Провадження № 3/127/2129/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" травня 2025 р.м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Романчук Р.В., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли з Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (Міжрегіональне управління), про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , працюючої на посаді керівника АТ "ОПЕРАТОР ГТС "ВІННИЦЯГАЗ" за адресою: вул. К. Широцького 24 в м. Вінниці, громадянки України, РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 163-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , будучи керівником АТ "ОПЕРАТОР ГТС "ВІННИЦЯГАЗ", 11.02.2025 о 17 год. 40 хв. несвоєчасно подала розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за IV квартал 2024 року (жовтень 2024 року). Граничний строк подання 10.02.2025, розрахунок № фактично подано 11.02.2025, чим порушено п.п. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49, п.п. "б" п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, що тягне за собою відповідальність передбачену ч. 1 ст. 163-4 КУпАП.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Бабійчук О.А. в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 вину визнає та щиро кається, зробила належні висновки та в подальшому порушень не допускатиме, просила її суворо не карати.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 163-4 КУпАП, з огляду на таке.

Відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 163-4 КУпАП настає за неутримання або неперерахування до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб при виплаті фізичній особі доходів, перерахування податку на доходи фізичних осіб за рахунок коштів підприємств, установ і організацій (крім випадків, коли таке перерахування дозволено законодавством), неповідомлення або несвоєчасне повідомлення державним податковим інспекціям за встановленою формою відомостей про доходи громадян.

Відповідно до п.п. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України, Податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Згідно п.п. "б" п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, та платники єдиного внеску зобов`язані подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового місяця, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, до контролюючого органу за основним місцем обліку. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку - фізичній особі податковим агентом, платником єдиного внеску протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності із зазначених питань не допускається.

Згідно ст. 252 КУпАП суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вина ОСОБА_1 доводиться протоколом про адміністративне правопорушення № 138/31-00-04-01-04-30 від 19.03.2025, копією акта про результати камеральної перевірки щодо несвоєчасного подання податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску № 693/Ж5/31-00-04-01-04-22/3338649 від 04.03.2025 та іншими матеріалами справи.

З урахуванням вказаного, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 163-4 КУпАП.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, суд враховує положення ст. ст. 23, 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідно до яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Разом з тим, відповідно до ст. 22 Кодексу України про адміністративні правопорушення, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують відповідальність, судом не встановлено.

Також суд враховує особу правопорушниці, ступінь її вини, майновий стан.

За наведених вище обставин, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 слід визнати винуватою у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та звільнити її від адміністративної відповідальності у зв`язку із малозначністю вчиненого нею адміністративного правопорушення і обмежитись усним зауваженням.

На думку суду, застосування усного зауваження буде достатнім для досягнення визначеної ст. 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення мети - виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

З положень ч. 2 ст. 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення слідує, що при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття справи, тому провадження у справі слід закрити.

Відповідно до ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, з особи, на яку накладено стягнення, стягується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки в даному випадку, особа, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, звільняється від адміністративної відповідальності у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, тому судовий збір не стягується.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 36, 40-1, 122-4, 124, 221, 276, 279, 280, 283-291 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винуватою ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку із малозначністю вчиненого нею адміністративного правопорушення і обмежитись усним зауваженням.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.

Скаргу на постанову може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Суддя