П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2025 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Шепетко І.О., за участю особи, яка приятгається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Дурдинця В.В., представника потерпілої особи Овсепян К.А.,розглянувши матеріали справи, які надійшли з Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , особу встановлено на підставі паспорта громадянина України серія НОМЕР_1 , виданий 24.04.1997, реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий, -

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

07.12.2024 близько 18 год. 00 хв. ОСОБА_1 перебуваючи в АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство по відношенню до своєї доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що виразилось у словесних образах, приниженнях штовханні, нанесенні ударів по руках, внаслідок чого міг завдати шкоди фізичному та психологічному здоров`ю. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

В судовому засіданні 06.02.2025 особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 надав пояснення, в яких зазначив, що 07.12.2024 він знаходився вдома за місцем його проживання разом із донькою. Вона знаходилась в себе в кімнаті. Він приготував їсти та кілька разів пропонував їй піти обідати, однак вона не реагувала. Пізніше вона один раз вийшла на кухню, заглянула в холодильник і пішла в кімнату. Потім прийшли працівники поліції разом із колишньою дружиною.

Вказав, що працівники поліції поспілкувались із ним та його дружиною, після чого був складений протокол та терміновий заборонний припис на 5 діб. Після чого він покинув квартиру, пішов у міськвідділ і написав заяву про вчинення неправомірних дій щодо нього.

Додав, що після розлучення дитина не бажає з ним спілкуватись. Зауважив, що не вживав алкогольні напої того дня. Також вказав, що ОСОБА_3 його єдина донька, ніколи руки на неї не піднімав, що донька викликала поліцію не чув.

В судовому засіданні 06.02.2025 також був допитаний у якості свідка інспектор Управління патрульної поліції в Закарпатській області ОСОБА_4 , який зазначив, що він отримав виклик про нанесення інших тілесних ушкоджень та вони приїхали за адресою, де їх очікувала мама. Хто саме викликав поліцію він не пам`ятає. Після приїзду він побачив, що дитина була налякана та почав з`ясовувати, що трапилось. Крім того, були розібрані міжкімнатні двері, які на момент приїзду поліцейських ОСОБА_1 намагався полагодити.

Зазначив, що дитина була стурбована, збентежена, емоційно схвильована. Вона йшла на контакт з поліцейськими, та зазначила, що побоюється за своє життя, стверджувала про постійні конфлікти.

Також вказав, що за наявності таких ситуацій він розділяє сторін і розмовляє з кожним окремо.

Стверджував, що батько різко і насторожено поводився, в нього були ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з рота, нечітка мова. Він сам повідомив поліцейського про те, що трохи випив. Після приходу поліцейських в квартиру не звертав на них уваги та продовжив лагодити двері.

Крім того, вказав, що в дитини на руці були виявлені почервоніння - сліди від рук, в ході опитування неповнолітньої, остання зазначила, що батько її сильно обматюкав, вдарив, у них була сварка.

В судовому засіданні 10.03.2025 був допитаний у якості свідка інспектор Управління патрульної поліції в Закарпатській області ОСОБА_5 , який зазначив, що при несенні служби він отримав виклик про нанесення тілесних ушкоджень. Після прибуття за викликом вони виявили перед будинком жінку, яка представилась матір`ю дитини та вони разом піднялись до квартири.

Вказав, що дитина розповіла про те, що в неї виник конфлікт з батьком, під час якого він почав штовхатися.

Зазначив, що після приїзду він виявив розбиті двері в кімнату, яку ОСОБА_1 намагався відремонтувати, в нього була кров на руці. ОСОБА_1 стверджував, що конфлікту з донькою не було, він приготував їжу та покликав дитину поїсти.

Надалі була проведена бесіда з мамою, яка сказала, що донька їй зателефонувала і повідомила про те, що її побив батько.

Після цього було вирішено розвести сторони по різних кімнатах та поліцейський поспілкувався з ОСОБА_1 , а колега розмовляв із дитиною.

Після отримання пояснень у дитини були виявлені відбитки пальців рук, на що вона підтвердила, що це зробив тато. Дитина була наляканою.

Зазначив, що вбачав у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, останній в присутності поліцейських не конфліктував, нормально з ними спілкувався.

В судовому засіданні 20.03.2025 в присутності психолога була опитана потерпіла, неповнолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка розповіла про обставини події. Зазначила, що не пам`ятає точно дату, але подія відбулась десь в кінці 2024 року. Того дня, ближче до вечора, тато був на кухні, щось готував, вказала, що тато був у нетверезому стані, коли неповнолітня схотіла поїсти, бо мама затримувалась на роботі, але залишила доньці поїсти, пішла на кухню, але тато накричав, не давав пройти, казав, що вона буде йому заважати. Після того, як тато вийшов з кухні, набрала їжу на тарілку і хотіла піти поїсти в кімнаті, бо не хотіла чути крики під час їжі, проте тато в коридорі її зупинив, почав хватати за руки та волосся, кричати, тарілка впала. Далі ОСОБА_2 пішла на кухню за молоком, за її словами, тато знову почав кричати, потягнув її за волосся та за руки, вона впала, при цьому вирвав клочок волосся, у неї були червоні руки, вона чула як щось розбилось. Після цього неповнолітня пішла в кімнату, викликала поліцію та зателефонувала мамі.

