ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/213/25 Справа № 705/6861/24 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у І інстанції Годік Л. С. Доповідач в апеляційній інстанції Белах А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2025 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В., розглянувши апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 на постанову Уманського міськрайсуду Черкаської обл. від 14.02.2025 р., якою ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.

Умань Черкаської обл., не одружений, війсь-

ковослужбовець ЗСУ, проживає

АДРЕСА_1 ,

визнаний винним у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адмінстягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 рік, стягнуто судовий збір в розмірі 605,60 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови суду першої інстанції, 1.12.2024 р. в 00:15 год. в м. Умань по вул. Успенській, 3 водій ОСОБА_2 керував автомобілем Opel Insignia, р/номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння-різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу або у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адмінправопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, якій просить скасувати постанову суду та ухвалити нову постанову, якою закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що від проходження огляду не відмовлявся, поліцейським долучено до матеріалів справи лише те відео, яке було їм вигідно, відеозапис неповний, відеозапис не безперервний, відсутнє інше відео. В матеріалах справи відсутні докази чому протокол, акт огляду та направлення складені без його участі, зауважує що присутність особи під час складання протоколу є обов`язковою, КУпАП не передбачає можливості складання протоколу у відсутності особи, яка притягається до адмінвідповідальності. Звертає увагу суду на той факт, що протокол про адмінправопорушення складено без його присутності, копія йому не надавалася та незрозуміло яким чином встановлено його особу. Рапорт поліцейського, долучений до матеріалів справи не може слугувати однозначним доказом винуватості особи в скоєнні адмінправопорушення, оскільки поліцейський є зацікавленою особою.

Крім того, вважає, що розглянувши справу у його відсутність судом було порушено його право на захист, оскільки жодних повідомлень про виклик до суду він не отримував, судом не з`ясовано причин його неявки, а тому він був позбавлений можливості реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП. Вважає, що огляд було проведено поліцейськими з порушенням вимог ч. 5 ст. 266 КУпАП та є недійсним.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою закрити провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Також, ОСОБА_2 окремо подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження в якому зазначив, що жодних викликів до суду не отримував, на даний час перебуває в ЗСУ, тому за місцем реєстрації не проживає, про існування оскаржуваної постанови дізнався лише 3.03.2025 р. та 10.03.2025 р. подав апеляційну скаргу.

Крім того, ОСОБА_2 подав клопотання про розгляд його апеляційної скарги без його участі.

Вивчивши матеріали справи про адмінправопорушення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 285 КУпАП постанова по справі про адмінправопорушення оголошується негайно після розгляду справи, а копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Матеріали справи містять формальні дані про направлення ОСОБА_2 копії судового рішення 18.02.2025 р. (а. пр. 16), однак відомостей про отримання оскаржуваної постанови ОСОБА_2 в матеріалах відсутні. 3.03.2025 р. між ОСОБА_2 та захисником Цімохою Р.Р. укладено договір про надання правової допомоги, 10.03.2025 р. ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу до суду (а. пр. 23). Перебування ОСОБА_2 на службі в ЗСУ є важливою причиною пропуску строку на апеляційне оскарження, тому апеляційний суд вважає за необхідне визнати причину пропуску строку поважною та поновити строк апеляційного оскарження постанови суду.

Згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП, при розгляді справ про адмінправопорушення, передбачені ч. 1 ст. 44, ст. ст. 51, 146, 160, 1724 1729, 173, ч. 3 ст. 178, ст. ст. 185, 1851, 1857, 187 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адмінвідповідальності, є обов`язковою, цей перелік є вичерпним та ч. 1 ст. 130 КУпАП до нього не входить.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином шляхом направлення SMS-повідомлення на номер телефону зазначений в матеріалах справи. 24.03.2025 р. та 18.04.2025 р. ОСОБА_1 подав клопотання про розгляд апеляційної скарги без його участі, а тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу без його участі.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адмінправопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адмінправопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адмінправопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинене адмінправопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адмінвідповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адмінправопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адмінправопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адмінвідповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та іншими.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Апеляційний суд встановив, що вказані вимоги закону місцевим судом дотримано у повному обсязі і висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується зібраними у справі доказами. Висновки, які викладені в постанові суду відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події.

При винесенні постанови суддею було вжито заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження матеріалів справи.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції обґрунтовано встановив наявність в діях ОСОБА_2 складу адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується даними протоколу про адмінправопорушення серії ЕПР1 №186003 від 1.12.2024 р. (а. пр. 1); актом огляду на стан сп`яніння, згідно якого поліцейський встановив у водія ОСОБА_2 ознаки сп`яніння - різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей (а. пр. 2); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_3 (а. пр. 3); рапортом інспектора СРПП Уманського РВ ГУНП в Черкаській обл. Царенка А.В. (а. пр. 4); даними відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, також дослідженого апеляційним судом (а. пр. 5), в ході якого було встановлено факт відмови водія ОСОБА_2 проходити огляд на стан сп`яніння на місці зупинки або у закладі охорони здоров`я.

