.

Постанову Шумського районного суду Тернопільської області від 01 квітня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП скасувати та закрити провадження в справі на підставі п. 1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя