ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1193/25 Справа № 205/3373/25 Суддя у 1-й інстанції - Скрипнгик К.О. Суддя у 2-й інстанції - Піскун О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та апеляційну скаргу представника потерпілого Хоміча Руслана Григоровича на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2025 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

за участю:

захисника Миргородського В. П.

представника потерпілого Хоміча Р. Г.

ВСТАНОВИВ:

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватою за ст. 173 КУпАП та на неї накладено стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 гривня.

Відповідно до постанови суду першої інстанції, 20 лютого 2025 року о 10.55 год, ОСОБА_1 , знаходячись в громадському місці, за адресою: м. Дніпро, вул. Данили Галицького, 31, вчинила дрібне хуліганство, а саме, штовхала ОСОБА_2 , чим порушила громадський порядок і спокій громадян.

В апеляційній скарзі представник потерпілого просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати постанову суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 та передати справу прокурору для перевірки фактів щодо вчинення нею відносно ОСОБА_2 кримінального правопорушення та внесення відомостей до ЄРДР.

В апеляційній скарзі зазначає, що ОСОБА_1 з хуліганських мотивів побила ОСОБА_2 та заподіяла останній тілесні ушкодження, у зв`язку з чим остання проходила стаціонарне лікування та продовжує лікуватись амбулаторно, тобто дії ОСОБА_1 містять ознаки кримінального правопорушення. Вказані обставини підтверджуються рапортом чергового працівника поліції, протоколом отримання усної заяви про кримінальне правопорушення та письмовими поясненнями ОСОБА_2 . Також вважає, що суд грубо порушив права потерпілої, оскільки розглянув справу без участі останньої та не врахував її заяву про відкладення розгляду справи для залучення адвоката.

В судовому засіданні представник потерпілої підтримав клопотання про поновлення строку та апеляційну скаргу та з підстав, викладених у них просив їх задовольнити.

Захисник заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити постанову суду без змін.

Потерпіла та особа, яка притягається до адміністративної відповідальності до суду не з`явились про час і дату судового засідання повідомлені належним чином, що відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду без її участі, але за участю її захисника.

Апеляційний суд вважає клопотання представника про поновлення строку апеляційного оскарження обґрунтованим і для забезпечення права ОСОБА_2 на апеляційне оскарження судового рішення, клопотання підлягає задоволенню.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вищенаведені вимоги закону суд першої інстанції виконав в повній мірі.

Доводи апеляційної скарги про те, що постанова суду незаконна, є безпідставними.

Висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП є законними та відповідають фактичним обставинам справи, підтверджується доказами дослідженими місцевим судом та не оскаржуються особою, яка притягнута до адміністративної відповідальності.

Доводи апеляційної скарги представника потерпілого, про скасування оскарженої постанови та передачі матеріалів прокурору або органу досудового розслідування, в порядку ст. 253 КУпАП, апеляційний суд вважає безпідставними з огляду на наступне.

В матеріалах справи є протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 20.02.2025 в якому викладені обставини даної справи. Заявником є потерпіла у цій справі ОСОБА_2 (а.с. 7). Відомості про внесення відомостей до ЄРДР у справі відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК, заявник була наділена правом оскаржити бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, проте остання ним не скористалась.

Стосовно ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 Кримінального кодексу України, то апеляційний суд вважає їх безпідставними з огляду на таке.

Безпосереднім об`єктом кримінально-правової охорони за статтею 296 КК є громадський порядок, тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також моральних-етичних засад, звичаїв, традицій та інших позаюридичних чинників і полягає в дотриманні усталених правил співжиття.

Кримінально каране хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на ці правоохоронювані цінності, що супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Таке посягання, як правило, здійснюється у людних або громадських місцях, зазвичай з ініціативи правопорушника, супроводжується нецензурною лайкою та/або фізичним насильством, пошкодженням майна і призводить до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

За зовнішніми ознаками хуліганство певним чином схоже на ряд інших злочинів, зокрема на ті з них, що посягають на здоров`я, честь і гідність людини, її майно. Критеріями розмежування цих діянь є насамперед об`єкт посягання, що визначає правову природу та суспільну небезпечність кожного з них, і мотив як ознака суб`єктивної сторони злочину.

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Проявами особливої зухвалості під час цих дій є нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством, знищення або пошкодження майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації або громадського транспорту тощо. Винятковим цинізмом у контексті статті 296 КК визнаються дії, що демонструють брутальну зневагу до загальноприйнятих норм моралі, зокрема прояви безсоромності чи грубої непристойності, публічне оголення, знущання з хворих, дітей, людей похилого віку, осіб, що знаходяться у безпорадному стані.

Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи.

Хоч хуліганські дії нерідко супроводжуються фізичним насильством і заподіянням тілесних ушкоджень, головною їх рушійною силою є бажання не завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Означені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства. Протиправні діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу і зазвичай спрямовані на випадкові об`єкти. Якщо хуліганству передує конфлікт винного з потерпілим (потерпілими), такий конфлікт провокується самим винним як зухвалий виклик соціальному оточенню, і реакція інших на провокуючі дії, в тому числі спроба їх припинити, стають приводом для подальшого насильства.

З урахуванням зазначеного дії, що супроводжувалися погрозами вбивства, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, обумовлені особистими неприязними стосунками, підлягають кваліфікації за статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Таким чином, для юридичної оцінки діяння за статтею 296 КК обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства.

За відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства.

Зміст і спрямованість протиправного діяння, що має істотне значення для його правової оцінки, в кожному конкретному випадку визначається виходячи з часу, місця, обстановки й інших обставин його вчинення, характеру дій винного, а також поведінки потерпілого і стосунків, що склалися між ними.

Відповідно до фактичних обставин цієї справи, встановлених на підставі безпосередньо сприйнятих судом першої інстанції доказів ознак кримінального хуліганства не встановлено, у зв`язку з чим апеляційна скарга представника потерпілого задоволенню не підлягає.

Стосовно доводів представника потерпілого про наявність ознак в діях ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 Кримінального кодексу України (далі - КК), то суд апеляційної інстанції зауважує, що фактичні обставини (фабула правопорушення) викладені в протоколі та встановлені судом першої інстанції, викладені таким чином: ОСОБА_1 , знаходячись в громадському місці, за адресою: м. Дніпро, вул. Данили Галицького, 31, вчинила дрібне хуліганство, а саме, штовхала ОСОБА_2 , чим порушила громадський порядок і спокій громадян, що не перешкоджає зверненню потерпілої із заявою про вчинення кримінального правопорушення проти здоров`я, а саме за ст. 125, 126 КК, після проходження повного лікування, збору медичних документів, проходження судово-медичного дослідження та отримання відповідного акту. Враховуючи, що фабула протоколу викладена за правопорушення у сфері громадського порядку і ОСОБА_1 притягнута до відповідальності за це правопорушення, то звернення із заявою про кримінальне правопорушення проти здоров`я не буде порушенням принципу заборони подвійного притягнення до відповідальності («non bis in idem»).

При розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог статей 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Стосовно доводів про порушення права потерпілої на участь в судовому засіданні, то такий недолік судового розгляду був компенсований апеляційним судом, шляхом надання можливості особистої участі в суді апеляційної інстанції та реалізації своїх процесуальних прав.

Порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції доходить висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови місцевого суду без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника потерпілого Хоміча Руслана Григоровича про поновлення строку апеляційного оскарження задовольнити та поновити строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу представника потерпілого Хоміча Руслана Григоровича залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2025 року стосовно ОСОБА_1 за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. П. Піскун