Дата документу 30.04.2025Справа № 554/3433/25
Провадження № 3/554/623/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2025 року м. Полтава

Суддя Шевченківського районного суду міста Полтави Троцька А.І., при сектераті - Гуренко Д.В., за участі захисника - Мільгевської Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №323667 від 06.03.2025 року, слідує, що ОСОБА_1 , будучи матір`ю малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є учнем 5-в класу ліцею №14 м.Полотави, ухилялась від виконання батьківських обов`язків, не виховує дитину в дусі поваги до прав і свобод інших людей, що проявляється в діях сексуального домагання по відношенню до учениці 5-в класу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: 29 січня 2025 року близько 10 години 50 хвилин у приміщенні ліцею №14, що за адресою м.Полтава, вул. П.Орлика, 30, ОСОБА_2 заблокував ОСОБА_3 руками та вчинив принизливі дії сексуального характеру - доторкався до грудей та здійснював притискальні рухи тазом, які ображають і принижують гідність особи та можуть супроводжуватись створенням щодо неї ворожого, образливого та принизливого середовища. Таким чином ОСОБА_1 було порушено вимоги ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» та ст. 150 Сімейного кодексу України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 184 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явилась.

ЇЇ захисник - адвокат Мільгевська Я.В. просила закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КупАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Вказувала, що відсутні докази ухилення ОСОБА_1 від виконання обов`язків по вихованню сина, відсутні дані про систематичність, невірну кваліфікацію адміністративного правопорушення, оскільки з урахуванням постанови від 07.02.2025 року її дії повинні були кваліфікувати за ч.2 ст. 184 КУпАП.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За правилами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями потерпілих, свідків, тощо.

Частиною 1 статті 184 КУПАП передбачена відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП проявляється саме у невиконанні батьками або особами, які їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку потерпілого без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (у т.ч. незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям); незабезпечення потерпілим безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Ухилення від виконання батьківських обов`язків може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Суб`єктивна сторона цього правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством, і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Згідно з ст.150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, зокрема, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Частиною 2 пункту 16 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_3 , 29.01.2025 року ОСОБА_4 у школі на перерві після другого уроку чіплявся до неї, незважаючи на прохання припинити. На перерві після третього уроку від підбіг ззаду, заблокував її руками, чіпав її груди поверх одягу та імітував непристойні рухи тазом притискаючись до неї.

З письмових пояснень вчителя ліцею №14, класного керівника 5-в класу Панченко Л.В. вбачається, що 29.01.2025 року близько 10.50 год ОСОБА_4 підбіг до ОСОБА_3 , схватив її руками в районі грудної клітини і не відпускав на таку вимогу. Вона зробила зауваження ОСОБА_6 та розійняла їх.

ОСОБА_7 , мама учениці 5-в класу ОСОБА_3 , звернулась із письмовою заявою на ім`я директора школи з проханням провести перевірку щодо вчинення сексуального домагання до її доньки від однокласника ОСОБА_8 .

Письмові пояснення ОСОБА_1 містять відомості про однокласниць сина ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які знімали жартівливі відео з рухами «як робить собачка». Про це знала вся школа, тому і її син так пожартував. Дата і час описаних подій не вказана.

Крім того, з постанови Октябрського районного суду м.Полтави від 07.02.2025 року встановлено, що ОСОБА_1 було піддано адміністративному стягненню за ч.1 ст. 184 КУпАП, оскільки остання ухилялась від виконання батьківських обов`язків щодо сина, який 14.01.2025 року порушував дисципліну під час навчального процесу, а саме: відрізав волосся своїй однокласниці, забрав чужий телефон без дозволу, чим зірвав учбовий процес.

Таким чином встановлено, що ОСОБА_1 не приділяє достатньої уваги вихованню сина в дусі поваги до прав та свобод інших осіб, що призводить до спрямованості поведінки малолітнього ОСОБА_11 на порушення прав інших дітей, яка містить ознаки систематичності та має негативні наслідки для оточуючих.

Разом із тим, помилковим є твердження сторони захисту щодо невірної кваліфікації адміністративного правопорушення щодо подій від 29.01.2025 року, оскільки диспозиція ч. 2 ст. 184 КУпАП передбачає повторне протягом року після накладення адміністративного стягнення вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 184 КУпАП. ОСОБА_1 було піддано адміністративному стягненню за ч.1 ст. 184 КУпАП щодо подій які мали місце 15.01.2025 року постановою Октябрського районного суду м.Полтави від 07.02.2025 року ,яка набрала законної сили 18.02.2025 року.

Таким чином, незважаючи на невизнання вини ОСОБА_1 , обставини вчинення правопорушення підтверджуються матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями, заявою, постановою, відеозаписом події.

Суддя, повно та всебічно дослідивши адміністративний матеріал, дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.184 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до ст. 34 КУпАП та обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до ст. 35 КУпАП, не встановлено.

У відповідності до ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

З урахуванням вищенаведеного, враховуючи дані про особу правопорушника, тяжкість вчиненого правопорушення та його наслідків, відсутність розуміння про необхідність проведення із сином роз`яснювальної роботи щодо прав та свобод інших людей, а також необхідності виховання сина в дусі поваги до інших людей, вважаю необхідним застосувати адміністративне стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу, тобто грошове стягнення.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 23, 33, 40, ч.1 ст.184, 221, 251, 268, 283-284, КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.184 КУпАП, та піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень (стягувач - Управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП).

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок на користь держави.

Роз`яснити правопорушнику, що згідно ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч.1 ст.307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання правопорушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. В порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу, згідно ч.2 ст.308 КУпАП з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, витрати на облік зазначених правопорушень; розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Строк пред`явлення постанови про накладення адміністративного стягнення до виконання протягом трьох місяців.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Полтави протягом 10 діб.

Повний текст постанови виготовлено 30.04.2025 року.

Суддя Троцька А.І.