Справа № 3/714/224/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2025 р. м. Герца

Суддя Герцаївського районного суду Чернівецької області Єфтемій С.М., матеріали адміністративної справи які надійшли з відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

мешканця

АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 06 березня 2025 року, ОСОБА_1 того ж дня, о 20 год. 40 хв., перебуваючи у міжнародному пункті пропуску «Дяківці», що в с. Дяківці Чернівецького району Чернівецької області, на в`їзд в Україну, як підставу для перетину кордону надав паспорт громадянина Румунії для виїзду за кордон № НОМЕР_1 , виданий на ім`я ОСОБА_2 , чим порушив вимоги ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» та ст. 2, 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та п. 1, 2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ № 57 від 27.01.1995 року.

Такі дії ОСОБА_1 отримали правову кваліфікацію за ч.1 ст. 204-1 КУпАП.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_1 вину у інкримінованому адміністративному правопорушенні не визнав та пояснив, що у травні 2023 року виїхав за кордон та при цьому пред`явив працівникам прикордонної служби чинний паспорт громадянина Румунії для виїзду за кордон. 06 березня 2025 року на час коли повертався до України пред`явив працівникам прикордонної служби дійсний паспорт громадянина Румунії для виїзду за кордон на його ім`я. Даний паспорт містить усі необхідні реквізити, виданий уповноваженим державним органом іншої держави, підтверджує громадянство, посвідчує особу пред`явника, дає право на в`їзд або виїзд з держави та визнаний Україною. Враховуючи те, що в нього не було жодного умислу, чи то наміру незаконно перетнути кордон України, то просив провадження по вказаній справі закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності та дослідивши письмові докази, слід зазначити про наступне.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа), відповідно до вимог ст.ст. 278, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати : чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті, в т.ч. чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 204-1 КУпАП настає у разі перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів.

Отже, за диспозицією даної статті відповідальність може настати виключно за вчинення умисних дій, спрямованих на незаконне перетинання державного кордону України.

Тому, при визначенні складу цього адміністративного правопорушення є необхідним визначення чи перетнула особа або вчинила спробу перетнути державний кордон України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади. Тобто, слід встановити й об`єктивну сторону даного правопорушення, як обов`язковий елемент складу правопорушення.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №001207Е від 06 березня 2025 року, ОСОБА_1 перебуваючи у міжнародному пункті пропуску «Дяківці», що в с. Дяківці Чернівецького району Чернівецької області, на в`їзд в Україну, здійснив спробу незаконного перетину державного кордону без відповідних документів, а саме, як підставу для перетину кордону надав паспорт громадянина Румунії для виїзду за кордон № НОМЕР_1 , виданий на ім`я ОСОБА_2 .

Відповідно до Європейської Конвенції «Про громадянство» від 06.11.1997 року, яка ратифікована Україною згідно Закону № 163-V від 20.09.2006 року, відповідно до якої Україна зобов`язалась гарантувати права громадян із множинним громадянством.

Зокрема, згідно ст.17 Конвенції, громадяни держави-учасниці, які мають інше громадянство, мають на території держави-учасниці, в якій вони проживають, ті самі права та обов`язки, як і інші громадяни держави-учасниці.

За приписами ч.3 ст.6 Закону України «Про прикордонний контроль» від 05.11.2009 року, пропуск осіб через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України за дійсними паспортними документами, а у передбачених законодавством України випадках також за іншими документами.

Такі ж вимоги встановлені ст.12 Закону України «Про державний кордон України», згідно якої пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами ДСПУ за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.

Відповідно до п.п.12, 14 ч.1 ст.1 Закону України «Про прикордонний контроль» паспортний документ - це виданий уповноваженими державними органами України чи іншої держави або статутними організаціями ООН документ, що підтверджує громадянство, посвідчує особу пред`явника, дає право на в`їзд або виїзд з держави і визнаний Україною.

Здійснюючи перевірку паспортного та інших документів фізичних осіб, які перетинають державний кордон, уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України вчиняють такі дії з метою встановлення дійсності документів та їх належності відповідній особі.

Наявні у справі докази свідчать, що ОСОБА_1 є громадянином України. Також останній являється громадянином Румунії, відносно якого виданий паспорт громадянина Румунії для виїзду за кордон № НОМЕР_1 , виданий на ім`я ОСОБА_2 .

Із матеріалів справи вбачається і це не спростовано доказами, що при перетині кордону України 06.03.2025 року ОСОБА_1 пред`явив дійсний, належний йому паспорт № НОМЕР_1 громадянина Румунії на ім`я ОСОБА_3 , термін дії якого до 25.01.2035 року.

Такий документ підтверджує його громадянство та посвідчує особу, виданий уповноваженим органом держави Румунія, містить усі необхідні реквізити, дає право на в`їзд або виїзд з держави, що відповідає і вимогам Європейської Конвенції «Про громадянство».

Законодавством України наразі не передбачено відповідальності за множинне громадянство.

За викладених обставин суд вважає, що дії ОСОБА_1 не суперечать вимогам ст.12 Закону України «Про державний кордон України», ст.6 Закону України «Про прикордонний контроль», оскільки він перетнув кордон за дійсним паспортним документом.

Такий висновок узгоджується із положеннями, які встановлені Європейською Конвенцією «Про громадянство»

Слід також зазначити, що до протоколу про адміністративне правопорушення не надано доказів того, що ОСОБА_1 , подаючи при перетині кордону України на паспортний контроль дійсний паспорт громадянина Румунії, діяв з прямим умислом на перетинання кордону у незаконний спосіб, без відповідних документів.

Частиною 1 ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини тлумачиться на користь особи, яка притягається до відповідальності.

Приймаючи до уваги, що судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях, а доказів, які би поза розумним сумнівом доводили те, що ОСОБА_1 дійсно мав умисел на перетинання державного кордону України до Республіки Румунія без відповідних документів судом не здобуто, що у свою чергу виключає його вину, як обов`язкову ознаку суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, то провадження по даній адміністративній справі відносно останнього підлягає закриттю, через відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ч.1 ст. 204-1, ст.ст. 283, 284 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по адміністративній справі ОСОБА_1 за ч.1 ст. 204-1 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду через Герцаївський районний суд шляхом подачі в 10-и денний строк з дня її винесення апеляційної скарги.

Суддя: