Справа № 458/201/25 Головуючий у 1 інстанції: Кшик О. І.
Провадження № 33/811/621/25 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2025 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Лемехи Романа Ігоровича, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Турківського районного суду м. Львова від 04 квітня 2025 року,

встановив:

постановою Турківського районного суду м. Львова від 04 квітня 2025 року, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Відповідно до постанови, 09.02.2025 о 22.07 год в с. Верхнє Висоцьке, вул. Лесі Українки, 1, Самбірського району Львівської області ОСОБА_1 керував транспортним засобом "Volkswagen Passat" номерний знак НОМЕР_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу - газоаналізатора "Drager Alcotest 6820", результат 0,31 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 а) Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись із оскаржуваною постановою адвокат Лемеха Р.І. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Турківського районного суду м. Львова від 04 квітня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КупАП та закрити провадження за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою, такою, що підлягає скасуванню.

Наголошує, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували у діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП.

Стверджує, що у порушення вимог ст.3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння бо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р. № 1452/735 (далі Інструкція), не названо жодних ознак алкогольного сп`яніння, а зразу запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Звертає увагу, що чітко причини зупинки інспектор сформулювати не міг, зазначивши лише, що ОСОБА_3 «виляв рулем», тобто перетнув суцільну смугу дорожньої розмітки, що на даному відрізку дороги є нормальним маневром, оскільки дорога є вузькою з багатьма поворотами. Крім того на відео вбачається, що аналогічні маневри здійснював і екіпаж патрульної поліції, коли їхав за автомобілем ОСОБА_3 .

Посилається на те, що результат проходження тесту є наслідком вживання заспокійливого спиртовмісного засобу валеріани, які не заборонені до вживання під час керування транспортними засобами, та здатні підняти рівень алкоголю до 0,07 проміле. Відхилення від визначеної законом норми алкоголю у видихуваному повітрі у цьому випадку, є незначне і із врахуванням допустимої похибки відповідно до «Віденської конвенції про дорожній рух» від 08 листопада 1968 року та технічних характеристик приладу Драгер не є безумовним доказом наявності у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, що ставиться йому у вину.

Звертає увагу, що у порушення норм закону письмове направлення на огляд у матеріалах справи відсутнє, відеозапис не є безперервним, права не роз`яснено належним чином.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Лемехи Р.І. про задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.245 КУпАП під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом. Вимогами ст.ст. 278, 280 КУпАП встановлено, що при підготовці до розгляду справи суд вирішує, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи, а при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено правопорушення та чи винна особа в його вчиненні.

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що зазначених вимог закону суд першої інстанції, вирішуючи питання про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КупАП не дотримався.

Як на доказ винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КупАП суд першої інстанції послався на: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 242838 від 09.02.2025 року; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використання спеціальних технічних засобів 09.02.2025; копію свідоцтва про повірку газоаналізатора "Drager Alcotest 6820"; відомості з ІІПС "Армор" щодо ОСОБА_1 ; довідку про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія серії НОМЕР_3 ; копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 09.02.2025 серії ЕНА № 4042240 щодо ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 122 КУпАП; відеозапис події.

Вказані докази апеляційний суд не може визнати належними, допустимими, достовірними та такими, які узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», і які свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, виходячи із наступного.

За змістом п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина 1 ст.130 КУпАП встановлює відповідальність особи за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 5 ст.266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Так, з долучених до матеріалів справи відеозаписів події вбачається, що водій ОСОБА_5 був зупинений працівниками патрульної поліції, які рухалися слідом за автомобілем ОСОБА_5 на службовому автомобілі. Причиною зупинки поліцейськими автомобіля під керуванням ОСОБА_5 був перетин суцільної лінії дорожнього полотна.

Працівники патрульної поліції зупинивши автомобіль під керуванням ОСОБА_5 одразу висловив підозру про керування ОСОБА_5 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, зокрема спитавши «пане водій, спиртні напої вживали?» Однак працівниками поліції не з`ясовано ознак алкогольного сп`яніння, не озвучено такі ознаки ОСОБА_5 , а лише раптово і у категоричній формі висловлено припущення про його перебування у стані алкогольного сп`яніння.

