Справа № 355/573/25
Провадження № 3/355/229/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2025 року селище Баришівка

Суддя Баришівського районного суду Київської області Цирулевська М. В.,

розглянувши адміністративну справу, що надійшла із ВП № 1 (смт. Баришівка) Броварського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянство України, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Баришівським РВ ГУ МВС України в Київській області 08.07.1997, РНОКПП НОМЕР_2 , освіта середня, вдівець, місце проживання: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

УСТАНОВИЛА:

26 березня 2025 року до Баришівського районного суду Київської області надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 березня 2025 року головуючою суддею у даній справі визначено суддю Баришівського районного суду Київської області Цирулевську М. В.

Судові засідання щодо розгляду означеного адміністративного матеріалу призначені (відкладені) на 27.03.2025, 11.04.2025, 05.05.2025. Були здійснені виклики (електронні повістки, телефонограми) ОСОБА_1 , як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також ОСОБА_2 , як особи, яка повідомила про вчинення адміністративного правопорушення (потерпілої особи). Крім того, у судове засідання 05.05.2025 були викликані свідки за клопотанням потерпілої особи.

У судові засідання 27.03.2025, 11.04.2025, 05.05.2025 з`явився ОСОБА_1 , а в судові засідання 11.04.2025, 05.05.2025 також ОСОБА_2 . Означені особи надали пояснення по суті справи.

Частиною 1 ст. 268 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, які прибули в судове засідання, допитавши свідків, дослідивши докази, що містяться у ній, суддя зазначає та виснує таке.

Відповідно до ст. 245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен враховувати положення ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 201540 від 28.02.2025, складеного інспектором СРПП ВП № 1 Броварського РУП ГУНП в Київській області, лейтенантом поліції Знайдюком А. Д., 28.02.2025 близько 12:00 за адресою АДРЕСА_1 , громадянин ОСОБА_1 умисно висловлював образи в сторону своєї падчерки ОСОБА_2 , чим завдав шкоду її психічному здоров`ю, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру. Згідно із означеним протоколом про адміністративне правопорушення, дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

За диспозицією частини 1 статті 173-2 КУпАП (в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з ратифікацією Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу із цими явищами», який набрав чинності 19.12.2024) вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

При цьому, суддя зауважує, що норми частини першої статті 173-2 КУпАП у новій редакції встановлюють адміністративну відповідальність за вчинення будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Тобто, обсяг діянь, який охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у новій редакції, звужено, а відтак законом скасовано адміністративну відповідальність за діяння, які тільки можуть завдати шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, залишивши і посиливши відповідальність тільки за ті діяння, які завдають/завдали шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

При цьому, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відтак, об`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати, чи дійсно особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство, внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Отже, лише нецензурні, образливі висловлювання та погрози на адресу особи не формують собою домашнє насильство, а утворюють склад адміністративного правопорушення лише у тому випадку, коли вони спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Тобто, у справах про домашнє насильство доказуванню підлягає не лише факт вчинення відповідних дій (бездіяльності) особи, а й наслідки, які в результаті таких дій (бездіяльності) були заподіяні постраждалій особі.

За фактичними обставинами цієї справи, за даними протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру. В чому саме та яким чином мали свій вияв дії ОСОБА_1 по вчиненню домашнього насильства психологічного характеру, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено.

При цьому, до адміністративного матеріалу, окрім означеного вище протоколу про адміністративне правопорушення, долучено:

1)протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 28.02.2025, складений старшим інспектором СРПП ВП № 1 Броварського РУП ГУНП в Київській області капітаном поліції Германовою Л. О.

2)пояснення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відібрані 28.02.2025 старшим інспектором СРПП ВП № 1 Броварського РУП ГУНП в Київській області капітаном поліції Германовою Л. О., за змістом яких 28.02.2025 ОСОБА_2 перебувала за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , де близько 12:00 її вітчим ОСОБА_1 почав вчиняти словесний конфлікт, в ході якого почав словесно її ображати, нецензурно висловлюватись в її бік. Після чого ОСОБА_1 почав говорити, щоб ОСОБА_2 з`їжджала з квартири, на що вона повідомила що збере свої речі та виїде, але ОСОБА_1 продовжував конфлікт. Після цього ОСОБА_2 викликала працівників поліції.

Суд зауважує, що про наявність шкоди, завданої її психологічному здоров`ю внаслідок означеної події, потерпіла ОСОБА_2 у поясненнях від 28.02.2025 не вказує.