Фактичні обставини щодо вчинення ОСОБА_2 адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП судом першої інстанції встановлені вірно.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд дійшов висновку про правильність встановлення уповноваженою посадовою особою 1.12.2024 р. в 00:15 год. факту відмови водія ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки із застосуванням технічного засобу, так і в закладі охорони, що стало підставою для складання відносно нього протоколу про адмінправопорушення.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні ним адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки із застосуванням технічного засобу, так і в закладі охорони, повністю доведена зібраними та перевіреними по справі доказами, яким дана належна юридична оцінка та які узгоджуються між собою та у своєму взаємозв`язку і у своїй сукупності повністю доводять вину ОСОБА_2 .

Адміністративне стягнення судом накладено з дотриманням правил, передбачених ст. ст. 33, 34 та 35 КУпАП з урахуванням всіх обставин адміністративного провадження та особи правопорушника, є співрозмірним до вчиненого і справедливим.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що постанову суду необхідно скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, тобто за відсутністю події і складу адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального і процесуального права, без всебічного дослідження усіх доказів і без надання їм належної оцінки, то суд апеляційної інстанції вважає такі доводи безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення, оскільки з матеріалів провадження, зокрема з відеозапису з бодікамер поліцейських вбачається зафіксований факт відмови водія ОСОБА_2 від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, що становить склад адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду з приводу того, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доведена сукупністю доказів, оскільки вони є логічними, послідовними та узгоджуються з іншими матеріалами провадження.

Стосовно доводів апеляції про те, що в матеріалах провадження відсутні докази перебування ОСОБА_2 в стані сп`яніння, то апеляційний суд виходить з того, що відповідно до вимог ст. ст. 130 та 266 КУпАП працівникам поліції цілком достатньо встановити (побачити, почути) наявність у водія ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння (а вони вказані у протоколі про адмінправопорушення та відповідають тим, які перелічені в Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 9.11.2015 р. № 1452/735) та на цій підставі провести огляд водія на стан сп`яніння. Водій за наявності таких обставин зобов`язаний пройти огляд, цей обов`язок покладений на нього п. 2.5 ПДР України. Ніякі обставини чи причини не звільняють водія від проходження такого огляду, відмова від проходження огляду має наслідком адмінвідповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. За таких обставин докази перебування в стані сп`яніння для правильного розгляду справи не потрібні.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Безпідставними апеляційний суд вважає доводи апеляції про те, що працівники поліції допустили порушення порядку та інструкцій направлення водіїв транспортних засобів на огляд з метою виявлення стану сп`яніння. Доводи апеляції про наявність в матеріалах справи неповного відеозапису не є такими, що впливають на встановлення вини правопорушника, тому що обов`язок безперервного запису покладається на поліцейських відповідними нормативними актами тільки під час вчинення процесуальних дій. Закон не вимагає від уповноважених осіб долучення до матеріалів справи повного відеозапису, поліцейські мають право на власний розсуд визначати необхідний обсяг доказів достатній для розгляду справи в суді.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції двічі направляв ОСОБА_2 повістки про виклик до суду за місцем його проживання, яке було вказане ним та внесене до протоколу про адмінправопорушення. Проте ці повістки не були вручені йому, тому що, як вказує ОСОБА_2 в своїй апеляції, він не проживає за цією адресою бо проходить службу в ЗСУ, а тому суд першої інстанції мав право провести розгляд справи без його участі, яка згідно вимог ч. 2 ст. 268 КУпАП, не є обов`язковою, а тому апеляційний суд не вбачає порушення закону в цій частині.

Суд першої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, оскільки проходження такого огляду є обов`язком водія.

Європейський суд з прав людини зазначав, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» від 9.07.1997 р.). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» від 20.05.2010 р.).

Таким чином, з урахуванням наведеного апеляційний суд дійшов висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає, постанова суду є законною, обґрунтованою і скасуванню або зміні не підлягає.

Будь-які докази відсутності вини ОСОБА_2 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в матеріалах справи відсутні і правопорушником суду апеляційної інстанції не надані.

Інші доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, сприймаються судом як спроба уникнути відповідальності, оскільки безспірних та переконливих доказів, які б могли об`єктивно спростувати причетність ОСОБА_2 до вказаного правопорушення, суду не надано.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Уманського міськрайсуду Черкаської обл. від 14.02.2025 р.

Постанову Уманського міськрайсуду Черкаської обл. від 14.02.2025 р. відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Белах А.В.