ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.04.2025 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про порушення митних правил за апеляційною скаргою захисника-адвоката Шаповалова А.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 грудня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 грудня 2024 року звільнено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням, а провадження по справі закрито.

Не погоджуючись з даною постановою, адвокат Шаповалов А.М. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та закрити провадження в справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає оскаржувану постанову суду незаконною, необґрунтованою і такою, що не відповідає завданню провадження у справах про адміністративні правопорушення (порушення митних правил) та постановлена судом з грубим порушенням вимог чинного законодавства, зокрема, через відсутність в діях ОСОБА_1 ознак порушення митних правил і складу адміністративного правопорушення, неповноту і необ`єктивність розгляду справи, неправильність встановлення певних обставин, які мали важливе значення для справи, неналежну і невірну оцінку доказів по справі, невідповідність викладених висновків фактичним обставинам справи та помилковість зроблених судом висновків щодо винуватості ОСОБА_1 в цілому, а тому вона підлягає скасуванню. Зазначає, що суд першої інстанції належним чином не перевірив цей адміністративний матеріал, неправильно встановив обставини справи та необ`єктивно розглянув справу. Наголошує, що в дійсності гр. ОСОБА_1 не вчинила жодних протиправних дій, спрямованих на ухилення від сплати митних платежів, вона не надавала ніяких неправдивих відомостей митному органу і не намагалася досягти мети неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру або в будь-який інший спосіб порушити митні правила і встановлений законом порядок сплати податків та зборів, а в матеріалах справи відсутні будь-які докази зворотного в цілому. Зазначає, що ОСОБА_1 не вважає і не визнає себе винною у тому, що їй інкримінується, оскільки діяла добросовісно, правомірно та виключно з благими намірами, не маючи жодного умислу на порушення митних правил або вчинення будь-якого правопорушення. Крім того, навіть незважаючи на той факт, що транспортний засіб вважався гуманітарною допомогою та призначався на військові потреби, у період ввезення транспортного засобу на територію України з-за кордону (травень 2022 р.) діяли пільги на розмитнення усіх автомобілів та громадян було звільнено від оподаткування митом, а тому про будь-яке ухилення від сплати митних платежів на той час з її боку не може навіть йти мови.

До початку апеляційного розгляду справи, через систему «Електронний суд» до апеляційного суду надійшла заява від захисника Шаповалова А.Р. з проханням провести розгляд справи без його участі та без його підзахисної ОСОБА_1 .

Представник Закарпатської митниці Держмитслужби також не з`явився в судове засідання.При цьому, враховується те, що останній належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності учасників судового процесу, неявка яких із урахуванням положень ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Розглядаючи дану справу, суд першої інстанції таких вимог дотримався у повній мірі, всебічно та об`єктивно з`ясував обставини справи, обґрунтував свої висновки, а відтак прийшов до обґрунтованого висновку про наявний склад в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України та обґрунтовано застосував положення ст. 22 КУпАП.

З об`єктивної сторони склад правопорушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, характеризується наявністю дій, а з суб`єктивної у формі умислу та спеціальної мети неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру.

Відповідно до ст.1 Закону Україну «Про гуманітарну допомогу» від 22 жовтня 1999 року № 1192-XIV гуманітарна допомога цільова адресна безоплатна допомога в грошовій або натуральній формі, у вигляді безповоротної фінансової допомоги або добровільних пожертвувань, або допомога у вигляді виконання робіт, надання послуг, що надається іноземними та вітчизняними донорами із гуманних мотивів отримувачам гуманітарної допомоги в Україні або за кордоном, які потребують її у зв`язку з соціальною незахищеністю, матеріальною незабезпеченістю, важким фінансовим становищем, або тяжкою хворобою конкретних фізичних осіб а також для підготовки до збройного захисту держави та її захисту у разі збройної агресії або збройного конфлікту.

Гуманітарна допомога є різновидом благодійництва і має спрямовуватися відповідно до обставин, об`єктивних потреб, згоди її отримувачів та за умови дотримання вимог ст.3 Закону України «Про благодійну діяльність та благодійні організації».

Згідно зі ст.3 ЗУ «Про гуманітарну допомогу», підставою для здійснення гуманітарної допомоги в Україні є письмова згода отримувача гуманітарної допомоги на її одержання. Отримувач гуманітарної допомоги має такі самі права на її використання, що і набувач гуманітарної допомоги.