3)пояснення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відібрані 28.02.2025 інспектором СРПП ВП № 1 Броварського РУП ГУНП в Київській області, лейтенантом поліції Знайдюком А. Д., за якими 28.02.2025 за адресою АДРЕСА_1 , у ОСОБА_1 з його падчеркою ОСОБА_2 виник словесний конфлікт, в ході якого розмовляли один з одним на підвищених тонах, нецензурною лайкою в бік ОСОБА_2 не виражався.

Інших доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованих йому діянь адміністративний матеріал не містить.

У судових засіданнях особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 - свою вину не визнав та пояснив, що конфліктна ситуація 28.02.2025 виникла на побутовому рівні, у зв`язку із тим, що його падчерка не прибирає за собою у квартирі, не миє за собою посуд та кухонне приладдя. Він неодноразово робив зауваження падчерці, просив дотримуватись чистоти та порядку, прибирати хоча б за собою. Але ОСОБА_2 висновків не зробила, що змушує саме ОСОБА_1 прибирати у квартирі та вирішувати всі побутові питання. Зважаючи на такі обставини, він поставив умову, що або ОСОБА_2 виправиться, або нехай з`їжджає. На що падчерка відповіла, що з`їжджати не збирається і викликала поліцію. Наголосив, що жодної шкоди ОСОБА_2 не завдавав, була лише словесна сварка, з образами з обох сторін. Окремо ОСОБА_1 пояснив, що квартира, де проживали вони з падчеркою, є його особистою приватною власністю, ОСОБА_2 жодних прав на квартиру не має. Зазначив також, що після смерті дружини дозволив її дочці (а своїй падчерці) разом з дитиною проживати у нього в квартирі, бо так набагато ближче до її роботи, а також до дитсадка дитини. Наразі падчерка з ним не проживає.

Потерпіла особа - ОСОБА_2 у судовому засіданні підтвердила, що 28.02.2025 між нею та її вітчимом виникла конфліктна ситуація з побутових питань. За доводами потерпілої особи, вітчим безпідставно до неї чіплявся, вимагав, щоб у квартирі була ідеальна чистота, хоча вона і так постійно прибирає. Також повідомила, що у вітчима були до неї претензії, оскільки вона випустила із квартири домашніх тварин (котів). Вважає конфлікт надуманим, спровокованим ОСОБА_1 з єдиною метою змусити її з`їхати. Доказів щодо наявності будь-яких її прав на квартиру не надала. Повідомила також, що вона хворіє на цукровий діабет, після конфлікту їй стало зле. Водночас, швидку медичну допомогу не викликала, до лікарів не зверталася, відповідних медичних документів не надала. Із будь-якими клопотаннями із означеного приводу до суду не зверталася. На пропозицію суду надати їй час для підтвердження завданої їй шкоди належними доказами відповіла відмовою.

Свідок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у судовому засіданні 05.05.2025 надала пояснення, що вона проживає в квартирі поверхом вище над квартирою ОСОБА_1 28.02.2025 свідок чула, що відбувся скандал у квартирі ОСОБА_1 , за голосами зрозуміла, що учасниками конфлікту були ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Повідомила, що на підвищеному тоні розмовляв саме ОСОБА_1 . Сварка стосувалася, як зрозуміла свідок, майнових питань, але суть конфлікту їй все ж невідома. Не підтвердила, що внаслідок конфлікту була завдана шкода потерпілій особі, - очевидцем таких подій свідок не була, щоб викликалася швидка медична допомога не бачила. Водночас, свідок зазначила, що чула плач дитини.

Свідок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у судовому засіданні 05.05.2025 пояснила, що вона працює разом з ОСОБА_2 , як в одні зміни (денні), так і в різні. 28.02.2025, закінчуючи денну зміну (приблизно о 19:30 год) вона зустріла ОСОБА_2 , яка прийшла на роботу у нічну зміну. По зовнішньому вигляду ОСОБА_2 свідку стало зрозуміло, що ОСОБА_2 погано себе почуває (почервоніле обличчя, її трусило). Остання розповіла, що вдома відбувся скандал з ОСОБА_1 , вона перенервувала, тому, напевно, піднявся цукор у крові (свідок знала, що ОСОБА_2 хворіє на цукровий діабет). Свідок пояснила, що швидка медична допомога не викликалася, потерпіла до лікарів не зверталася і впоралася із проявами самостійно, вколовши ліки (інсулін). На запитання суду відповіла, що була очевидцем того, що ОСОБА_2 ставало недобре на роботі і раніше, до вказаної події, однак, за поясненнями свідка, в таких випадках просто піднімався цукор у крові.

