Справа № 636/2735/25
Провадження № 3/644/972/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді Паляничко Д.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Костильова О.В.,

розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Прикордонної комендатури швидкого реагування Прикордонної зенітної ракетно-артилерійської застави НОМЕР_1 прикордонного загону, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, адреса реєстрації та фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 ,

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП України,

ВСТАНОВИВ:

04 квітня 2025 року на адресу Чугуївського міського суду Харківської області з Прикордонної комендатури швидкого реагування Прикордонної зенітної ракетно-артилерійської застави НОМЕР_1 прикордонного загону надійшов матеріал адміністративної справи про вчинення військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, стосовно військовослужбовця прикордонної зенітної ракетно-артилерійської застави прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 прикордонного загону, старшого солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі за текстом ст. солдат ОСОБА_1 ).

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 04.04.2025 справа № 636/2735/25 визначена на розгляд судді Золотоверхої О.О. Чугуївського міського суду Харківської області (а.с. 16).

Постановою Чугуївського міського суду Харківської області від 04.04.2025 матеріал у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП повернуто до Прикордонної комендатури швидкого реагування Прикордонної зенітної ракетно-артилерійської застави НОМЕР_1 прикордонного загону, - для належно оформлення.

23 квітня 2025 року на адресу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з Прикордонної комендатури швидкого реагування Прикордонної зенітної ракетно-артилерійської застави НОМЕР_1 прикордонного загону надійшов матеріал адміністративної справи про вчинення військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, стосовно військовослужбовця прикордонної зенітної ракетно-артилерійської застави прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 прикордонного загону, старшого солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 23.04.2025 справа № 636/2735/25 визначена на розгляд судді Паляничко Д.Г. (а.с. 21)

15 березня 2025 року близько 02 години 00 хвилин під час здійснення контролю за особовим складом в місці розосередження підрозділу в населеному пункті Колодязне заступником начальника зенітної ракетно-артилерійської застави прикордонної комендатури швидкого реагування молодшим сержантом ОСОБА_2 виявлено відсутність молодшого інспектора прикордонної служби 2 категорії кухара відділення забезпечення зенітної ракетно- артилерійської застави прикордонної комендатури швидкого реагування старшого солдата ОСОБА_1 , на телефонний дзвінок військовослужбовець не відповідав.

15.03.2025 о 07 годині 45 хвилин цей військовослужбовець самостійно повернувся до місця розосередження в район населеного пункту АДРЕСА_2 . Своїми діями старший солдат ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 11, 16, 49 Статуту Внутрішньої служби Збройних сил України, ст. 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, недбало поставився до військової служби, чим скоїв військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, в умовах особливого періоду (воєнного стану).

У судове засідання старший солдат ОСОБА_1 не прибув, про дату та час судового засідання повідомлявся, шляхом надсилання судової повістки у вигляді СМС-повідомлення на зазначений у заяві на отримання електронних повісток номер мобільного зв`язку (а.с.18), про що свідчить довідка (а.с. 22).

У матеріалах адміністративної справи наявна заява ОСОБА_1 , у якій він просить суд провести розгляд справи у його відсутність, свою провину у вчиненні військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, визнає у повному обсязі (а.с. 19).

За приписами ст. 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

Відтак, суд, відповідно до вимог ст.268 КУпАП, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що сприятиме досягненню завдань, визначених ч.1 ст.245 КУпАП, та своєчасному розгляду справи в межах строків, які передбачені ст. 277 та 38 КУпАП.

Розглянувши справу про військове адміністративне правопорушення, дослідивши докази, що містяться в матеріалах адміністративної справи, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад військового адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 172-15 КУпАП, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст.255 КУпАП командири (начальники) військових частин (установ, закладів), командири підрозділів, які уповноважені на те командирами (начальниками) військових частин (установ, закладів), мають право складати протоколи про військові адміністративні правопорушення, на основі суворого додержання вимог законодавства, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 245, 280 та 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам суд повинен надати належну оцінку.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

Відповідно до Указу Президента України № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч. 2 ст. 102, п. 1, 17, 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, було оголошено проведення в Україні загальної мобілізації.

Указом Президента № 26/2025 від 14.01.2025 продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 08.02.2025 на 90 діб, тобто до 05 години 30 хвилин 09.05.2025.

Особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України та функціонування в умовах мирного часу, заразом військова агресія рф триває і нині.

Дослідивши матеріали адміністративної справи надані суду на підтвердження скоєння ОСОБА_1 військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, суд установив.

З пояснень ОСОБА_1 вбачається, що 15.03.205 о 01 годині 00 хвилин після несення служби вирушив до місця розосередження підрозділу та під час прямування повернув не в той поворот і поїхав у невідомому йому напрямку та заблукав. ОСОБА_1 вирішив дочекатися ранку, щоб знайти дорогу до місця розосередження, на світанку, розібравшись у місцезнаходженні, повернувся до підрозділу, щоб доповісти про даний випадок (а.с. 2-3).

Копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 16.10.2001 Київським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області підтверджується особа громадянина України ОСОБА_1 (а.с. 4-8).

Зі службової характеристики від 15.03.2025 вбачається, що ОСОБА_1 за час проходження служби в підрозділі зарекомендував себе з позитивної сторони, особисто дисциплінований, поставленні завдання виконує вчасно, здатен аргументовано відстоювати свою точку зору. Сумлінно виконує бойові завдання та проявляє справжній героїзм, сміливість та відвагу. Виконував бойові завдання в районах населених пунктів: с. Колодязне Харківської області, м. Бахмут Донецької області (а.с. 9).

Поясненнями ОСОБА_2 , підтверджуються встановлені у протоколі обставини, зокрема, що 15.03.2025 о 02 годині 00 хвилин під час об`їзду та перевірки особового складу в місці розосередження ( АДРЕСА_2 ) ним було виявлено відсутність молодшого інспектора прикордонної служби 2 категорії - кухара відділення забезпечення зенітної ракетно- артилерійської застави прикордонної комендатури швидкого реагування старшого солдата ОСОБА_1 , було здійснено декілька спроб додзвонитися до нього для вияснення його місця перебування, але ОСОБА_1 був не в мережі, ОСОБА_2 одразу здійснив доповідь по команді. 15.03.2025 о 07 годині 45 хвилин старший солдат ОСОБА_1 самостійно повернувся до місця розосередження (а.с. 10-11). Суду підтверджено повноваження ОСОБА_2 , його посвідченням молодшого сержанта серії НОМЕР_3 (а.с. 12) та витягом з наказу № 282-АГ від 17.03.2025 «Про окремі питання контролю з питань здійснення проваджень у справах про військові адміністративні правопорушення», щодо надання повноважень складати протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 172-10 172-20 КУпАП, відносно особового складу прикордонного загону (а.с. 13-14).

З протоколу про військове адміністративне правопорушення СхРУ № 113109 від 25.03.2025 складеного стосовно ОСОБА_1 , вбачається, що 15 березня 2025 року близько 02 години 00 хвилин під час здійснення контролю за особовим складом в місці розосередження підрозділу в населеному пункті Колодязне заступником начальника зенітної ракетно-артилерійської застави прикордонної комендатури швидкого реагування молодшим сержантом ОСОБА_2 було виявлено відсутність молодшого інспектора прикордонної служби 2 категорії кухара відділення забезпечення зенітної ракетно- артилерійської застави прикордонної комендатури швидкого реагування старшого солдата ОСОБА_1 на телефонний дзвінок військовослужбовець не відповідав.15.03.2025 о 07 годині 45 хвилин даний військовослужбовець самостійно повернувся до місця розосередження в район населеного пункту АДРЕСА_2 .

Вказаними вище діями старший солдат ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 11, 16, 49 Статуту Внутрішньої служби Збройних сил України, ст. 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, недбало поставився до військової служби вчинив військове адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП вчинене в умовах особливого періоду (воєнного стану) (а.с. 1).

Статтею 11 Закону України «Про Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» № 548-XIV від 24.03.1999 (надалі за текстом Статут ВС ЗСУ) передбачено загальні обов`язки військовослужбовців: «Необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язків, зокрема: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, тощо.

За приписами ст. 16 Статуту ВС ЗСУ кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому (ст. 49 Статуту ВС ЗСУ).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Дисциплінарний статуту Збройних Сил України» № 551-XIV від 24.03.1999 (надалі за текстом Дисциплінарний статут ЗСУ) військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України. Військова дисципліна грунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі (ст. 2 цього статуту).

За приписами ст. 3 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна досягається визначеними у цьому статуті шляхами, зокрема й: виховання високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців на національно-історичних традиціях українського народу та традиціях Збройних Сил України, патріотизму, свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі ; особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України; зразкового виконання командирами військового обов`язку, їх справедливого ставлення до підлеглих тощо.

Стаття 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ регламентує, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Суд звертає уваги, що у протоколі перераховано норми права загального характеру, які повинен виконувати кожен військовослужбовець перебуваючи на службі. Заразом, за змістом ст.172-15 КУпАП ця норма закону є бланкетною, тобто при притягнені особи до адміністративної відповідальності у протоколі про адміністративне правопорушення повинно бути наведені не тільки найменування норм правових актів у тому числі відомчих, а й їхній зміст щодо кола посадових обов`язків (повноважень), у порушенні яких обвинувачується особа.+

Відповідно до диспозиції ч. 2 ст. 172-15 КУпАП адміністративним правопорушенням є дії, передбачені частинами першою цієї статті, зокрема: «Недбале ставлення військової службової особи до військової служби», вчинене в умовах особливого періоду.

В матеріалах справи відсутня посадова інструкція особового складу зенітно ракетно-артилерійської застави прикордонної комендатури швидкого реагування затверджена відповідним наказом начальника, що позбавляє суд можливості з`ясувати питання наявності чи відсутності у молодшого інспектора прикордонної служби 2 категорії кухара відділення забезпечення зенітної ракетно- артилерійської застави прикордонної комендатури швидкого реагування старшого солдата ОСОБА_1 кола його повноважень, встановити в чому саме виразилась недбале ставлення до військової служби, у сенсі положень ч.2 ст.172-15 КУпАП. У зв`язку з цим суд також позбавлений можливості перевірити обґрунтованість висновків висвітлених у протоколі щодо недбалого ставлення ОСОБА_1 до військової служби.

У примітці до ст. 172-13 КУпАП визначено, що під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.

За приписами ч.2 ст. 172-15 КУпАП суб`єктом цього правопорушення є військова службова особа. Під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування (примітка до ст.172-13 КУпАП).

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 26.04.2002 адміністративно-господарські обов`язки - це обов`язки по управлінню або розпорядженню державним, колективним чи приватним майном (установлення порядку його зберігання, переробки, реалізації, забезпечення контролю за цими операціями тощо). Такі повноваження в тому чи іншому обсязі є у начальників планово-господарських, постачальних, фінансових відділів і служб, завідуючих складами, магазинами, майстернями, ательє, їх заступників, керівників відділів підприємств, відомчих ревізорів та контролерів тощо.

Особа є службовою не тільки тоді, коли вона здійснює відповідні функції чи виконує обов`язки постійно, а й тоді, коли вона робить це тимчасово або за спеціальним повноваженням, за умови, що зазначені функції чи обов`язки покладені на неї правомочним органом або правомочною службовою особою.

Враховуючи викладене вище, у протоколі обов`язково повинні бути відображені ознаки спеціального суб`єкту з посиланням на докази відповідних об`єктивних ознак складу адміністративного правопорушення, які додаються до протоколу.

Згідно п. 7 Розділу 2 Інструкції до протоколу долучаються матеріали (докази), що підтверджують факт вчинення військового адміністративного правопорушення (рапорти посадових осіб, заяви, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків правопорушення, інші документи, які стосуються правопорушення). Матеріали, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про військове адміністративне правопорушення покладається на уповноважену посадову особу, яка складає протокол.

Суд звертає увагу, що суть адміністративного правопорушення має бути конкретною за змістом, викладеною з урахуванням суб`єктивних та об`єктивних ознак складу військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-15 КУпАП, заразом матеріали справи про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 не містять конкретних пунктів посадової інструкції молодшого інспектора прикордонної служби 2 категорії кухара відділення забезпечення зенітної ракетно- артилерійської застави прикордонної комендатури швидкого реагування старшого солдата, які недбало виконував, а зобов`язаний був ОСОБА_1 , коло його повноважень, в чому саме виразилось недбале ставлення до військової служби, у сенсі положень ч.2 ст.172-15 КУпАП тощо. Крім цього, в матеріалах справи взагалі відсутні будь-які документи, що підтверджують факт перебування ОСОБА_1 на військовій службі, крім пояснень та службової характеристики, що є похідними документами, ні наказів про призначення на посаду, ні наказів на виконання доручень, тимчасових розпоряджень, військового квитка справа не містить.

Отже, суду не доведено, що ОСОБА_1 є військовим начальником, або ж обіймає посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.

Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-р 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Згідно зі ст.7КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оцінюючи зазначені докази, суд бере до уваги, що протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Однак, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовними та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, і являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17Закону України«Про виконаннярішень тазастосування практикиЄвропейського судуз правлюдини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод(далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою Європейського суду з прав людини, згідно з якою «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно з правовими позиціями Європейського суду з прав людини «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Так, ЄСПЛ неодноразово наголошував, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (п. 161 рішення від 18.01.1978 у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom); п.65 рішення від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» (Korobov v. Ukraine), заява № 39598/03). Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. «Поза розумним сумнівом» має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

При цьому відповідно до ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення за відсутності будь-яких інших доказів не є беззаперечним доказом вини особи, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи і не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який передбачає співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Наявні у матеріалах справи докази не можуть бути визнані належними доказами на підтвердження вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки свідчать лише про формальність зазначених у них обставин. Отже, суд обґрунтовано дійшов висновку, що протокол складено на лише на припущеннях та ставить під сумнів те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, у зв`язку з чим провадження по справі має бути закрите, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Отже, керуючись ст. 172-15, ч. 2 ст. 172-15, 247, 283, 284, 287 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 закрити на підставі п.1.ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП..

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня її винесення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки: http://og.hr.court.gov.ua /sud2029/.

Суддя Д. Паляничко