При цьому, зміна отримувача гуманітарної допомоги можлива лише за письмовим погодженням з донором такої допомоги, крім випадків, якщо таке погодження було надано донором під час його пропозиції про надання гуманітарної допомоги або передбачено правочином щодо здійснення гуманітарної допомоги.

У відповідності зі ст.6 Закону Україну «Про гуманітарну допомогу» звільнення від оподаткування товарів (робіт, послуг) гуманітарної допомоги здійснюється в порядку, встановленому Податковим кодексом України та Митним кодексом України.

Згідно з ч.1 ст.287 Митного кодексу України та п.197.11 ст.197, п.213.3.9 ст.213 Податкового кодексу України, при ввезенні на митну територію України вантажі гуманітарної допомоги, звільняються від оподаткування, а саме сплати ввізного мита, акцизного податку та податку на додану вартість.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 01 березня 2022 року №174 «Деякі питання пропуску гуманітарної допомоги через митний кордон України в умовах воєнного стану» передбачено, що на період дії воєнного стану пропуск через митний кордон України гуманітарної допомоги здійснюється за місцем перетину митного кордону України шляхом подання в паперовій або електронній формі декларації, заповненої особою, що перевозить відповідний товар, за формою визначеною вказаною постановою Кабінету Міністрів України, без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності. Такі товари визнаються гуманітарною допомогою за декларативним принципом без прийняття відповідного рішення спеціально уповноважених державних органів з питань гуманітарної допомоги.

Тобто, декларація про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, яка подавалась митним органам гр. ОСОБА_1 була підставою для пропуску на митну територію України транспортного засобу марки «MITSUBISHI» моделі «L200», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , як гуманітарної допомоги на адресу «Військова частина НОМЕР_2 , м. Мукачево, код НОМЕР_3 » та є документом, без якого неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон.

Згідно з ч.1 ст.257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Митна декларація та інші документи, подання яких митним органам передбачено Митним кодексом України, оформлені на паперовому носії та у вигляді електронних документів, мають однакову юридичну силу. Митна декларація це заява встановленої форми, в якій особою зазначено митну процедуру, що підлягає застосуванню до товарів, та передбачені законодавством відомості про товари, умови і способи їх переміщення через митний кордон України та щодо нарахування митних платежів, необхідних для застосування цієї процедури (п.20 ст.4 Митного кодексу України).

Відповідно до п.30.1 ст.30 Податкового кодексу України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі.

Згідно з ч.1 ст.292 МК України митні платежі не сплачуються у разі, якщо відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України, інших законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України щодо товарів надано звільнення або повне умовне звільнення від сплати митних платежів - у період дії такого звільнення і при дотриманні умов, у зв`язку з якими його надано.

Використання гуманітарної допомоги не за цільовим призначенням або з метою отримання прибутку є порушенням законодавства про гуманітарну допомогу, що тягне за собою кримінальну або адміністративну відповідальність (ст. 12 Закону Україну «Про гуманітарну допомогу»).

Приймаючи рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ознаками порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України, суд послався на те, що вина останньої у вчиненні вищевказаного правопорушення підтверджена зібраними доказами, а саме: протоколом про порушення митних правил №0640/30500/24 від 24.09.2024; листом Закарпатської митниці ДМС України від 24.09.2024 №7.7-20/20-10/10/4511; листом Закарпатської митниці ДМС України від 07.06.2024 "Про проведення перевірок"; інформацією про отримання в/ч НОМЕР_4 по в/ч НОМЕР_2 товарів гуманітарної допомоги, що перетнули митний кордон України; листом Закарпатської митниці ДМС України від 12.06.2024 №20/20-03/8932; декларацією про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу; зверненням військової частини НОМЕР_2 від 02.05.2022; витягом з АСМО "Інспектор", листом Закарпатської митниці ДМС України від 18.06.2024 №7.7-5/20-07/8.2/4990, листі Закарпатської митниці ДМС України від 16.09.2024 №20/20-01/14825 з відповіддю від 18.09.2024; листом Закарпатської митниці ДМС України від 18.06.2024 №7.7-20/20-07/10/3213; рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення; доповідними записками ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ; актом приймання-передачі транспортного засобу від 11.05.2022.

Вищенаведені досліджені судом докази підтверджують, що ОСОБА_1 вчинила дії, що призвели до несплати митних платежів у сумі 149315,40 грн., шляхом використання товару - транспортного засобу марки «MITSUBISHI» моделі «L200», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , ввезеного нею на митну територію України в умовах воєнного стану у якості гуманітарної допомоги, щодо якого було надано пільги зі сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Тобто, ОСОБА_1 вчинила порушення митних правил, відповідальність за яке передбачена ст. 485 МК України, а саме дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів.

Перевіряючи доводи адвоката Шаповалова А.М. щодо відсутності у діях ОСОБА_1 умислу на скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України апеляційний суд вважає їх такими, що не заслуговують на увагу, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно акту приймання-передачі транспортного засобу від 11.05.2022, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , ОСОБА_1 передала, а ОСОБА_4 прийняв транспортний засіб «MITSUBISHI» моделі «L200», 1999 року випуску, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , такий передається на безоплатній основі в якості гуманітарної допомоги для його військової частини задля забезпечення військових потреб Збройних Сил Ураїни, такий містить підписи сторін.

Згідно з наявною в матеріалах справи відповіддю на адвокатський запит військової частини НОМЕР_2 від 03.11.2024 №996 слідує, що військова частина НОМЕР_2 є структурним підрозділом військової частини НОМЕР_4 . Станом на 09.10.2022 військова частина НОМЕР_2 перебувала на всіх видах забезпечення військової частини НОМЕР_4 . Військова частина НОМЕР_2 підтверджує факт використання транспортного засобу «MITSUBISHI» моделі «L200», 1999 року випуску, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 ОСОБА_4 для виконання бойових завдань в зоні відповідальності військової частини НОМЕР_2 у складі військової частини НОМЕР_4 у першому ешелоні оборони, проте станом на 09.10.2022 транспортний засіб не стояв на обліку у військовій частині НОМЕР_2 у зв`язку з не наданням молодшим сержантом ОСОБА_4 необхідного пакету документів до автомобільної служби технічної частини військової частини НОМЕР_4 . 09.10.2022 молодший сенржант ОСОБА_4 був звільнений з військової служби за сімейними обставинами на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 09.10.2022 №275. Місцезнаходження транспортного засобу «MITSUBISHI» моделі «L200», 1999 року випуску, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 з того часу невідоме.

Отже встановлено, що даний транспортний засіб «MITSUBISHI» моделі «L200», 1999 року випуску, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 був переданий ОСОБА_1 згідно акту приймання-передачі транспортного засобу від 11.05.2022 ОСОБА_4 в якості гуманітарної допомоги для його військової частини задля забезпечення військових потреб ЗСУ, який при цьому ОСОБА_4 не мав належних повноважень на підписання акту приймання-передачі транспортного засобу в порушення вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 01.03.2022 № 174 «Деякі питання пропуску гуманітарної допомоги через митний кордон України в умовах воєнного стану» щодо взяття в установленому порядку такого транспортного засобу на облік в Збройних Силах.

Таким чином, оцінюючи зібрані у справі та досліджені докази, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, доведена.

Відтак, усі інші доводи захисника, які викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності судового рішення, жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, оскільки вони перевірялись місцевим судом, який дав їм правильну юридичну оцінку, а на думку апеляційного суду, зводяться до довільної та суперечливої інтерпретації дійсних обставин справи та відповідних норм чинного законодавства і, фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ст. 485 МК України, шляхом закриття провадження у справі.

Нових обставин, які б спростували висновки суду першої інстанції, стороною захисту не надано.

Інших доводів, які б свідчили про незаконність оскаржуваного судового рішення та спростовували його висновки під час апеляційного розгляду справи, наведено не було.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, обґрунтовуючи своє рішення в частині застосування положення ст. 22 КУпАП, правильно послався на те, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення вперше, ввезла транспортний засіб на звернення військової частини, яка неналежним чином оформила отримання транспортного засобу як гуманітарної допомоги, використання транспортного засобу у бойових діях, тобто, вжиття такою усіх засобів на виконання підстав ввезення транспортного засобу, а також ураховуючи відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, характер правопорушення, зважаючи на вид та розмір передбаченого покарання, мету призначення покарання та співмірність можливого покарання вчиненому правопорушенню, тобто принципу розумності призначення покарання, те, що наслідки даного порушення не представляють суспільної небезпеки, не завдали значної шкоди державним чи суспільним інтересам та державі діями ОСОБА_1 , та звільнив останню від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, та провадження у справі закрив.

З огляду на викладене, постанову місцевого суду щодо ОСОБА_1 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Шаповалова А.Р. - без задоволення.

Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Шаповалов А.М. в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 грудня 2024 рокущодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага