Справа № 367/4676/25
Провадження №3/367/1625/2025
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 квітня 2025 року м. Ірпінь

Суддя Ірпінського міського суду Київської області Одарюк М.П., розглянувши матеріали, які надійшли від Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пнів, Надвірнянського району, Івано - Франківської області, громадянина України, командир бойової машини - командир 2 відділення 3 взводу 1РОП (на БМП), проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за частиною 2 статті 172-15 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №066924 від 23 квітня 2025 року ОСОБА_1 будучи військовою службовою особою, в умовах особливого періоду, недбало ставився до військової служби, чим скоїв правопорушення, передбачене частиною 2 статті 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судове засідання ОСОБА_1 не прибув, матеріали справи містять його письмову заяву, в якій він просить суд розглядати справу без його участі та призначити покарання у вигляді тримання на гауптвахті.

Відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою, у зв`язку з чим суддя розглядає справу у відсутності правопорушника.

Суд, дослідивши адміністративний матеріал, дійшов наступного висновку.

Частиною 1 ст. 172-15 КУпАП встановлена відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби.

Частиною 2 ст. 172-15 КУпАП встановлено відповідальність, за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене в умовах особливого періоду.

У зв`язку з відсутністю у КУпАП тлумачення поняття «недбале ставлення до військової служби», для вирішення даних спірних правовідносин суд застосовує аналогію закону.

Згідно статті 425 КК України, а саме коментарю до неї - недбале ставлення до військової служби полягає у невиконанні або неналежному виконанні військовою службовою особою своїх обов`язків, передбачених законами, військовими статутами, положеннями, наказами командування. Під невиконанням обов`язків розуміють невиконання дій, які входять у коло службових обов`язків, під неналежним виконанням нечітке, формальне або неповне здійснення обов`язків.

Верховний Суд в своїй постанові від 25.04.2018 у справі № 205/1993/17-ц (касаційне провадження № 61-1664св17) однозначно сформулював правову позицію щодо тлумачення поняття «особливий період» та щодо часу дії такого періоду.

Так, відповідно до вищевказаної постанови, особливий період діє в Україні від 17 березня 2014 року, після оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію». Президент України відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу не приймав.

Крім того, таку саму правову позицію сформульовано в постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 205/1993/17-ц (касаційне провадження № 61-1664св17), від 14.02.2018 у справі № 131/1449/16-ц (касаційне провадження № 61-4157св18); від 14.02.2018 у справі № 727/2187/16-ц (касаційне провадження № 61-3951св18); від 20.02.2018 у справі № 640/4439/16-ц (касаційне провадження № 61-4304св18); від 21.02.2018 у справі № 211/1546/16-ц (касаційне провадження № 61-4255св18) та ін.

За правилами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями потерпілих, свідків, тощо.

В протоколі про адміністративне правопорушення № 066924 від 23 квітня 2025 року, зазначено, що з 07 квітня 2025 року по 08 квітня 2025 року сержант ОСОБА_1 був безпідставно відсутній на військовій службі, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби в умовах воєнного стану. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене частиною 2 статті 172-15 КУПАП.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-15 КУпАП підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення №066924 від 23.04.2025 року; копією висновку службового розслідування по факту відсутності на службі сержанта ОСОБА_1 , затвердженого 17 квітня 2025 року; копією рапорту 07 квітня 2025 року командира 1 батальйону оперативного призначення підполковника ОСОБА_2 ; копією рапорту 09 квітня 2025 року командира 1 батальйону оперативного призначення підполковника ОСОБА_2 ; копією наказу № 911 від 07 квітня 2025 року командира військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 "Про призначення службового розслідування по факту відсутності на службі сержанта ОСОБА_1 ".; письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 09 квітня 2025 року; письмовими поясненнями ОСОБА_4 від 09 квітня 2025 року; письмовими поясненнями ОСОБА_5 від 10 квітня 2025 року; витягом з наказу № 93 від 07 квітня 2025 року командира військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 ; письмовими поясненнями самого ОСОБА_1 ; службовою характеристикою ОСОБА_1 .

Вказані докази є узгодженими між собою, отримані у встановленому законом порядку та не викликають сумнівів у їх належності, допустимості та достовірності.

Суддя, повно та всебічно дослідивши адміністративний матеріал, дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Згідно положень ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

На виконання вимог ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 судом враховано умови та характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника: вік, соціальне положення; ступінь його вини; ставлення до вчиненого, а саме визнання провини в повному обсязі, суд вважає за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчинення нових правопорушень застосувати, адміністративне стягнення, в межах санкції ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Також, суддя доходить висновку, що в даному випадку таке стягнення, буде достатньою мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила дане адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також в повній мірі забезпечить запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами, та повністю відповідатиме меті його застосування.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Розмір судового збору відповідно до п. 5 ч. 2ст. 4 Закону України «Про судовий збір» становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.40-1, 172-15,221,268,280,283,284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним в скоєнні правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 172-15 КУпАП, та притягнути до адміністративної відповідальності.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 гривень 00 копійок, на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 605 гривень 60 копійок.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через 15 днів з дня вручення йому копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або внесення подання на постанову - не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна, в порядку, встановленому законом.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання - три місяці з дня її винесення.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього може бути застосоване подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

У разі несплати штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, згідно з ч. 1 ст. 308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 КУпАП, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя М.П. Одарюк