Справа № 159/2133/25
Провадження № 3/159/1090/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року м. Ковель

Суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області Денисюк Т.В., з участю особи, відносно якої складений протокол ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли від Ковельського районного управління поліції ГУНП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), який є внутрішньо переміщеною особою, особою з інвалідністю ІІІ групи, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , має на утриманні двох неповнолітніх дітей,

за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 164 КУпАП,

у с т а н о в и в :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №433291 від 04.04.2025 ОСОБА_1 ставиться у провину порушення порядку провадження господарської діяльності, а саме, що він 03.04.2025 о 21.40 годині в м.Ковелі на вул.Винниченка надав систематичні оплачувані послуги таксі без державної ліцензії, яка передбачена п.24 ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності».

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за частиною першою статті 164 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні провину не визнав та пояснив, що є внутрішньо переміщеною особою, особою з інвалідністю ІІІ групи, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працевлаштований, оскільки має тяжке захворювання. Щоб хоч якось покращити своє скрутне матеріальне становище та отримати мінімальний дохід на прохання знайомого прийняв замовлення через застосунок «вайбер» на перевезення пасажирів, під час здійснення якого зазнав нападу. На цей час проходить лікування. Просив врахувати епізодичність події і не притягувати до відповідальності.

Заслухавши пояснення особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним провадження у справі закрити враховуючи таке.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (стаття 9 КУпАП).

Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення в обов`язковому порядку має бути з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують її відповідальність, тощо.

ОСОБА_1 ставиться у провину вчинення правопорушення за ч.1 ст.164 КУпАП, яке передбачає відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Об`єктом правопорушення за ч.1 ст.164 КУпАП є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у провадженні господарської діяльності без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до спеціального законодавства, що регулює процедуру обов`язкового отримання ліцензії, в даному випадку на перевезення пасажирів.

За приписами статей 3, 42 ГК України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність). Підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Стаття 14.1.36 Податкового кодексу України передбачає, що господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Також, варто зауважити, що незалежно від наявності/відсутності мети отримання прибутку, господарською діяльністю є виготовлення, реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг, що здійснюється самостійно (ініціативно) та систематично. Саме у разі здійснення такої (господарської) діяльності та реалізації господарської компетенції особи визнаються суб`єктами господарювання та підлягають державній реєстрації у встановленому законом порядку як юридична особа чи фізична особа підприємець (ст. 58 ГК України). За відсутності в діяльності особи щодо реалізації продукції ознак самостійності (ініціативності) та систематичності, а також господарської компетенції відсутні підстави для висновку про її господарський характер, а отже, і про обов`язок особи зареєструватись як суб`єкт господарювання.

Приймаючи до уваги правову природу поняття та його законодавче визначення господарської діяльності у розумінні статті 164 КУпАП, необхідно вважати будь-яку діяльність особи, спрямовану на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, яка носить регулярний характер.

У відповідності до законодавства України, діяльність означає систематичні дії особи, спрямовані на досягнення певного результату, які підпадають під дії цього закону, тобто вчинення 3 і більш разів.

Таким чином, істотною ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, є не тільки факт надання послуг за винагороду, але й їх систематичний характер, що і становить суть господарської діяльності.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 25 квітня 2003 року «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» передбачено, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначене особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Згідно ч.2 ст.19 ГК України, суб`єкти господарювання підлягають державній реєстрації відповідно до цього Кодексу та закону.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності та підпорядкування, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців.

Згідно з п.24 ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», ліцензуванню підлягають перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів внутрішнім водним, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.

Згідно п.п. 2, 3 ст.1 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», здобувач ліцензії - суб`єкт господарювання, який звернувся в установленому законодавством порядку до органу ліцензування із заявою про отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності або частини виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню; ліцензіат - суб`єкт господарювання, який має ліцензію.

Тобто ліцензія надається лише зареєстрованому у встановленому порядку суб`єкту підприємницької діяльності, а не фізичній особі, яка не здійснює підприємницьку діяльність.

Отже, у контексті даної справи ліцензуванню підлягає здійснення зареєстрованим суб`єктом господарської діяльності, спрямованої на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, яка носить регулярний характер і виражається у систематичних перевезеннях пасажирів автомобільним транспортом.

Суд з`ясовує усі обставини справи на підставі поданих доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

У протоколі серії ВАД №433291 від 04.04.2025 при викладі обставин вчинення правопорушення відображено лише факт перевезення людей, що мав місце 03.04.2025 о 21.40 годині, а не систематичну діяльність, яка має здійснюватися протягом певного періоду часу. Сам одиничний факт не утворює складу господарської діяльності, а отже правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Матеріали справи не містять жодних інших доказів, які б свідчили про самостійність, регулярність та тривалість діяльності, отримання від такої діяльності прибутку, тож фактично докази провадження ОСОБА_1 господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання та без ліцензії відсутні.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови доведеності юридичного складу адміністративного правопорушення належними і допустимими доказами.

Особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

У справі відсутні належним чином задокументовані окремі факти діяльності ОСОБА_1 , які б у своїй сукупності могли довести самостійний, ініціативний і систематичний (тривалий, а не одноразовий) характер господарської діяльності з метою отримання прибутку.

З урахуванням положень ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, суд не вправі самостійно відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист.

За відсутності доказів фактичних обставин правопорушення особа не може бути визнана винною у його вчиненні.

Ураховуючи наведене провадження в справі необхідно закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП,

На підставі викладеного та керуючись пунктом 1 частини першої статті 247, статтями 283, 284 КУпАП, суддя

у х в а л и в :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за частиною першою статті 164 КУпАП закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, або прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

СуддяТ. В. Денисюк