Справа № 3/714/291/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" травня 2025 р. м. Герца

Суддя Герцаївського районного суду Чернівецької області Козловська Л.Д., розглянувши матеріали адміністративної справи які надійшли з НОМЕР_1 прикордонного загону відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

мешканки

АДРЕСА_1 , не працючої,

за ч.1 ст.204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 08.04.2025 о 14 год. 20 хв. В міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Дяківці», який розташований на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 », на території Герцаївської ОТГ Чернівецького району Чернівецької області на в`їзд в Україну була виявлена п/н «Перевірка документів» гр.України ОСОБА_1 , яка здійснила спробу незаконного перетину ДКУ, а саме: на паспортний контроль надала паспорт громадянки Португалії для виїзду за кордон на і`мя STRHENKU NATALIIA № НОМЕР_2 від 10.03.2025 року. Під час додаткового вивчення обставин щодо наявності законних підстав для перетину ДКУ було встановлено, що ОСОБА_1 . є гр.України, що підтверджується паспортом гр.України для виїзду за кордон № НОМЕР_3 виданий 02.03.2018 року орган, що видав 7314. ОСОБА_1 порушила вимоги ч.1 ст.23 Закону України «Про громадянство України», п.2 Правил перетинання Державного кордону України, затверджено Постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.08.1998 року, ст.ст.2, 3 Закону України «Про порядок виїзду та в`їзду в Україну», тобто вчинила правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.204-1 КУпАП.

Такі дії ОСОБА_1 отримали правову кваліфікацію за ч.1 ст.204-1 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася. Втім в матеріалах справи міститься заява останньої згідно якої просила розглянути справу у її відсутності. Вину у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення визнає повністю. Однак до суду надійшла письмова заява про те, що вона вину не визнає та просить провадження по справі закрити.

Дослідивши письмові докази, слід зазначити про наступне.

Відповідно до вимог ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа), відповідно до вимог ст.ст.278, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті, в т.ч. чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст.204-1 КУпАП настає у разі перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів.

Отже, за диспозицією даної статті відповідальність може настати виключно за вчинення умисних дій, спрямованих на незаконне перетинання державного кордону України.

Тому, при визначенні складу цього адміністративного правопорушення є необхідним визначення чи перетнула особа або вчинила спробу перетнути державний кордон України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади. Тобто, слід встановити й об`єктивну сторону даного правопорушення, як обов`язковий елемент складу правопорушення.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 001942Е від 08 квітня 2025 року, ОСОБА_1 перебуваючи у міжнародному пункті пропуску «Дяківці», що в с.Дяківці Чернівецького району Чернівецької області, на в`їзд в Україну, здійснила спробу незаконного перетину державного кордону без відповідних документів, а саме, як підставу для перетину кордону надала паспорт на і`мя громадянки Португалії для виїзду за кордон на STRHENKU NATALIIA № НОМЕР_2 від 10.03.2025 року.

Відповідно до Європейської Конвенції «Про громадянство» від 06.11.1997 року, яка ратифікована Україною згідно Закону № 163-V від 20.09.2006 року, відповідно до якої Україна зобов`язалась гарантувати права громадян із множинним громадянством.

Зокрема, згідно ст.17 Конвенції, громадяни держави-учасниці, які мають інше громадянство, мають на території держави-учасниці, в якій вони проживають, ті самі права та обов`язки, як і інші громадяни держави-учасниці.

За приписами ч.3 ст.6 Закону України «Про прикордонний контроль» від 05.11.2009 року, пропуск осіб через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України за дійсними паспортними документами, а у передбачених законодавством України випадках також за іншими документами.

Такі ж вимоги встановлені ст.12 Закону України «Про державний кордон України», згідно якої пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами ДСПУ за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.

Відповідно до п.п.12, 14 ч.1 ст.1 Закону України «Про прикордонний контроль» паспортний документ - це виданий уповноваженими державними органами України чи іншої держави або статутними організаціями ООН документ, що підтверджує громадянство, посвідчує особу пред`явника, дає право на в`їзд або виїзд з держави і визнаний Україною.

Здійснюючи перевірку паспортного та інших документів фізичних осіб, які перетинають державний кордон, уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України вчиняють такі дії з метою встановлення дійсності документів та їх належності відповідній особі.

Наявні у справі докази свідчать, що ОСОБА_1 є громадянкою України. Також остання являється громадянкою Потругалії, відносно якої виданий паспорт громадянки Португалії для виїзду за кордон на і`мя № НОМЕР_4 виданий 10.03.2025 року.

Із матеріалів справи вбачається і це не спростовано доказами, що при перетині кордону України 08 квітня 2025 року ОСОБА_1 пред`явила дійсний, належний їй паспорт громадянки Португалії на і`мя № НОМЕР_4 виданий 10.03.2025 року.

Такий документ підтверджує її громадянство та посвідчує особу, виданий уповноваженим органом держави Португалія, містить усі необхідні реквізити, дає право на в`їзд або виїзд з держави, що відповідає і вимогам Європейської Конвенції «Про громадянство».

Законодавством України наразі не передбачено відповідальності за множинне громадянство.

За викладених обставин суд вважає, що дії ОСОБА_1 не суперечать вимогам ст.12 Закону України «Про державний кордон України», ст.6 Закону України «Про прикордонний контроль» від 05.11.2009 року, оскільки вона перетнула кордон за дійсним паспортним документом.

Такий висновок узгоджується із положеннями, які встановлені Європейською Конвенцією «Про громадянство»

Слід також зазначити, що до протоколу про адміністративне правопорушення не надано доказів того, що ОСОБА_1 , подаючи при перетині кордону України на паспортний контроль дійсний паспорт громадянки Португалії, діяла з прямим умислом на перетинання кордону у незаконний спосіб, без відповідних документів.

Частиною 1 ст.7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини тлумачиться на користь особи, яка притягається до відповідальності.

Приймаючи до уваги, що судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях, а доказів, які би поза розумним сумнівом доводили те, що ОСОБА_1 дійсно мала умисел на перетинання державного кордону України до Республіки Італії без відповідних документів судом не здобуто, що у свою чергу виключає її вину, як обов`язкову ознаку суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, то провадження по даній адміністративній справі відносно останньої підлягає закриттю, через відсутність у її діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ч.1 ст.204-1, ст.ст.283, 284 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по адміністративній справі ОСОБА_1 за ч.1 ст.204-1 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду через Герцаївський районний суд шляхом подачі в 10-и денний строк з дня її винесення апеляційної скарги.

Суддя: