КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Ковальська В.В., розглянувши за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 та захисника Ружицького О.М., у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 на постанову судді Деснянського районного суду міста Києва від 19 лютого 2025 року про визнання винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Деснянського районного суду міста Києва від 19 лютого 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1рік.

Згідно з постановою судді, 17 грудня 2024 року о 16 годині 45 хвилин, в м. Києві по вул. Р. Рейгана, 8, водій ОСОБА_1 керував транспортним ЗАЗ д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук, неприродна блідість шкіри обличчя, від проходження огляду на стан сп`янінні водій відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху та своїми діями скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 просить постанову судді Деснянського районного суду міста Києва від 19 лютого 2025 року скасувати та винести нову постанову, якою справу закрити на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що оскаржувана постанова судді є незаконною та підлягає до скасування, оскільки фактичні обставини справи, викладені в постанові, не відповідають дійсності.

ОСОБА_1 вказує на те, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні докази керування транспортним засобом, оскільки на відео з бодікамери поліцейського не зафіксований рух автомобіля, що на думку апелянта виключає склад ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначає, що на відео з нагрудних камер поліцейських 473506, 472391 зафіксовано як ОСОБА_1 перебував у власному автомобілі, припаркованому на узбіччі дороги, та жодних дій, спрямованих на керування автомобілем, не здійснював. Раптово підійшов поліцейський та почав вимагати документи, після надання документів в додатку Дія, поліцейський повідомив, що доставить його до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння. Пройти огляд на стан сп`яніння поліцейський пропонував, але ОСОБА_1 , відмовився, в силу упередженого ставлення. Тому апелянт вважає, що суд безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності.

Окрім того, протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені у ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і викликали сумніви у суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Висновок, викладений у постанові судді Деснянського районного суду м. Києва від 19 лютого 2025 року про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, при обставинах, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами: даними протоколу про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 № 198765 від 17 грудня 2024 року, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції з відміткою про відмову водія від проходження огляду на стан сп`яніння, відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Доводи апелянта щодо незаконності та необґрунтованості постанови судді Деснянського районного суду Київської області від 19 лютого 2025 року є безпідставними.

За змістом диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність також настає за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У даному випадку водій ОСОБА_1 відмовився від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, і таке порушення містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Проходження такого огляду регламентовано Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (надалі - Інструкція від 09.11.2015 року № 1452/735).

Як передбачено пунктами 6, 7 Розділу І Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

Аналіз вимог зазначених вище нормативно-правових актів та встановлених судом фактичних обставин справи, дозволяє зробити висновок про те, що водій транспортного засобу ОСОБА_1 , у разі виявлення у нього ознак наркотичного сп`яніння, за вимогою поліцейського, повинен був пройти огляд на стан такого сп`яніння у закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення, а оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду з надуманих підстав, поліцейський, у відповідності до вимог закону, обґрунтовано склав протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначив ознаки наркотичного сп`яніння та дії водія щодо ухилення від огляду.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом та про відсутність доказів керування автомобілем спростовуються наявним у справі відеозаписом з нагрудної катери поліцейського.

Відеозапис з нагрудної катери поліцейського дійсно не містить фіксації руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , проте зі змісту запису та інших доказів у справі убачається, що до початку спілкування з поліцейськими та фіксування подій на відеокамеру, ОСОБА_1 керував автомобілем.

Так, згідно з встановленими судом обставинами вчинення правопорушення мало місце на вул. Р. Рейгана, 8, в м. Києві та згідно з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського саме у цьому місці у зазначений у постанові час перебував ОСОБА_1 та автомобіль ЗАЗ д.н.з. НОМЕР_1 .

Також з відеозапису з нагрудної камери поліцейського убачається, що коли поліцейські підійшли до автомобіля, то ОСОБА_1 сидів за кермом, при цьому інших осіб, окрім ОСОБА_1 , довкола не було.

У розмові з поліцейськими ОСОБА_1 не заперечував того, що він керував автомобілем ЗАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , а навпаки - уточнював у поліцейського причину зупинки автомобіля під його керуванням.

Отже, відсутність на відеозапису з нагрудної камери поліцейського моменту зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 не може спростувати встановленого судом факту керування транспортним засобом.

При цьому доводи апелянта про те, що відеозапис з нагрудної камери поліцейського починається з моменту, коли поліцейський підходить до автомобіля, а не з моменту зупинки транспортного засобу, є неспроможними, позаяк зафіксована на відеозаписах інформація є достатньою для встановлення обставин справи, зокрема, щодо керування ОСОБА_1 автомобілем.

Окрім того, на відео з нагрудної камери поліцейського зафіксовано, як після відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння поліцейський роз`яснює ОСОБА_1 порядок складання протоколу про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду та його наслідки, на той відповідає: «Складайте протокол, я в курсі».

Отже, відеозаписом з нагрудної камери поліцейського підтверджуються обставини вчинення адміністративного правопорушення, викладені у постанові судді, відтак доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність доказів того, що він керував транспортним засобом, є безпідставними.

При розгляді справи щодо ОСОБА_1 суддею районного суду дотримано вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, зокрема, обставини справи з`ясовано всебічно, повно та об`єктивно, а постанова судді відповідає вимогам ст. ст. 283, 284 КУпАП.

За таких обставин суддя апеляційного суду не убачає підстав для скасування постанови судді Деснянського районного суду м. Київської від 19 лютого 2025 року щодо ОСОБА_1 .

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Деснянського районного суду міста Києва від 19 лютого 2025 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без змін, а апеляційну ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду В.В. Ковальська

Справа № 754/473/25

Провадження № 33/824/1871/2025

Головуючий у першій інстанції Скляренко У.В.

Доповідач Ковальська В.В.