справа № 361/3882/25
провадження № 3/361/1317/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.05.2025 м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Сіренко Н.С., розглянувши адміністративну справу, що надійшла від Броварського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, являється особою з інвалідністю ІІІ групи, до адміністративної відповідальності не притягувався,

за ч. 1 ст. 51 КУпАП -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 741015 від 06.04.2025 гр. ОСОБА_1 30.03.2025 о 09.30 годині в м. Бровари по вул. Київська, 170, з магазину таємно викрав Ікри 100 гр. лососева зерниста горбуші з/б шт. 2, вартість однієї без ПДВ 321,76 грн., вартість другої 254,32 грн. та палку ковбаси Добров Сервелат 1 шт. вартістю 158,72 грн. без ПДВ, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 51 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, зазначив, що крадіжки з магазину не вчиняв.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до висновку, що в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 51 КУпАП.

Відповідно до ст. 245 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

У пункті 110 рішення Європейського суду з прав людини «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» (VastbergataxiAktiebolagandVulic v. Sweden № 36985/97) Суд визначив, що "…адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень".

При цьому за змістом ст. 252 КУпАП, суддя має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Протокол про адміністративне правопорушення є актом обвинувачення і повинен містити конкретне обвинувачення, виходячи з поняття адміністративного правопорушення, відповідно до вимог КУпАП, при цьому суд не має права брати на себе функцію обвинувачення та у будь-який спосіб конкретизувати зміст обвинувачення, вказаного у протоколі, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу, що слідує з загальних засад судочинства, закріплених у ст. 129 Конституції України.

Водночас, в протоколі не вказано, у кого саме було викрадено товар, потерпілий в протоколі не вказаний, правопорушенням матеріальну шкоду не заподіяно. Отже, суть зазначеного в протоколі обвинувачення не конкретизована та не відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 51 КУпАП.

Із матеріалів справи про адміністративні правопорушення вбачається, що на підтвердження зазначених в протоколі обставин, долучені наступні документи:

- протокол про адміністративне правопорушення серія серії ВАВ № 741015 від 06.04.2025 про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 51 КУпАП;

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 06.04.2025 від охоронця магазину АТБ ОСОБА_2 про те, що по камері відео нагляду було виявлено факт крадіжки товару невідомим чоловіком 30.03.2025 на суму 893,50 грн., 06.04.2025 в залі магазину АТБ було затримано особу, яка скоїла крадіжку ОСОБА_1 , та викликано поліцію;

- пояснення від 06.04.2024 від охоронця магазину АТБ ОСОБА_2 про те, що 06.04.2025 в магазин АТБ зайшов чоловік, який скоїв крадіжку 30.03.2025, а саме дві банки ікри по 450,00 грн., палка ковбаси 200 грн. на загальну суму без ПДВ 893,50 грн.;

- копія паспорта ОСОБА_1 ;

- таблиця з найменуванням та ціною трьох позицій товару на загальну суму 893,50 грн.

Будь-яких інших доказів на скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 51 КУпАП до матеріалів справи не додається, свідки даних подій відсутні, відеозапис до матеріалів справи не додається, а зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, в протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та в письмових поясненнях охоронця ОСОБА_2 суми різняться між собою.

Це в свою чергу свідчить про те, органом, яким було складено протоколи про адміністративне правопорушення не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У пункті 110 рішення Європейського суду з прав людини «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» (VastbergataxiAktiebolagandVulic v. Sweden № 36985/97) Суд визначив, що "…адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень".

Відповідно до норм КУпАП, справа розглядається в межах адміністративного обвинувачення, що міститься в протоколі про адміністративне правопорушення і встановлення інших обставин, які знаходяться за межами обвинувачення та погіршують становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є неприпустимим, оскільки порушує право на захист від конкретного обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово наголошував на тому, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Недоведені подія та вина особи, прирівнюється до доведеної невинуватості цієї особи.

За вказаних вище обставин, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 51 КУпАП є недоведеним, а, відповідно, коли вина особи не була доведена належними доказами, поза розумним сумнівом, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 247, 279, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 51 КУпАП, щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом 10 діб з моменту її винесення.

Суддя Н. С. Сіренко