Суддя зауважує, що статтями 251, 280 КУпАП визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

За приписами статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, іншими документами.

Разом з тим, під час судового розгляду не встановлено обставин того, що у конфліктній ситуації зі сторони особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вчинено дії, які б підпадали під поняття психологічне насильство, як і не встановлено обставин завдання шкоди потерпілій за наслідками таких дій. Суддя зауважує, що відповідні докази на підтвердження правильності кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відсутні в адміністративному матеріалі. Не встановлені такі докази і в судових засіданнях.

Суддею не виявлено також, що в цілому конфліктна ситуація викликала у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинила емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдала шкоди психічному здоров`ю особи.

При цьому, оцінюючи покази свідків, суддя зауважує, що пояснення свідкаОСОБА_3 підтверджують наявність конфліктної ситуації між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яку, при цьому, визнають обидві особи. Разом з тим, суд критично оцінює покази свідка в частині завдання шкоди дитині потерпілої особи, оскільки дитина під час конфліктної ситуації присутня не була, що підтвердила і потерпіла особа. Обставини щодо наявності шкоди, завданої ОСОБА_2 ОСОБА_1 , свідок ОСОБА_3 не підтвердила.

Беручи до уваги пояснення свідкаОСОБА_4 щодо стану здоров`я ОСОБА_2 28.02.2025, суд, однак, зауважує, що означений стан був наявним у потерпілої особи після 19-ої години, після спливу більше шести годин після конфліктної ситуації. При цьому, суд зазначає, що у поясненнях ОСОБА_2 , відібраних працівником поліції одразу після події, потерпіла не зазначає про погане самопочуття, про наслідки та шкоду, завдану саме діями ОСОБА_1 . Відтак, суд не знаходить підстав для висновку, що стан здоров`я потерпілої особи ввечері 28.02.2025 був викликаний саме конфліктною ситуацією та знаходиться із нею у прямому причинно-наслідковому зв`язку. Суд наголошує і на тому, що негативні прояви хвороби (цукрового діабету) були наявними і раніше, очевидцем таких проявів була і свідок ОСОБА_4 .

Відтак, суд виснує про недоведеність належними та допустимими доказами (зокрема, висновками спеціалістів, медичними документами тощо) завдання саме діями ОСОБА_1 шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_2 .

Відтак, жодним із здобутих доказів у справі не підтверджено вчинення ОСОБА_1 такої форми домашнього насильства як завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілої особи, окрім цього не встановлено, що дії ОСОБА_1 викликали будь-які інші наслідки, передбачені п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Водночас, суд розглядає справу у межах протоколу про адміністративне правопорушення, згідно з яким ОСОБА_1 вчинивдомашнє насильство психологічного характеру, без зазначення будь-яких наслідків таких дій.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).

Згідно з частинами першою та другою статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Враховуючи викладене та беручи до уваги загальний правовий принцип, закріплений в статті 62 Конституції України, який передбачає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки відсутні докази вчинення ним будь-яких насильницьких дій стосовно його падчерки, ОСОБА_2 .

Водночас, конфлікт - зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями. Це ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію, несумісну з інтересами іншої сторони.

Щоб подолати конфліктну ситуацію, слід знайти першопричину її зародження, визначити сфери, обставини і рівень; проаналізувати власні почуття та емоції щодо конфлікту; зрозуміти глибинні інтереси кожного учасника конфлікту; обрати оптимальну модель поведінки; запропонувати ідеї щодо вирішення конфлікту, які задовольняють усі сторони; обрати правильне рішення та реалізувати його.

Врегульовувати конфліктні ситуації в родині у порядку норм КУпАП не є компетенцією суду, оскільки не кожен конфлікт є домашнім насильством.

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

За таких умов, на переконання суду, суть вчиненого правопорушення з кваліфікацією дій за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства психологічного характеру є сумнівною, що є не прийнятним та не кореспондується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом». Відтак, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що провадження у цій справі слід закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку з вищевикладеним, дане адміністративне провадження підлягає закриттю, а судовий збір не підлягає стягненню з особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у зв`язку з встановленням обставин, визначених п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 173-2, 247, 251, 252, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Баришівський районний суд Київської областіпротягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя

Баришівського районного суду

Київської області Марина ЦИРУЛЕВСЬКА