Справа № 351/245/25
Номер провадження №3/351/150/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 квітня 2025 року м.Снятин

Суддя Снятинського районного суду Івано-Франківської області Калиновський М.М., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає в АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Із протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 15 лютого 2025 року біля 20:21 год. в місті Снятин по вул. Широка Коломийського району водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки "Volkswagen Passat" д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу "Драгер" та у медичному закладі водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Представник ОСОБА_1 , адвокат Петричка О.Є. подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності ОСОБА_1 , просив провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Перевіривши та дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до висновку, що провадження в справі слід закрити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи .

Згідно ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будьякі фактичні дані на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення в діяннях винної особи. Докази оцінюються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться щодо особи правопорушника і в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.

Із змісту ст. 130 ч.1 КУпАП слідує, що відповідальність за даною статтею настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Європейський суд неодноразово наголошував, що судочинство у національних судах повинно здійснюватись «згідно із законом».

У п. 44 рішення по справі «Володимир Поліщук та Світлана Поліщук проти України» від 30 вересня 2010 року Суд наголосив, що суди повинні забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

На переконання суду, лише чітке дотримання вказаної процедури, зокрема, проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного чи наркотичного сп"яніння з дотриманням положень ст. 266 КУпАП, свідчить про законні вимоги працівників поліції та обгрунтовані підстави проведення вказаного огляду.

З переглянутого відеозапису, який міститься на DVD-R диску, що доданий до матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_1 спілкується з працівниками поліції на території АЗС. При перевірці документів, поліцейським було запропоновано останньому пройти тест на стан визначення алкогольного сп`яніння, однак ОСОБА_1 відмовився, оскільки він не керував транспортним засобом.

Також, з долучених до матеріалів справи відеодоказів слідує, що на автомобільній дорозі рухається службовий поліцейський автомобіль, йому назустріч рухається інший автомобіль, номерні знаки якого неможливо ідентифікувати. В цей час, автомобіль поліцейських розвертається та заїжджає на АЗС де ходить ОСОБА_1 .

З іншого відео вбачається, що на територію АЗС заїхав автомобіль схожий на той, що розминувся з поліцейським автомобілем о 21:18 год. 15 .02.2025р., а у протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 керував автомобілем 15.02.2025р. о 20:21год.

Дослідивши надані відеодокази суд приходить до висновку, що факт керування автомобілем ОСОБА_1 за вказаних у протоколі обставинах та наданих доказах, з використанням стандарту доказування поза розумним сумнівом, встановити неможливо, а припущення не допускаються в покладення основу рішення. Не доведена винуватість у даному випадку дорівнює доведеній невинуватості, згідно з вимогами ст. 62 Конституції України.

Відповідно до практики ЄСПЛ, особливості процесуального розгляду справ про адміністративні правопорушення мають прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам "Кобець проти України" від 14.02.2008р., "Берктай проти Туреччини" від 08.02.2001р., "Лавенте проти Латвії" від 07.11.2002р. неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву", що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумцій.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягують до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Встановлені у судовому засіданні факти не дають суду підстав вважати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, оскільки факт керування ним автомобілем не підтверджений, а його заперечення щодо цього не спростовані.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, а тому, провадження по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП слід закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.247 п.1, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Снятинський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Михайло КАЛИНОВСЬКИЙ