ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/847/25 Головуючий суддя І інстанції Чижиченко Д. В.
Провадження № 33/818/749/25 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: Порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакула Н.С.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисника Горлач О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 13.03.2025 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти на нього стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадянин, що дорівнює 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Постановою встановлено, що 31.12.2024 року о 01 год. 30 хв. за адресою: м. Харків, пр-т Ново-Баварський неподалік перехрестя з окружною дорогою водій ОСОБА_1 керуючи ТЗ Mercedes-Benz 313CD д.н.з. НОМЕР_1 був неуважним, не дотримався безпечної швидкості руху, внаслідок чого здійснив наїзд на перешкоду (бетонні блоки). При ДТП отримано механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 124 КУпАП.

Не погодившись із судовим рішенням ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції в якій він просив постанову Жовтневого районного суду м. Харкова від 13.03.2025 року скасувати, а провадження закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги ОСОБА_1 посилався на те, що судом першої інстанції було розглянуто справу формально і не з`ясовано фактичних обставин справи. Зокрема, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що протокол про адміністративну відповідальність складений з порушеннями, оскільки складений без повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Письмові пояснення потерпілих, на думку апелянта, не можна брати до у ваги, оскільки вони не були попереджені про кримінальну відповідальність, а також залучені до цієї справи пояснення потерпілих надавались «під диктовку» власника транспортного засобу. Разом з тим, апелянт посилається на те, що подія відбулася за обставин, які не залежали від дій водія, а саме: в умовах недостатньої видимості особу, яка притягається до адміністративної відповідальності було осліплено фарами іншого автомобілю, що зумовили реагування ОСОБА_1 на обстановку, яка змінилася шляхом зміни напрямку руху з метою запобігти зіткнення. Блоки з якими зіткнувся транспортний засіб ОСОБА_1 не мали будь-яких розпізнавальних знаків, які б могли попередити водіїв про наявність цієї перешкоди.

В судове засідання в суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник з`явилися, підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити. В обґрунтування поданої апеляційної скарги ОСОБА_1 пояснив, що рухаючись на транспортному засобі з безпечною швидкістю по дорозі, був осліплений фарами зустрічного автомобілю внаслідок чого зміним напрямок руху праворуч. Будучи осліпленим не зміг врахувати дистанцію з бетонними блоками, які не мали будь-яких попереджувальних знаків.

Захисник Горлач О.С. також підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити. Підтримуючи доводи апеляційної скарги, пояснила, що суд першої інстанції допитав не усіх свідків, а лише тих хто мав упереджене ставлення до водія ОСОБА_1 .

Під час надання пояснень адвокатом Горлач О.С. також було заявлено клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування поданого клопотання захисник посилалась на те, що подія дорожньо-транспортної пригоди відбулася 31.12.2024 та вважала, що на час апеляційного перегляду 16.04.2025 року строки притягнення до адміністративної відповідальності, передбачені ч. 2 ст. 38 КУпАП, такими, що сплили.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 124 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його вчинення.

Приписами ст. ст. 221, 280 та 284 КУпАП у їх сукупному зв`язку встановлено, що судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема і ст. 124 цього Кодексу. За наслідками розгляду таких справ суди першої інстанції, зокрема у разі визнання винуватості особи у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, вирішують питання щодо накладення стягнення в порядку, визначеному цим Кодексом.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП встановлено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови, зокрема, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником.

Таким чином, у разі оскарження постанови суду першої інстанції справа не розглядається спочатку, як помилково вважає заявник, а переглядається судом апеляційної інстанції в межах поданої апеляційної скарги та відомостей, наявних у матеріалах справи.

Отже, КУпАП чітко визначає те, що після прийняття постанови компетентним органом, справа про адміністративне правопорушення вважається розглянутою, а перебіг строків, передбачених ст. 38 КУпАП припиняється. Однак, положення цієї статті можуть бути застосовані компетентним органом вищого рівня у разі встановлення за наслідками апеляційного перегляду порушення вимог ст. 280 КУпАП у рішенні компетентного органу, що виніс оскаржувану постанову.

З відомостей матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції дотримано всіх вимог, передбачених ст. 280 КУпАП в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та встановлені всі обставини, що мали значення на час розгляду цієї справи компетентним органом Жовтневим районним судом м. Харкова. Сама справа розглянута судом першої інстанції 13.03.2025 року з винесенням постанови, якою визнано ОСОБА_1 винним та накладено на нього стягнення, передбачене ст. 124 КУпАП, тобто у визначений ч. 2 ст. 38 КУпАП строк з моменту події адміністративного правопорушення, яка мала місце 31.12.2024 року.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання захисника Горлач О.С. про закриття провадження у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП та вважає за необхідне розглядати апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Харкова від 13.03.2025 року в межах поданої апеляційної скарги та відомостей, наявних у матеріалах справи, а також з огляду на пояснення учасників справи, які з`явились для апеляційного розгляду, оскільки інші учасники справи подали заяви про розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши доводи учасників справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з відомостей матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог чинного законодавства.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які спростовують висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Натомість вина ОСОБА_1 підтверджується наявними у справі відомостями, яким суд першої інстанції надав належну оцінку, а саме: відомостей протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1№234904 від 31.01.2025 року з відомостей якого вбачається, що 31.12.2024 року о 01 год. 30 хв. за адресою: м. Харків, пр-т Ново-Баварський неподалік перехрестя з окружною дорогою водій ОСОБА_1 керуючи ТЗ Mercedes-Benz 313CD д.н.з. НОМЕР_1 був неуважним, не дотримався безпечної швидкості руху, внаслідок чого здійснив наїзд на перешкоду (бетонні блоки) від чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками чим порушив п.2.3.б та п. 12.1 Правил дорожнього руху (а.с. 3).

З відомостей рапорту в.о. начальника відділу СУ ГУНП в Харківській області О. Умнікова вбачається, що за фактом ДТП (матеріали ХЄО ВП №1 ХРУП №3 ГУП в Харківській області №15987 від 31.12.2024), яке мало місце 31.12.2024 приблизно о 01 год. 30 хв на пр-ті Новобаварському неподалік з перехрестям окружної дороги м. Харкова, автомобіль Mercedes-Benz 313CD д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 не впорався з керування та скоїв наїзд на перешкоду (бетонні блоки). В результаті чого у пасажирів ОСОБА_2 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були виявлені тілесні ушкодження, які згідно п. 2.3.2 «а» та п. 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу МОЗ України №6 від 17.01.1995 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Підстави для внесення даного факту до ЄРДР відсутні.

Відомостями протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 31.12.2024, складеного в присутності водія ОСОБА_1 , понятих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 встановлено, відрізок дороги по якому рухався автомобіль Mercedes-Benz 313CD д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 був прямий, неосвітлений, дорожнє покриття сухе, дорожні знаки відсутні. На місці дорожньо-транспортної пригоди відсутні сліди шин та гальмування. Автомобіль було виявлено у бетонних блоках. Поверхневою перевіркою технічного стану автомобілю працівниками поліції встановлено цілісність шин, рульового управління та гальмівної системи транспортного засобу.

Відомостями схеми до протоколу огляду місця події встановлено напрямок руху транспортного засобу, а також його розташування після зіткнення із бетонними блоками та сліди отримання механічних ушкоджень від зіткнення, а саме: осип скла, часток фарби, фрагменти пластику, фрагменти блоків( а.с.20).

З відомостей фото таблиці, доданої до протоколу вбачається, факт дорожноньо-транспортної пригоди та сліди контакту автомобіль Mercedes-Benz 313CD д.н.з. НОМЕР_1 з бетонними блоками(а.с. 13-44).

Відповідно до відомостей пояснення ОСОБА_1 від 31.12.2025 року водій відмовився від надання будь-яких пояснень на підставі ст. 63 Конституції України.

З відомостей копії посвідчення водія вбачається, що ОСОБА_1 має право керувати транспортними засобами категорій А1, А, В1, В, С, D, СЕ, тобто є досвідченим водієм (а.с. 12).

Відомостями заперечення до протоколу з додатками встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом другої групи з дитинства. Група інвалідності є безстроковою (а.с.34-39).

З відомостей повторних пояснень ОСОБА_1 , дату надання яких встановити неможливо, вбачається, що водій, виконуючи свої трудові обов`язки, перевозив пасажирів. Почував себе добре, зокрема, і в час коли сідав за кермо автомобіля. В подальшому втратив свідомість. Прийшовши до тями, побачив, що автомобіль знаходиться у бетонних блоках (а.с. 19).

З відомостей повідомлення про запрошення до УПП в Харківській області вбачається, що ОСОБА_1 було запрошено для складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення на 31.01.2024 о 10 год. 30. Хв за адресою: м. Харків, вул. Шевченка 26.

З відомостей пояснень потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , які були пасажирами автомобілю Mercedes-Benz 313CD д.н.з. НОМЕР_1 вбачається, що 31.12.2024 близько 01 год. 15 хв водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом жваво та на високій швидкості, автомобіль декілька разів заносило, внаслідок чого сталося дорожньо-транспортна пригода.

При цьому, апеляційний суд встановив, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженою державою особою. Проте ОСОБА_1 та його захисник не скористались процесуальною можливістю та не звертались із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, якими були складені відповідні процесуальні документи у цій справі (ст. 267 КУпАП). Також стороною захисту не надано відомостей про те, що останній звертався до суду в порядку, передбаченому ст. 5, 20, 286 КАС України щодо оскарження дій або бездіяльності відповідних посадових осіб працівників поліції. Цих відомостей не надано суду і під час апеляційного розгляду.

Отже, враховуючи, що сторона захисту не скористалась своїм правом та не надала до суду доказів на підтвердження їх версії щодо незаконності дій працівників поліції під час складання матеріалів про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення та доданих до нього доказах відповідають дійсності, а тому можуть слугувати доказами у справі.

Отже, ці відомості, які є наявними у матеріалах цієї справи у своїй сукупності дають підстави сторонньому спостерігачу стверджувати, що ОСОБА_1 не був уважним, не врахував дорожню обстановку, не зреагував на її зміну, а також під час руху не обрав безпечної швидкості та не врахував особливості транспортного засобу, що мало наслідком зіткнення автомобілю Mercedes-Benz 313CD д.н.з. НОМЕР_1 з бетонними блоками. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги, передбачені п. 2.3.б та п. 12.1 Правил дорожнього руху.

Доводи апеляційної скарги про те, що подія сталася з обставин, які не залежали від особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що, на думку апелянта, є підставою для закриття провадження за відсутності складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими та суб`єктивними з огляду на наступне.

З відомостей пояснень від 31.12.2024 вбачається, що ОСОБА_1 відмовився надавати пояснення на місці дорожньо-транспортної пригоди по суті справи на підставі ст. 63 Конституції України (а.с. 11). Хоча і під час апеляційного перегляду апелянт і зазначив суду, що не відмовлявся у будь-який спосіб від цих пояснень, натомість матеріали справи не містять відомостей щодо дій працівників поліції про безпідставність долучення цього пояснення до матеріалів цієї справи. Разом з тим належить врахувати, що сторона захисту знайомилась із усіма матеріалами справи 18.02.2025 року, про що свідчить підпис захисника на відповідній заяві (а.с. 29). Таким чином, сторона захисту, об`єктивно мала можливість оскаржити дії працівників поліції, який залучив пояснення ОСОБА_1 , які є наявними на а.с. 11 цієї справи.

Крім того, з відомостей пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, час надання яких встановити неможливо, однак наданих в присутності захисника адвоката Горлач О.С., вбачається, що ОСОБА_1 31.12.2024 року виконував свої трудові обов`язки з перевезення пасажирів. Коли сідав за кермо автомобіля, почував себе добре, однак під час руху втратив свідомість, що призвело до зіткнення його транспортного засобу з перешкодою у виді бетонних блоків. Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 зазначив, що такі пояснення він надавав працівникам поліції.

Разом з тим, з відомостей заперечень до протоколу, а також апеляційної скарги та особистих пояснень ОСОБА_1 , наданих ним суду апеляційної інстанції, вбачається, що дорожньо-транспортна пригода відбулася в умовах темного часу доби за відсутності будь-яких знаків, які б надали можливість водію вчасно виявити перешкоду у вигляді бетонних блоків, а також те, що зіткненню передував факт осліпленням водія світлом фар зустрічного автомобілю.

Ці відомості, надані стороною захисту, об`єктивно є непослідовними відносно раніше наданих пояснень та вочевидь свідчать про вигаданість версії події для уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності. Відомості, які б підтверджували доводи апеляційної скарги в цій частині в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги про те, що подія сталася з обставин, які не залежали від особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є суб`єктивними, надуманими та розцінюються судом, як обраний спосіб захисту ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не перевищував швидкість, а також пильно стежив за дорожньою обстановкою, а тому не порушував вимоги Правил дорожнього руху є суб`єктивними з огляду на наступне.

Відповідно до приписів п. 2.3. «б» Правил дорожнього руху, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Вимогами п. 12.1 Правил встановлено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Разом з тим, пунктом 12.2 та пунктом 12.3. Правил встановлено, що у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги, а також у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Аналіз зазначених правових норм у їх невід`ємному зв`язку, встановлює обов`язок водія при виборі швидкості руху, особливо в темну пору доби або в умовах недостатньої видимості, обрати таку швидкість, яка дозволить йому своєчасно зреагувати на зміни в дорожній обстановці та вжити невідкладних заходів аж до зупинки з метою уникнути дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, безпечною швидкістю є швидкість, яка дозволяє водію своєчасно зреагувати на зміни в дорожній обстановці та вжити невідкладних заходів аж до зупинки, а не та, якою обмежується швидкість руху на певних ділянках дороги чи у населених пунктах, як помилково вважає апелянт.

Належить врахувати, що відповідно до пояснень потерпілих пасажирів автомобілю Mercedes-Benz 313CD д.н.з. НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом жваво та зухвало. Автомобіль неодноразово заносило, що вочевидь свідчить про недотримання водієм безпечної швидкості руху з урахуванням особливостей транспортного засобу та разом із відомостями доказів, долучених до матеріалів цієї справи, надає підстав сторонньому спостерігачу стверджувати про порушення ОСОБА_1 вимог п 2.3.б та п. 12.1 Правил дорожнього руху.

За таких обставин доводи апеляційної скарги про те, що водій не перевищував швидкість, а також пильно стежив за дорожньою обстановкою належить вважати суб`єктивними.

Доводи апеляційної скарги про порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у зв`язку із складанням протоколу про адміністративну відповідальність за відсутності ОСОБА_1 є необґрунтованими та спростовуються відомостями наявними у матеріалах справи.

Так, відповідно до відомостей повідомлення про запрошення до УПП в Харківській області ОСОБА_1 необхідно було з`явитися до управління патрульної поліції 31.01.2024 року о 10 год 30 хв. для складання протоколу. Про можливість притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 був обізнаний, оскільки надавав пояснення по справі.

При цьому слід зазначити, що працівниками поліції лише складається протокол про адміністративне провадження та збираються докази на підтвердження встановлених ним відомостей, а розгляд справи провадиться судом відповідно до ст. 221 КУпАП та переглядається судом апеляційної інстанції відповідно та порядку, передбаченому ст. 294 КУпАП. Разом з тим, вимогами ч. 2 ст. 38 КУпАП встановлені стислі терміни розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124 КУпАП. Суд першої інстанції розглянув справу відносно ОСОБА_1 за участю строни захисту, що відповідає вимогам ст. 268 КУпАП.

За таких обстави, доводи апеляційної скарги в цій частині належить вважати суб`єктивними та розцінювати їх, як обраний спосіб захисту ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги про неможливість врахування відомостей пояснень потерпілих, оскільки, на думку апелянта, вони надані «під диктовку» заінтересованої особи власника транспортного засобу є необґрунтованими з огляду на наступне.

Приписами ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Крім того, слід звернути увагу учасників судового розгляду на особливість правового статусу доказів у провадженні по справах про адміністративні правопорушення. Статус доказів, перелік джерел, правила їх допустимості визначаються виключно національним законом. Конвенційне право та його тлумачення ЄСПЛ залишає правила допустимості доказів на розсуд держав, з поправкою на вимогу загальної справедливості судового провадження, а також природи правопорушення.

Національний припис закону ст. 251 КУпАП встановлює абсолютний характер джерел та змісту доказової інформації по справі «будь-які фактичні дані» та не містить критеріїв недопустимості доказів.

Матеріали цієї справи містять усі відомості, які працівники поліції, а також особа, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисник вважали за необхідне до них долучити. Судом апеляційної інстанції отримані пояснення апелянта та його захисника у цій справі, які сторона захисту надала добровільно та без обмежень у часі. Всі відомості оцінюються судом апеляційної інстанції у їх сукупності.

З огляду на особливості цієї справи до доводів захисника про вибірковий допит свідків у цій справі суд апеляційної скарги ставиться критично, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які клопотання сторони захисту щодо допиту інших свідків у справі крім тих, які були допитані судом першої інстанції.

Таким чином, матеріали справи містять усі необхідні та достатні відомості, які дають підстави сторонньому спостерігачу стверджувати, що саме ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом, порушив вимоги п 2.3.б та п. 12.1 Правил дорожнього руху та допустив зіткнення із перешкодою у вигляді бетонних блоків.

За таких обставин доводи захисника в цій частині є безпідставними, суб`єктивними та розцінюються судом, як обраний спосіб захисту ОСОБА_1 .

Оцінюючи відомості цих доказів у справі як окремо, так і в сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою та беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, у зв`язку із порушенням ним вимог. п 2.3.б та п. 12.1 Правил дорожнього руху.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та самої події правопорушення, а тому підстав для закриття провадження у справі, передбачених п.1 ст.247 КУпАП, апеляційним судом не встановлено.

Відповідно до вимог п. 1.3 Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до вимог п. 2.3(б) Правил дорожнього руху України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі

Відповідно до вимог п. 12.1 ПДР України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколів та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п 2.3.б та п. 12.1 Правил дорожнього руху та притягнення їх до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, а тому доводи апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Водночас, судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю звільняються від сплати судового збору.

Копія довідки, якою встановлено у ОСОБА_1 другу групу інвалідності було долучено до матеріалів справи разом із запереченнями до протоколу підлягала дослідженню судом першої інстанції.

Однак, суд першої інстанції цих вимог закону не дотримався та стягнув оскаржуваною постановою з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Таким чином, належить змінити оскаржувану постанову, звільнивши ОСОБА_1 від сплати судового збору, як інваліда другої групи, у зв`язку з чим його апеляційна скарга задовольняється частково.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції підлягає зміні, а саме шляхом виключення з її мотивувальної та резолютивної частини висновків і рішення суду про стягнення судового збору зі ОСОБА_1 на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

В решті постанову Жовтневого районного суду м. Харкова від 13.03.2025 стосовно ОСОБА_1 належить залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання адвоката Горлач О.С. про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 13 березня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП змінити, виключивши з її мотивувальної та резолютивної частин висновки і рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 судового збору.

В решті постанову судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 13 березня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков