Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 3/733/465/25
Єдиний унікальний №733/702/25
Постанова

Іменем України

25 квітня 2025 року м.Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області

в складі: головуючого судді- Вовченка А.В.,

при секретарі - Пікуль Л.К.,

розглянувши матеріали, які надійшли від ВП № 2 (м. Ічня) Прилуцького районного відділу поліції ГУНП у Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого АДРЕСА_1 , працюючого ПрАТ «ІЗСММ» оператор, РНОКПП- невідомий,

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 28.03.2025 року о 18-30 год в АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані сп`яніння вчинив домашнє насильство психологічного характеру стосовно своєї дружини ОСОБА_2 в адресу якої виражався нецензурною лайкою, внаслідок чого могло бути завдано шкоди психічному здоров`ю останній, чим порушив вимоги Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», за що відповідальність передбачена ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим не з`явився з невідомих причин.

Правопорушення, передбачене ч.1ст.173-2 КУпАП не входить до переліку справ, передбачених ч. 2 ст. 268 КУпАП, розгляд яких необхідно проводити з обов`язковою присутністю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а тому суддя, враховуючи неявку ОСОБА_1 без поважної причини у судове засідання, а також те, що є дані про своєчасне його сповіщення про місце і час розгляду справи і від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, вважає за можливе справу розглядати без його участі.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнім насильством визнаються діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Володіна проти РФ» від 09.07.2019, «Левчук проти України» від 03.09.2020 зазначив, що домашнє насильство є порушенням статей 3, 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Там, де особа достовірно стверджує про те, що вона зазнавала актів домашнього насильства, якими б незначними поодинокі випадки не були, національні органи влади повинні оцінити ситуацію у всіх аспектах, включно з ризиком повторення подібних інцидентів. Ця оцінка повинна належним чином брати до уваги особливу вразливість жертв, які часто емоційно, фінансово чи іншим чином залежать від своїх кривдників, а також психологічний вплив можливого повторного знущання, залякування та насильства на їхнє повсякденне життя.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, зокрема: протоколом серії ВАВ № 047642 від 28.03.2025 року про адміністративне правопорушення; письмовими поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 від 28.03.2025 року, формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 28.03.2025 року.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КупАП.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , не встановлено.

При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення, суд бере до уваги характер вчиненого правопорушення, важливість проблеми домашнього насильства; особу ОСОБА_1 , а також зважаючи на характер правопорушення, суд вважає, що до останнього доцільно застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу, розмір якого визначено судом на рівні найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.1 ст.173-2 КУпАП, - що буде необхідним для його виправлення, достатнім для виконання завдань КУпАП та можливим недопущенням продовження насильства або настання більш тяжких наслідків.

Підстави для застосування іншого, більш м`якого або суворого стягнення, відсутні.

З особи, на яку накладено адміністративне стягнення, згідно ст. 40-1 КУпАП, також належить стягнути судовий збір, що становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб .

Керуючись статтями 33-35,38, 40-1, 173-2 ч.1, 280, 283, 284 КУпАП

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 ( триста сорок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 605,60грн.

Згідно ст. 307 КУпАП штраф повинен бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу в установлений законом строк постанова про адміністративне стягнення згідно із ст. 308 КУпАП буде надіслана для примусового виконання до відділу Державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: штраф в подвійному розмірі, тобто 680 гривень 00 копійок.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.

Відсутність у постанові в справі про адміністративні правопорушення, як виконавчому документі, у розумінні Закону України «Про виконавче провадження», відомостей про реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані, згідно постанови Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 471/283/17-ц (провадження №61-331св18), у розрізі ст. 18 указаного Закону, не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання (відмови у відкритті виконавчого провадження).

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя А. В. Вовченко