ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/1485/25

Номер провадження 3/495/658/2025

02 квітня 2025 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Мишко В.В., розглянувши матеріали, що надійшли від Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

До Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшов адміністративний протокол № 260354 серії ЕПР від 02.03.2025 року, відповідно до якого встановлено наступне.

02.03.2025 року о 12:00 годині, на території республіки Молдова на КПП «Тудора», ОСОБА_1 на автомобілі «Мазда» НОМЕР_1 залишив місце дорожньо-транспортної пригоди до якої був причетний, чим порушив п.2.10 (а) ПДР, за що передбачено відповідальність за ст. 122-4 КУпАП.

В судовому засідання ОСОБА_1 обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не визнав. Пояснив, що він зупинився на своєму автомобілі на КПП «Тудора» для проходження паспортного контролю та в цей час заднім ходом здавав водій автомобіля «Сузукі» НОМЕР_2 , вдаривши форкопом свого автомобіля передній державний знак і бампер його автомобіля, чим створив механічні пошкодження. Зазначив, що після дорожньо-транспортної пригоди вони роз`їхалися з пункту пропуску «Старокозачьє» та він зателефонував своєму майстру щодо розміру спричиненої шкоди його автомобілю, про що повідомив водія, який скоїв дане ДТП. Проте, водій автомобіля «Сузукі» НОМЕР_2 з цим не погодився та викликав поліцію. Зауважив, що він взагалі не винен у даній дорожньо-транспортній пригоді та не мав умислу покидати місце ДТП, але саме прикордонники попросили його та водія автомобіля «Сузукі» покинути пункт пропуску «Старокозачьє», оскільки учасники ДТП не мали прав там надалі перебувати. Просив закрити провадження по даній справі, оскільки не вбачає в своїх діях складу правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП .

Ознайомившись з матеріалами справи, поданими доказами, оцінивши докази в їх сукупності суд вважає, що провадження в даній справі слід закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, так як в діях ОСОБА_1 не вбачається порушення п.2.10 (а) ПДР, за що передбачено відповідальність за ст.122-4 КУпАП.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення, складеним інспектором Білгород-Дністровського ВП ГУНП України в Одеській області майором поліції Баргамон О.Ю. відносно ОСОБА_1 відсутні будь-які події та склад адміністративного правопорушення. виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В розумінні ст. 280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення до протоколу про адміністративне правопорушення № 260354 серії ЕПР від 02.03.2025 року, у якому викладені обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення, працівниками поліції додано тільки пояснення громадянина ОСОБА_1 , пояснення громадянки ОСОБА_2 та схему ДТП.

Відповідно до п.2.10 (а) ПДР, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Диспозицією ст.122-4 КУпАП, яку інкриміновано ОСОБА_1 , передбачено адміністративну відповідальність за залишення водіями транспортних засобів на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Склад адміністративного правопорушення це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 1.10 ПДР України, під залишенням місця дорожньо-транспортної пригоди слід розуміти дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.

Тобто, із суб`єктивної сторони правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП характеризується наявністю виключно прямого умислу.

За змістом ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення вважається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила усвідомлювала протиправний характер свого діяння, передбачала його шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Натомість, пояснення в судовому засіданні ОСОБА_1 свідчать про відсутність у нього умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, а матеріали справи не містять доказів на спростування цих пояснень.

З показів ОСОБА_1 слідує, що взагалі не він вчинив ДТП, оскільки водій автомобіля «Сузукі» НОМЕР_2 , здавивши заднім ходом вдарив форкопом свого автомобіля передній державний знак і бампер автомобіля ОСОБА_1 , що і підтверджується наявними в справі поясненнями самого водія автомобіля «Сузукі» НОМЕР_2 . Після ДТП обидва водія покинули місце пригоди виключно за проханням прикордонників, так як вони не могли надалі залишатися на території пункту пропуску «Старокозачьє», а повинні були чекати на працівників поліції за її межами.

Таким чином, з матеріалів адміністративної справи не вбачається та не підтверджено будь-якими належними та допустимими доказами наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Згідно із ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, обов`язок доказування в справах про правопорушення лежить на посадовій особі, яку уповноважено складати адміністративні матеріали.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому, з урахуванням принципів і загальних засад Кодексу України про адміністративні правопорушення, практики Європейського Суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 р., заява №16347/02 та Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013 р., заява №36673/04).

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази та надавши їм оцінку, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, тому провадження по справі необхідно закрити у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 9, 24, ст.122-4, ст.ст. 221, 245, 247, 251, 252, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі № 495/1485/25 про вчинення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, або представником або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Віталій МИШКО