Справа № 468/478/25
Провадження № 33/812/184/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 травня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць В.В.

із секретарем судового засідання Лівшенком О.С.,

за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Ядловського І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 03 квітня 2025 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік,

У С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 09 березня 2025 року серії ЕПР1№266377 09 березня 2025 року о 00:21 год. в м. Баштанка по вул. Театральній,1 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ Сенс, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням технічного приладу Drager - 6810, чим порушив вимоги п. 2.9 А Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 03 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Не погодившись із зазначеною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначав, що у протоколі невірно зазначено місце скоєння адміністративного правопорушення, адже місце де його було зупинено і оформлено факт керування в стані сп`яніння має адресу вул. Театральна, 1-А (територія автостанції), а на вул. Театральна,1 знаходиться приміщення Нової пошти. В протоколі невірно зазначено і час правопорушення, а саме зазначено керування транспортним засобом о 00:21, що є очевидно неправильним, так як о 00:21 було роздруковано чек приладу «Драгер», яким проводився огляд на стан сп`яніння. В протоколі: в графі про відеофіксацію міститься відмітка «НІ», разом з тим до матеріалів справи працівниками поліції долучено диск з відеозаписом; не зазначено нормативного акту, який ним порушено, невірно вказано суть правопорушення: не зазначено який показник алкоголю в крові мала особа, відносно якої складається протокол за ст. 130 КУпАП. До протоколу додано акт огляду на стан сп`яніння, який не може вважатися належним доказом, так як він не містить обов`язкових реквізитів, зокрема дати його складання, підпису виконавця. Також ОСОБА_1 стверджував, що йому не було роз`яснено його прав, передбачених ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Окрім цього зазначав, що суд мав би врахувати той факт, що в час з 8 на 9 березня 2025 року в м. Баштанка в районі кафе «Панорама» невідомою особою вчинено стрілянину з автоматичної зброї, що викликало паніку у відвідувачів закладу, де перебувала в той час його цивільна дружина ОСОБА_2 з подругою, які зателефонували йому та повідомили про автоматні постріли, паніку, страх за своє життя, просили допомоги, а саме евакуації із вказаного закладу, що власне і стало причиною того, що він поїхав їх забрати і був зупинений працівниками поліції. За такого, такі дії можна оцінити як крайню необхідність.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник адвокат Ядловський І.М. підтримали доводи і вимоги апеляційної скарги.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи, приходжу до таких висновків.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст 252 КУпАП).

Відповідно до п.п. "а" п.2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Положеннями частин 1-2 статті 266 КУпАП встановлено, що особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З оскаржуваної постанови вбачається, що обставини вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом першої інстанції встановлені правильно, такі висновки ґрунтуються на доказах, які досліджені під час судового розгляду.

Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні вказаного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 09 березня 2025 року серії №ЕПР1№266377 09 березня 2025 року о 00:21 год. в м. Баштанка по вул. Театральній,1 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ Сенс, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням технічного приладу Drager - 6810, чим порушив вимоги п. 2.9 А Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1).

Даний протокол підписаний ОСОБА_1 . Письмові пояснення він не надавав.

Згідно роздруківки тестування ОСОБА_1 на місці зупинки на алкоголь №1322 від 09 березня 2025 року за допомогою спеціального технічного засобу Alkotester Drager 6810 ARАM- 2259, результат становить 1,20 ‰ (проміле). Аналогічні дані щодо тестування ОСОБА_1 зазначені у Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів (а.с. 2).

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, також підтверджується відеозаписом, проведеним працівником поліції на боді-камеру, на якому зафіксовано проходження ОСОБА_1 за його згодою огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу Alkotester Drager 6810 ARАM- 2259 та його згода з результатами тестування (а.с. 5).

Зазначені докази в їх сукупності суд першої інстанції належним чином проаналізував та прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Посилання апеляційної скарги на невірне зазначення у протоколі місця вчинення правопорушення, оскільки фактично місцем вчинення правопорушення була територія автостанції за адресою: вул. Театральна. 1-А м. Баштанка, проте в протоколі зазначено: вул. Театральна,1 м. Баштанка, що є адресою «Нової пошти», - апеляційний суд відхиляє, оскільки такі доводи не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду справи. Крім того, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№266377 та відеозапису з боді-камери, жодних заперечень щодо зазначених відомостей про місце вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_3 не зазначав.