На уточнюючі запитання зазначила, що тато часто буває в нетверезому стані, тоді він кричить, хапає за руки, після чого іноді бувають навіть синяки, а коли прокидається нічого не пам`ятає. Випадки, коли тато кричав, хватав за руки та штовхав, відбувались не вперше.

В судовому засіданні, яке відбулось 30.04.2025 ОСОБА_1 зазначив, що не вчиняв домашнього насильства, свою доньку любить, свою вину не визнав.

В судовому засіданні представник особи, що притягається до адміністративної відповідальності адвокат Дурдинець В.В. щодо протоколу заперечив, зазначив, що дослідивши матеріали адміністративного правопорушення, допитавши свідків та неповнолітню потерпілу з приводу обставин справи та складання протоколу про адміністративне правопорушення, вважає, що справа підлягає до закриття в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статі 173-2 КУпАП.

Зазначив, що працівниками поліції не дотримано вимог Інструкції «Про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», а саме призупиняли запис відеореєстраторів.

Також зазначив, що об`єктивних доказів вини ОСОБА_1 суду не надано. У даному випадку негативна відповідь на питання про винність громадянина ОСОБА_1 виходить не з позитивно встановленої невинуватості останнього, а з доказового аспекту презумпції невинності: ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Представник потерпілої адвокат Овсепян К.А. зазначила, що матеріалами справи та показами потерпілої доведено факт вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства щодо своєї доньки.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (в редакції на дату вчинення правопорушення) визначає склад адміністративного правопорушення, яке полягає у вчиненні домашнього насильства, тобто умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до п. 3 ч. 1 статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до приписів статті першої вищевказаного Закону психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Під фізичним насильством розуміється форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, їх представників та свідків, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. Дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП кваліфіковані правильно.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 №069609 від 07.12.2024, згідно якого ОСОБА_1 07.12.2024 близько 18 год. 00 хв. перебуваючи в АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство по відношенню до своєї доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що виразилось у словесних образах, приниженнях штовханні, нанесенні ударів по руках, внаслідок чого міг завдати шкоди фізичному та психологічному здоров`ю. Під час складання працівником поліції протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 був присутній, отримав копію даного протоколу та надав пояснення, що додані до матеріалів справи. Протокол складено у відповідності до вимог ст.256 КУпАП, оформлено компетентним органом, в межах повноважень, наданих особі, яка його склала, в ньому чітко викладено суть правопорушення. Відтак, з урахуванням викладеного, суд приймає протокол про адміністративне правопорушення як належний і допустимий доказ;

- відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, відповідно до якого встановлено, що поліцейські прибули за викликом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В ході встановлення причини виклику, було виявлено дитину ОСОБА_2 та її батька ОСОБА_1 . З відеозапису вбачається, що при спілкуванні працівників поліції з дитиною, вона вказала, що батько її потягнув за волосся, кинув на підлогу та бив кулаками, матюкався на неї. Вказані обставини заперечувались ОСОБА_1 .

Після спілкування з сторонами, поліцейські відібрали пояснення від них та склали протокол за ч.1 ст.173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 ;

- поясненнями потерпілої, доданими до матеріалів протоколу та заслуханими в судовому засіданні, в яких вона підтвердила факти, викладені в протоколі;

- формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, відповідно до якої поліцейським поставлено відмітку «так» на питання чи кривдник погрожував вбити постраждалу особу або дітей, чи раніше кривдник душив постраждалу особу, або передавлював їй горло, або намагався це зробити, чи раніше кривдник застосовував фізичне насильство, яке спричинило тілесні ушкодження середнього або тяжкого ступеня, чи кривдник висловлював намір або намагався вчинити самогубство, чи кривдник залякував, переслідував постраждалу особу або дітей чи погрожував їм, чи поведінка кривдника вплинула на безпеку постраждалої особи та дітей, чи кривдник має алкогольну залежність або зловживає алкогольними напоями, чи раніше кривдник погрожував вбити, вбив домашню або іншу тварину або завдав їй навмисної шкоди, чи кривдник виганяв постраждалу особу або дітей з місця проживання, погрожував такими діями та на основі вказаного було оцінено рівень небезпеки як високий;

- копією термінового заборонного припису стосовно кривдника серія АА №277995 від 07.12.2024.

З огляду на викладене , суд, враховуючи положення ст. 33 КУпАП, приходить до висновку про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу (що діяв на момент вчинення правопорушення) в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. ()

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» - ставка судового збору, у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст. 173-2 КУпАП, ст. ст. 9, 27, 33, 40-1, 245, 283, 284, 287-291 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. (триста сорок гривень).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя І.О. Шепетко