Справа №639/8610/24
Провадження №3/639/137/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 травня 2025 року м.Харків

Суддя Новобаварського районного суду м.Харкова Макаров В.О.,розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові адміністративний матеріал, який надійшов із Управління патрульної поліції у м. Харкові Департаменту патрульної поліції, у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

16 грудня 2024 року о 02:45 год. за адресою: м. Харків, вул. Планова, 37 волій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volvo v60, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, порушена координація рухів). Пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 7510, результат 0,98 проміле, з результатом не згоден. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у лікаря-нарколога в КГП ХОР ОКНЛ відмовився, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України.

В ході судового розгляду засіданні захисник ОСОБА_2 адвокат Моісеєнко О.М. подавала клопотання, в яких просила суд: повернути матеріали справи до органу, який склав протокол про адміністративне правопорушення, для належного оформлення; закрити провадження у справі у зв`язку з не доведенням винуватості ОСОБА_1 ; не призначати адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

При цьому посилалась на те, що при складенні протоколу та оформленні матеріалів співробітники патрульної поліції допустили ряд порушень законодавства, а саме: відсутні підстави для зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 ; протокол складено не співробітниками ВСП, а співробітниками патрульної поліції, хоча ОСОБА_1 є військовослужбовцем; до протоколу не додано належних та допустимих доказів щодо назви та тривалості відеозапису, невідповідності місця зупинки за GPS-координатами, що відобразилися на відеозапису, а також координат знаходження газоаналізатора фактичному місцю зупинки; факт складення направлення на проходження огляду в медичному закладі о 02:59 год., в той час як фактично ОСОБА_1 відмовився від такого огляду вже після проходження огляду за допомогою газоаналізатора; складення протоколу у відсутності двох свідків; нероз`яснення ОСОБА_1 його прав та обов`язків,відсутність документів про повірку газоаналізатора, факт проходження огляду ОСОБА_1 7 разів, а також недоведення факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду.

Заслухавши пояснення адвоката Моісєнко О.М., дослідивши наявні матеріали справи про адміністративне правопорушення та докази, надані стороною захисту, та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суддя приходить до наступних висновків.

Згідно вимог ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України) передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.9А ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вимогами пункту 6 Розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі за текстом Інструкція) передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно пункту 7 Розділу І зазначеної Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами в їх сукупності, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 197495 від 16.12.2024 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого 16.12.2024 о 02:59 год. ОСОБА_1 направлявся для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння до КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер», однак від проходження медичного огляду він відмовився;

- відеозаписом з місця події від 16.12.2024 року, відповідно до якого 16.12.2024 о 02:43 (під час комендантської години) співробітники патрульної поліції зупиняють автомобіль Volvo v60, д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого знаходиться ОСОБА_1 . О 02:45 співробітник поліції пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру «Drager». Після чого співробітник поліції повідомляє, що відчуває запах алкоголю. У подальшому ОСОБА_1 неодноразово (7 разів) намагається пройти огляд (або робить вигляд, що намагається), оскільки обсягу повітря, який видихається, недостатньо для формування висновку. Лише у 03:11 год. ОСОБА_1 проходить огляд, результат якого 0,98 проміле. ОСОБА_1 не погоджується з результатом огляду, але не висловлює бажання після цього пройти огляд в закладі охорони здоров`я. При цьому аналіз подій, відображених на відеозапису, дає суду підстави вважати, що ОСОБА_1 всіляким чином намагався уникнути проходження огляду або ввести співробітників поліції в оману.

Суд враховує, що законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку огляд для визначення стану сп`яніння.

Матеріали справи не містять доказів про суттєві порушення поліцейськими законодавства при складанні протоколів про адміністративне правопорушення, які могли б призвести до визнання наявних у справі доказів неналежними та недопустимими; вимоги частини 2 статті 251, статей 256, 2652, 266, 268 КУпАП, Інструкції, Інструкції 2, поліцейськими дотримано.

Посилання захисту на наявність ряду порушень законодавства при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення суд сприймає критично з огляду на таке.