Так, відповідно до вимог п.3 Розділу I «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння бо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р. № 1452/735 ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

При апеляційному розгляді встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 242838 від 09.02.2025 року ознаки алкогольного сп`яніння не вказані, а у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння зазначено, що огляд проведений у зв`язку із виявленими ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота та порушення координації рухів.

Апеляційний суд ставить під обґрунтований сумнів наведені ознаки алкогольного сп`яніння, оскільки стан алкогольного сп`яніння повністю заперечується у ОСОБА_1 за обставин, наведених у протоколі апелянтом, та із оглянутого апеляційним судом відеозаписом події вбачається, що ОСОБА_1 під час спілкування з поліцейськими, поводив себе адекватно, чітко відповідав на їх запитання, висловлював свої заперечення, його поведінка цілком відповідала обстановці, неодноразово наголошував, що він не вживав алкоголю.

Крім цього, згідно вимог КУпАП працівники поліції зобов`язані були роз`яснити ОСОБА_1 порядок та спосіб здійснення огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому числі подальший порядок дій після проходження огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних приладів (висловити згоду, в разі висловлення незгоди прослідувати до медичного закладу для повторного проведення огляду).

Як вбачається з долучених відеозаписів працівники поліції в безальтернативній формі після огляду ОСОБА_1 з використанням приладу Драгер одразу повідомили останнього, що на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, при цьому жодним чином не роз`яснили прав ОСОБА_1 згідно ст.266 КУпАП про можливість проходження повторного огляду в медичному закладі для усунення будь-яких сумнівів перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Так, працівники поліції чітко не роз`яснили ОСОБА_1 порядку проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та наслідків відмови від проходження такого огляду. Зокрема, працівниками поліції не з`ясовано ознак алкогольного сп`яніння, а лише висловлено припущення, що і вбачається із відеозапису події.

Більше того, в матеріалах справи відсутнє направлення ОСОБА_1 до медичного закладу, яке б могло категорично свідчити про відмову останнього від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі та роз`яснення працівниками законодавчо встановленої процедури здійснення огляду особи на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 8 «Водії», Віденської конвенції про дорожній рух від 08 листопада 1968 року, яка була ратифікована президією ВР УРСР, із внесеними до неї доповненнями Європейською угодою від 01 травня 1971 року, визначено, що у національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, що стосуються керування транспортними засобами під дією алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю у крові, а у відповідних випадках повітрі, що видихається, перевищення якого є несумісним із керуванням транспортним засобом.

Згідно результатів огляду на стан сп`яніння з допомогою приладу Драгер 7510 в організмі останнього було виявлено алкоголь 0.31 проміле (а.с.2).

Відповідно до технічних характеристик приладу Drager Alcotest 7510 границі допустимої похибки в робочих умовах для масової концентрації алкоголю у видихуваному повітрі: абсолютна похибка +/- 0.02 проміле у діапазоні від 0 до 0.4 проміле, відносна похибка: +/- 5% - у діапазоні понад 0.4 проміле; для масової концентрації алкоголю в крові: абсолютна похибка: +/- 0.04 проміле у діапазоні від 0 до 0.8 проміле; відносна похибка: +/- 5% - у діапазоні понад 0.8 проміле. З викладеного вбачається, що ступінь алкогольного сп`яніння, виявлений у порушника під час огляду, незначно перевищує допустиму норму та не перевищує визначений Конвенцією рівень.

Таким чином апеляційним судом встановлено обґрунтований сумнів в тому, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З наведеного вбачається, що постанова суду першої інстанції, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підлягає скасуванню як незаконна, оскільки судом першої інстанції під час розгляду справи були проігноровані встановлені апеляційним судом обставини, які мають істотне значення для вирішення справи по суті, а провадження у справі слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Лемехи Романа Ігоровича задоволити.

Постанову Турківського районного суду м. Львова від 04 квітня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КупАП - скасувати та закрити провадження на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Оксана МАЛІНОВСЬКА - МИКИЧ