Справа № 172/541/25
Провадження № 3/172/241/25
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28.04.2025 року суддя Васильківського районного суду Дніпропетровської області Філіппов Є.Є., розглянувши справу про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 126 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В

05 березня 2025 року о 21:55 год. ОСОБА_1 по вул. Гаркуші в сел. Васильківка Синельниківського району Дніпропетровської області керував автомобілем ВАЗ-21099 номернизнак НОМЕР_1 з несправними зовнішніми світловими приладами, а саме на якому не горіла ліва фара в темну пору доби.

Крім того, 05 березня 2025 року о 21:55 год. ОСОБА_1 по вул. Гаркуші в сел. Васильківка Синельниківського району Дніпропетровської області керував автомобілем ВАЗ-21099 номернизнак НОМЕР_1 не маючи права керування таким транспортним засобом, тобто не маючи посвідчення водія відповідної категорії.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. 2.1 «а», 31.4.3 Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративні правопорушення передбачені ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Згідно зі ст. 36 КпАП України, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Таким чином, оскільки вказані правопорушення вчинені однією і тією ж особою і підлягають одночасному розгляду одним і тим же органом, то вказані справи слід об`єднати в одне провадження, відповідно до вимог ст. 36 КУпАП та п. 6 Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом ДСА України від 20.08.2019 № 814.

Правопорушник у судовому засіданні вину визнав, щиро каявся.

Заслухавши порушника, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку, що провина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 126 КУпАП повністю підтверджена доказами, що містяться в матеріалах справи в їх сукупності та взаємозв`язку. А саме: протоколами про адміністративне правопорушення від 05.03.2025 серії ЕПР1 № 263262, від 05.03.2025 серії ЕПР1 № 263258, складеними з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254-256 КУпАП і засвідченими підписом уповноважених осіб та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, довідкою про відсутність у порушника посвідчення водія.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 підлягає притягненню до адміністративної відповідальності та його дії правильно кваліфіковано за:

- ч. 1 ст. 121 КУпАП - керування водієм транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів;

- ч. 2 ст. 126 КУпАП як керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом;

Відповідно до положень ст.23 КУпАП України адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення.

Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (ст.33 КУпАП).

Обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення є щире розкаяння винного та вчинення правопорушення неповнолітнім.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Отже, приходжу до висновку, що при розгляді даної справи слід застосувати принцип аналогії закону, згідно з яким найбільш близьким до адміністративно-деліктної галузі права є кримінальне процесуальне законодавство (пункт 10 постанови Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі №263/10894/20).

Ч.2 ст.61 Конституції України передбачено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до ч.1 ст.99 КК України, штраф застосовується лише до неповнолітніх, що мають самостійний доход, власні кошти або майно, на яке може бути звернене стягнення.

Отже, у адміністративному провадженні при накладенні стягнення у виді штрафу на неповнолітню особу необхідно аналогічно враховувати, що штраф, як стягнення, може застосуватися до неповнолітнього лише при наявності в останнього самостійного доходу.

Відповідно до ч.2 ст.13 КУпАП, у разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 89, 121-127, 130, статтею 139, частиною третьою статті 154, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені ст.185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбаченістаттею 24-1 цього Кодексу.

Згідност. 24-1 КУпАП, за вчинення адміністративних правопорушень до неповнолітніх у віці від шістнадцяти до вісімнадцяти років можуть бути застосовані такі заходи впливу: 1) зобов`язання публічно або в іншій формі попросити вибачення у потерпілого; 2) попередження; 3) догана або сувора догана; 4) передача неповнолітнього під нагляд батькам або особам, які їх замінюють, чи під нагляд педагогічному або трудовому колективу за їх згодою, а також окремим громадянам на їх прохання.

Як вбачається з наданих суду довідок, ОСОБА_1 навчається у Комунальному закладі освіти "Васильківське професійно-технічне училище" на денній формі навчання, на бюджетній основі, тобто самостійного доходу не має.

З огляду на викладене, виходячи із засад справедливості та рівності всіх перед законом, враховуючи індивідуальний характер юридичної відповідальності, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_1 захід впливу, що застосовується до неповнолітнього, передбачений п.2 ст.24-1 КУпАП, а саме - попередження.

З огляду на застосування до неповнолітнього заходу впливу, передбаченого ст.24-1 КУпАП, судом не вирішується питання про стягнення з нього судового збору в порядку ст.40-1 КУпАП, оскільки судом не було винесено постанови про накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст.ст. 24-1, ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 121, 280, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В

Об`єднати справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 № 172/541/24 та № 172/542/25 в одне провадження.

Визнати неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 126 КУпАП, та застосувати до нього захід впливу, передбачений п. 2 ст. 24-1 КУпАП у вигляді - попередження.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Васильківський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Є.Є.Філіппов