Щодо доводів апеляційної скарги про невірне зазначення у протоколі часу правопорушення з огляду на неможливість одночасного о 00:21 год. керування транспортним засобом та проходження тестування за допомогою приладу «Драгер», яким проводився огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння, то це не може бути підставою для визнання протоколу про адміністративне правопорушення недійсним та скасування оскаржуваної постанови суду, оскільки це логічно пояснюється технічними особливостями приладів (згідно відеозапису автомобіль під керуванням ОСОБА_3 був зупинений о 00:22, а проходження огляду за допомогою алкотестера відбувалось о 00:30).

Не заслуговують на увагу і посилання апеляційної скарги на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено про здійснення відеофіксації правопорушення, що, на думку апелянта, є підставою не враховувати доданий до протоколу відеозапис як доказ. Так, доданий до адміністративних матеріалів протоколу відеозапис події відповідає вимогам ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису. Обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Отже, надання поліцейським до суду доказів є виконанням покладеного на нього обов`язку і не свідчить про недопустимість таких доказів. До того ж, зі змісту доданих до протоколу відеофайлів вбачається, що одразу після зупинки автомобіля поліцейський повідомив ОСОБА_3 про здійснення відеофіксації згідно ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» (00:22:52).

Не ґрунтуються на матеріалах справи доводи апелянта на нероз`яснення йому його прав. Так, відеозаписом з боді-камери о 01:13:10-01:13:30 год. зафіксовано роз`яснення працівником поліції ОСОБА_3 його прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Встановлення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_3 здійснювався на підставі його огляду, проведеного поліцейським з використанням спеціального технічного засобу алкотестера Драгер, а не пояснень ОСОБА_3 , де він визнавав вживання ним алкоголю та керування після цього транспортним засобом.

Не можуть бути прийняті до уваги і доводи ОСОБА_3 , що в протоколі не вказано результати тестування на алкоголь, оскільки внесення таких відомостей до протоколу вимогами ст. 256 КУпАП не передбачено, суть правопорушення, яке було інкриміновано ОСОБА_3 , була викладена у відповідності до диспозиції частини 1 статті 130 КУпАП керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

З приводу доводів апелянта, що в протоколі не зазначено нормативного акту, який ним порушено, то викладене спростовується змістом протоколу серії ЕПР1№266377 від 09 березня 2025 року в якому, зазначено про порушення ОСОБА_3 пункту 2.9 ПДР України.

Відсутність в акті огляду на стан сп`яніння підпису поліцейського та дати його складання, не спростовує факт перебування ОСОБА_3 в стані алкогольного сп`яніння, підтвердженого іншими належними та допустимими доказами у справі, а саме: результатами тестування за допомогою алкотестера «Драгер». До того ж в Акті огляду зазначено прізвище посадової особи, який його складав, вказаний акт був підписаний ОСОБА_3 без зауважень, що підтверджується змістом акту та відеозаписом з боді-камери поліцейського.

Твердження ОСОБА_3 щодо того, що суд мав би врахувати, що він керував у стані крайньої необхідності у зв`язку з необхідністю забрати цивільну дружину разом із подругою із кафе, де невідомою особою вчинено стрілянину з автоматичної зброї, не заслуговують на увагу. Так, з відеозапису з боді-камери вбачається, що ОСОБА_3 на питання поліцейського: «Чому їхали?» на вищевказані обставини не посилався, а відповів: «Треба було завезти, так як завтра на сутки, працюю в ДСНС».

Також апеляційний суд враховує, що однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода.

Отже, наявні у справі докази не свідчать про вчинення ОСОБА_3 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у стані крайньої необхідності, а надані до суду першої інстанції лист Баштанського районного відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області про внесення до ЄРДР відомостей за фактом здійснення невідомою особою пострілів вночі з 08 на 09 березня 2025 року та пояснення допитаної судом першої інстанції в якості свідка ОСОБА_2 не підтверджують доводів апелянта про те, що скоєння ним правопорушення було пов`язане з необхідністю усунення небезпеки для здоров`я ОСОБА_2 і що ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами.

На переконання апеляційного суду наявні у справі про адміністративне правопорушення докази на підтвердження винуватості ОСОБА_3 є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Досліджені та перевірені судом обставини поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення та узгоджуються із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів.

З урахуванням наведеного, суд дійшов правильного висновку про наявність в діях водія ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, за обставин, встановлених судом першої інстанції і доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, немає підстав для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що просить апелянт.

За такого прийняте судом першої інстанції рішення є законним та обґрунтованим, а тому не підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 294 КУпАП суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 03 квітня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду В.В. Коломієць