Справа № 743/1210/24 Головуючий у 1 інстанції Кравчук М. В.
Провадження № 33/4823/366/25
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2025 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю захисника - Денисова М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Денисова М.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 25 березня 2025 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 28 серпня 2024 року в 00 год. 46 хв., по вул. Харківська, в смт Ріпки Чернігівської області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Fiat Doblo, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Не погодившись із рішенням суду, захисник Денисов М.В. подав в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати як незаконну та закрити провадження в справі за відсутності події та складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування скарги посилається на те, що зупинка транспортного засобу відбулася безпідставно; відеозйомка велась не безперервно та з невідомого пристрою; відсутня фіксація моменту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду та моменту складення протоколу, акта на огляд на стан сп`яніння та направлення на огляд водія та присутність під час їх складення ОСОБА_1 . Апелянт вказує, що в матеріалах справи відсутній рапорт поліцейського щодо зафіксованого факту події; у направленні невірно відображена інформація про те, що ОСОБА_1 було доставлено на огляд, оскільки він не доставлявся; протокол та акт з направленням складені двома різними поліцейськими; поліцейськими не було вжито всіх належних дій у вигляді тимчасового затримання транспортного засобу, доставлення до відділення поліції для встановлення особи; у протоколі не конкретизовано додатків до нього.

У судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце розгляду справи був поінформований належним чином, що підтвердив його захисник, заяв про відкладення розгляду справи не подавав.

Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши пояснення захисника Денисова М.В., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.6 розділу І та п.6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 №1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №671794 від 28.08.2024, ОСОБА_1 , 28 серпня 2024 року о 00 год. 46 хв., в селищі Ріпки по вул. Харківська, керував транспортним засобом Fiat Doblo, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.2).

Отже, даний протокол є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст.251 КУпАП.

Як слідує з переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського, ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції за порушення комендантської години та порушення Правил дорожнього руху. ОСОБА_1 перебував на водійському сидінні та не заперечував факту керування ним автомобілем. На вимогу працівників поліції надати посвідчення водія та реєстраційний талон на транспортний засіб, водій відмовився та повідомив, що документів при собі немає. Також водій відмовився показати свої документи і у застосунку «Дія». Під час спілкування з водієм у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, нечітка мова, які йому були озвучені поліцейськими, при цьому ОСОБА_1 не заперечував, що вживав спиртні напої у великій кількості. На пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Алкофор» або в медичному закладі, водій відмовився. Після цього, поліцейський роз`яснив водію, що за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП та що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення.

Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

До того ж, будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та оформлення протоколу щодо нього, ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час огляду на стан сп`яніння та складання протоколу до компетентних органів не зверталася і матеріали справи таких не містять.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений уповноваженою особою з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить усі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не вбачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.

Доводи сторони захисту щодо неповноти опису додатків до протоколу про адміністративне правопорушення, позаяк скорочення такого опису до тексту: «матеріали справи, оптичний носій з записом події» не заслуговують на увагу, оскільки скорочений опис додатків не впливає на встановлення у ході судового розгляду факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Посилання апелянта на те, що особу водія було встановлено з його слів, що в контексті порушення нормативної регламентації встановлення особи, є підставою для закриття провадження у справі, не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Так, на відеозаписі зафіксовано неодноразову відмову водія надати посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Відмовився водій показати свої документи і у застосунку «Дія». За фактом даного правопорушення (в частині відсутності посвідчення та свідоцтва) було винесено постанову серії ББА № 559588 та притягнуто особу до адміністративної відповідальності. Відомості про оскарження та скасування цієї постанови стороною захисту не надані.

З огляду на те, що під час спілкування з поліцейськими у ході розгляду даної справи ОСОБА_1 не заперечував, що його особу з власних слів було встановлено вірно та такі відомості правильно занесені до адміністративних матеріалів, у суду відсутні підстави стверджувати недобросовісність виконання працівниками поліції своїх повноважень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 КУпАП посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції) уповноважені складати адміністративні протоколи, у тому числі і щодо порушень, передбачених ст.130 КУпАП.

Поліцейський патруль складається не менше як з двох поліцейських і кожен з них має право на оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, в той час як інший може відбирати пояснення у свідків, складати схеми тощо. Усі патрульні уповноважені на оформлення процесуальних документів.

У даному провадженні матеріали про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , складені різними поліцейськими, що не суперечить чинному закону та вимогам підзаконних актів, що вказує на безпідставність доводів апелянта.

Крім того, як убачається з дислокації нарядів поліції ВП № 2 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області з 08:00 27.08.2024 по 08:00 28.08.2024 поліцейські ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у нарядах з зоною обслуговування, в тому числі, Ріпкинської ТГ (а.с.22).

Посилання апелянта щодо незаконної зупинки транспортного засобу працівниками патрульної поліції не знайшли свого підтвердження, оскільки з огляду на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху, незгода водія із причинами зупинки або ненадання працівниками поліції доказів вчинення правопорушення, не позбавляє водія обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, та не впливає на причину зупинки.

Також, як убачається з відеозапису, одразу ж після зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , поліцейський пояснив, що причиною зупинки є те, що водій порушує комендантську годину та керує транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком у темну пору доби. Крім того, на даний час діє воєнний стан і працівники поліції мають право зупиняти та перевіряти усі транспортні засоби.

Твердження захисника про те, що відеозапис не може бути допустимим доказом, оскільки відеофіксація не є безперервною, апеляційний суд визнає необґрунтованими, так як хронологія подій була зафіксована з використанням спеціальних технічних засобів за часом безперервно, і при його огляді у суду не виникає сумнівів у достовірності зафіксованої на відеозаписі інформації, а тому відеозапис є належним та допустимим доказом. Вказаний відеозапис є лише одним із доказів на підтвердження даних, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. Крім того, на відеозаписі чітко зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння і підстави піддавати сумніву зміст даного відеозапису відсутні.

Доводи сторони захисту про відсутність інформації про технічні пристрої спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Так, згідно журналу № 75, 28.08.2024 відповідальною особою відділення поліції № 2 видано відеозапис на носії типу DVD-1 для суду (а.с.12).

З копії Журналу № 164, слідує, що поліцейським, які були присутніми на місці події видано портативні відеореєстратори (а.с.15).

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази, які б не були предметом дослідження в суді першої інстанції, або порушень судом вимог матеріального або процесуального закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Відтак, доводи апелянта про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, не заслуговують на увагу. Таку позицію сторони захисту слід розцінювати, як намагання ОСОБА_1 уникнути встановленої законом відповідальності за скоєне.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він, керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, з чим погоджується й апеляційний суд.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відтак, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Денисова М.В. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 25 березня 2025 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Заболотний