Справа № 442/135/25 Головуючий у 1 інстанції: Хомик А. П.
Провадження № 33/811/606/25 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 його представника адвоката Грачова Дмитра Юрійовича, розглянувши апеляційну скаргу адвоката Грачова Д.Ю. на постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 квітня 2025 року,

встановив:

постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, та позбавити права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн. в дохід спеціального фонду Державного бюджету.

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 30.12.2024 року о 20 год. 50 хв. в с. Михайлевичі на вул. Дрогобицькій, 1, керував т/з «FORD Mondeo», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: порушення мови, порушення координації рухів, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху за що відповідальність передбачена за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із оскаржуваною постановою представник ОСОБА_1 адвокат Грачов Д.Ю. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 квітня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою, висновки суду першої інстанції не відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, а розгляд відбувся без всебічного вивчення усіх матеріалів.

Вважає, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що саме ОСОБА_1 був водієм транспортного засобу «FORD Mondeo», д.н.з. НОМЕР_1 , а автомобіль знаходиться на узбічні у нерухомому стані.

Стверджує, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги покази свідка ОСОБА_2 (брата ОСОБА_1 ), який є власником транспортного засобу і пояснив, що він був водієм, автомобіль злетів у кювет внаслідок технічної несправності, він відлучився з місця події, бо пішов у село шукати інший транспортний засіб, щоб витягнути з кювета свій автомобіль.

Відтак вважає, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника адвоката Грачова Д.Ю., які повністю підтримали апеляційну скаргу з мотивів у ній наведених, дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що відповідає фактичним обставинам справи.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність не тільки за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного сп`яніння, але й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан сп`яніння.

Пунктом 2.5 ПДР покладено на водіїв обов`язок на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Відтак, відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі формує собою склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що суддя першої інстанції, на підставі досліджених доказів, прийшов до обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 від проходження, відповідно до встановленого законом порядку, огляду на стан сп`яніння відмовився.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про незаконність постанови судді, оскільки викладений у судовому рішенні висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення підтверджується сукупністю доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 209072 від 30.12.2024; відеозаписом, долученим до матеріалів справи; поясненнями свідка ОСОБА_3 , які містяться у матеріалах справи.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд першої інстанції обґрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Доводи апелянта про те, що він не керував транспортним засобом апеляційний суд розцінює, як форму захисту з метою уникнення від адміністративної відповідальності, оскільки такі спростовуються наявним у матеріалах справи та оглянутим апеляційним судом відеозаписом на якому зафіксовано, що ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги, про те що, ОСОБА_1 не керував транспортним засобом «FORD Mondeo», д.н.з. НОМЕР_1 , та про те, що в матеріалах справи немає доказів на підтвердження факту керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , апеляційний суд не бере до уваги, вважає необгрунтованими та безпідставними, з огляду на те, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом 30 грудня 2024 року о 20 год. 50 хв. зафіксований протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №209072, та підтверджений письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 .

Крім того із оглянутого апеляційним судом відеозапису події, вбачається, що на запитання працівників поліції до ОСОБА_1 : «Ви водій? Як ви злетіли з дороги?», ОСОБА_1 відповів: «я не знаю», а надалі на 21:19 год. відеозапису каже: «тому, що я пробував виїхати». Отже, ОСОБА_1 двічі підтвердив, що водієм транспортного засобу за обставин, викладених у протоколі, був саме він.

Інші доводи апеляційної скарги в цілому повторюють пояснення аналогічні тим, що викладені у заяві про закриття провадження у справі, захисника Грачова Д.Ю., які були предметом дослідження суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку, з якою апеляційний суд погоджується.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо наявності у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та його винуватості, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

апеляційну скаргу представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Грачова Дмитра Юрійовича залишити без задоволення.

Постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 квітня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.МАЛІНОВСЬКА - МИКИЧ