Доводи про відсутність причин для зупинки транспортного засобу не можуть бути взяті до уваги, оскільки автомобіль під керуванням ОСОБА_1 здійснює рух у комендантську годину, що дає співробітниками поліції відповідно до п. 7 ч. 1 Закону України «Про національну поліцію» зупинити транспортний засіб.

Що стосується посилання захисту на те, що оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а тому матеріали відносно нього повинні були складати співробітники Військової служби правопорядку, також сприймаються судом критично. Згідно з положеннями частини 1 статті 15 КУпАП, військовослужбовці несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. За порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах. З огляду на викладене, ОСОБА_1 перебував у площині адміністративного процесу саме як водій транспортного засобу, відповідно порядок його огляду регулюється положенням статті 266 КУпАП.

Відеозапис також містить дані про те, що співробітники поліції, фактично переконавшись у відсутності наміру ОСОБА_1 належним чином проходити огляд на стан сп`яніння на місці, повідомили йому про складення направлення на огляд до медичного закладу, після чого через деякий час він все ж пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, чим і обумовлюється факт складення такого направлення до фактичного моменту проходження огляду.

Суд зазначає, що зупинка автомобіля відбулася у нічний час у комендантську годину, під час якої пересування містом заборонене або обмежене, що надавало співробітникам поліції право не залучати свідків під час проходження огляду. Крім того, всі обставини були зафіксовані шляхом створення відеозапису з боді-камер співробітників патрульної поліції.

Інші зазначені захисником порушення, які були, на його думку, допущені при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення, не спростовують фактичні обставини справи, встановлені судом.

Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, відносні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд вважає можливим прийняти вказані докази.

Суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій ОСОБА_1 та визнання його винуватості.

Відтак підстави як для повернення матеріалів справи для належного оформлення, так і для закриття провадження у справі відсутні.

Відеозапис з боді-камер співробітників патрульної поліції, який міститься на компакт-диску, є належним та допустимим доказом, з підстав, наведених вище.

Таким чином, ОСОБА_1 було порушено п. 2.5 ПДР України, згідно якого водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому суд зазначає, що вказаним порушенням є факт відмови від проходження огляду у медичному закладі після проходження такого огляду на місці зупинки та незгоди особи з його результатами.

Враховуючи наведене, суд приходить до беззаперечного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП відмова особи, що керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Невизнання ОСОБА_1 своєї вини суд розцінює як бажання уникнути адміністративної відповідальності за вчинення даного правопорушення.

Згідно довідки інспектора ВАП УПП в Харківській області ДПП громадянин ОСОБА_1 згідно облікових даних ІПНП отримував посвідчення водія НОМЕР_2 від 15.03.2019.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самою особою, що притягується до адміністративної відповідальності, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП).

Враховуючи обставини, встановлені під час судового розгляду, характер вчиненого правопорушення, особу винного, вважаю за можливе накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, що буде необхідним і достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових правопорушень.

При цьому необхідно зазначити, що надані захистом дані про особу правопорушника, зокрема про його участь у бойових діях, нагородження, отримані поранення, як і той факт, що за даними Єдиного реєстру судових рішень ОСОБА_1 притягувався до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП (що він не оспорював під час спілкування зі співробітниками патрульної поліції), не можуть бути враховані як обставини, що пом`якшують або обтяжують його відповідальність, оскільки санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена єдина, безальтернативна санкція у виді штрафу з позбавленням особи права керування транспортними засобами.

Крім того, згідно ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 40-1, 130, 279, 280, 283, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень на користь держави (отримувач коштів ГУК Харківськ обл/Харківобл/21081300, код отримувача (код ЄДРПОУ) 37874947, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0020001, код класифікації доходів бюджету 21081300) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави (отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір в розмірі 605,60 гривень.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Документ, що підтверджує сплату штрафу, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого частиною першою статті 307 КУпАП, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення штрафу.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Строк пред`явлення постанови для виконання 3 місяці.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Новобаварський районний суд м. Харкова.

Суддя В.О.Макаров