Справа № 487/2105/25
Провадження № 3/487/728/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2025 м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючої судді Скоринчук К.М., за участю секретаря судового засідання Карбівничої А.О., розглянувши матеріали, які надійшли від Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який офіційно не працює, до адміністративної відповідальності не притягувався, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

01 квітня 2025 року до Заводського районного суду міста Миколаєва надійшов протокол про адміністративне правопорушення серія ВАД №609528 від 12.03.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП.

02 квітня 2025 року матеріали сформованої справи №487/2105/25 передано судді Скоринчук К.М., яку, згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначено головуючим суддею.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення: 12.03.2025 о 12.00 год виявлено, що протягом тривалого часу за місцем мешкання АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 ухилявся від виконання батьківських обов`язків по відношенню до свого сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , своїми діями проявляв байдуже відношення, не турбувався про його духовний та моральний розвиток, не забезпечує належне здобуття освіти, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 25 ЗУ «Про повну загальну середню освіту», а саме ОСОБА_2 пропускав шкільні заняття.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину визнав. При цьому суду пояснив, що він є внутрішньо переміщеною особою. ОСОБА_3 з ОСОБА_4 сина виховує сам, оскільки дружина померла в 2020 році. Він не може найти постійного місця роботи із заробітком, який би забезпечував належні умови синові, а тому перебивається тимчасовими заробітками. Періодично син хворів, але він не міг отримати відповідну довідку, оскільки виникли проблеми із укладенням декларації із сімейним лікарем, оскільки він має статус ВПО.

Дослідивши матеріали справи та вирішуючи питання чи підлягає ОСОБА_1 адміністративній відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, суд враховує наступне.

12 березня 2025 року працівниками поліції було виявлено, що протягом тривалого часу ОСОБА_1 за місцем мешкання АДРЕСА_2 , ухилявся від виконання батьківських обов`язків по відношенню до свого сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , своїми діями проявляв байдуже відношення, не турбувався про його духовний та моральний розвиток, не забезпечував належне здобуття освіти, чим порушив вимоги ч.2 ст. 25 ЗУ «Про повну загальну середню освіту», а саме ОСОБА_2 пропускав шкільні заняття. За результатом виявлення щодо ОСОБА_1 складено протокол серія ВАД №609528 від 12.03.2025 про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

У підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.184 КУпАП, суб`єктом звернення додано: пояснення ОСОБА_1 від 12.03.2025; копія подання в.о. директора Миколаївської гімназії № 35 ОСОБА_5 ; копія паспорта ОСОБА_1 ; копія свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 184 КУпАП відповідальність батьків або осіб, які їх замінюють наступає у разі ухилення їх від виконання передбачених законодавством обов`язків по забезпеченню необхідних умов життя, освіти та виховання неповнолітніх дітей.

Положеннями ч. 2 ст. 25 Закону України «Про повну загальну середню освіту», На батьків учнів, а також керівників закладів освіти, які виконують обов`язки опікунів дитини у випадках, визначених законом, покладається відповідальність за здобуття ними повної загальної середньої освіти

Чистина 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 установлено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 150 Сімейного кодексу України визначено, що на батьків покладається обов`язок виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Частиною 1 ст. 53 Конституції України, що повна загальна середня освіта є обов`язковою.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

У судовому засіданні було з`ясовано, що ОСОБА_1 дійсно неналежно виконує батьківські обов`язки щодо свого малолітнього сина, але така ситуація виникла внаслідок важких життєвих обставин, які полягають у вимушеному переселенні, відсутністю постійного матеріального доходу, відсутністю постійного місця роботи та ненормованого робочого часу у зв`язку з тимчасовими заробітками, вихованням сина самостійно у зв`язку зі смертю його матері та відсутністю знайомих, рідних, які б могли надати необхідну та вчасну допомогу.

З урахуванням зазначених обставин суд вважає, що для виправлення ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових правопорушень можливо шляхом призначення адміністративного стягнення у виді попередження, яке є достатнім з урахуванням вимог ч. 1 ст. 184 та ст. 23 КУпАП і відповідає меті адміністративного стягнення.

Керуючись 23, 283-284, 289, 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді попередження.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: К.М. Скоринчук