Справа№ 953/2590/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2025 р. м. Харків

Суддя Київського районного суду м. Харкова Кіндер В.А., за участі секретаря судового засідання Сергієнко К.В., адвоката особи, яка притягається до адміністративної відповідальності Лихачової М. Б., розглянувши у залі суду матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

01.03.2025 о 22 годині 15 хвилин у м. Харків по вул. Скрипника, 20, водій ОСОБА_2 керувала транспортним засобом Volkswagen passat, державний номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився у лікаря-нарколога. Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду від 02.03.2025 №485 водій ОСОБА_3 перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Своїми діями водій ОСОБА_3 порушила пункт 2.9 а ПДР України.

В судовому засіданні водій ОСОБА_3 провину у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнала. Підтримала заявлене 14.04.2025 клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Клопотання обґрунтоване тим, що протокол серії ЕПР1 № 261685 від 04.03.2025 є недопустимим доказом, оскільки оформлений з пропуском встановленого в ч.2 ст. 254 КУпАП двадцяти чотирьох годинного строку, в ньому зазначене некоректне місце вчинення адміністративного правопорушення. Працівниками поліції був здійснений формальний та упереджений розгляд справи, оскільки не були опитані свідки, що були присутні в момент зупинки транспортного засобу керованого ОСОБА_3 . Окрім того, долучені відеозаписи не є безперервними, а тому його не можна вважати належним доказом.

Суд, заслухавши ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, докази наявні в ній та оцінивши їх в сукупності, дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Винна ОСОБА_3 належним чином підтверджена: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №261685 від 04.03.2025, в якому зокрема безпосередньо зафіксовано факт вчинення адміністративного правопорушення; висновком щодо результатів медичного огляду від 02.03.2025 №485, згідно із яким водій ОСОБА_2 перебувала у стані алкогольного сп`яніння; рапортом посадової особи від 04.03.2025, відомості викладенні в ньому узгоджуються з іншими доказами по справі; відеозаписами з нагрудних камер поліцейських.

Оцінюючи наведені докази, суд керується положеннями статті 266КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015р. (зі змінами) (далі Інструкція), якими унормовано правову процедуру огляду водіїв на стан сп`яніння.

Відповідно до положень пунктів 2, 3 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Суд зважає на те, що згідно із п.2 розділу І Інструкції підставою для висунення вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння є суб`єктивне припущення поліцейського про перебування особи у стані сп`яніння, яке ґрунтується на наявності у особи однієї чи декількох ознак алкогольного сп`яніння, передбачених п.3 розділу І Інструкції.

Вирішення їх наявності чи відсутності відноситься до виключної компетенції поліцейського, який керуючись загальносуспільними нормами зовнішнього вигляду особи, яка не перебуває в стані сп`яніння, на власний розсуд визначає наявність чи відсутність однієї або декількох ознак такого сп`яніння.

Згідно із п.1 розділу ІІ Інструкції за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (п.7 розділу І Інструкції).

З матеріалів справи вбачається, що огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проведений лікарем КНП ХОР «Обласна клінічна наркологічна лікарня» 01.03.2025 о 23 годині 00 хвилин, тобто через 45 хвилин після зупинки. Відтак, суд дійшов висновку, що огляд проведений у встановлений двогодинний строк (п.9 розділу ІІ Інструкції).

З висновку щодо результатів медичного огляду від 02.03.2025 №485 вбачається, що водій ОСОБА_2 перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

Судом встановлено, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини підтверджуються відеозаписом з нагрудної відеокамери (відеореєстраторів), використання якої передбачено ст. 40 Закону України "Про національну поліцію" та Інструкцією про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 №100, що був досліджений судом.

Так, з досліджених відеозаписів вбачається, що водій ОСОБА_2 стверджувально відповіла на запитання поліцейського, що здійснювала керування транспортним засобом (01 хв. 50 с. відеозапису «export-ymwdi»); Поліцейським повідомлено, що у водія виявлено ознаку стану алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та порушення координації рухів (00 хв. 57 с. відеозапису «export-ymwdi»); Водій погодилася на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Отже, суд дійшов висновку, що достовірно встановлено перебування водія ОСОБА_2 в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом.

З досліджених відеозаписів вбачається, що водій не був поінформований про конкретну причину зупинення поліцейським транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у ст. 35 Закону України «Про національну поліцію».

Водночас, суд зазначає, що за порушення вимог щодо законності підстав зупинення транспортного засобу поліцейський може бути притягнутий до відповідальності, передбаченої законом, але це не нівелює порушення водієм ОСОБА_2 п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, згідно із яким водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, та не звільняє останнього від відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Стосовно доводів ОСОБА_2 , щодо недоліків допущених при складані протоколу, суд зазначає, що зазначена обставина не впливає на встановлення фактичних обставин вчинення правопорушення, не спотворює змісту протоколу. З урахуванням пояснень ОСОБА_2 , судом встановлено, що місцем вчинення адміністративного правопорушення є м. Харків, вул. Скрипника, 20.

Також суд бере до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством не оскаржувалися особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, тобто остання не зверталася із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва із питанням ініціювання проведення службової перевірки щодо неправомірних дій працівників поліції під час складення ними протоколу, не зверталася із позовом до суду в порядку КАСУ щодо дій працівників поліції, а також не зверталася із відповідними заявами у порядку, передбаченому КПК України до правоохоронних органів, що вочевидь унеможливлює врахування судом доводів щодо незаконності дій працівників поліції.

Слід зазначити, що працівниками поліції лише складається протокол про адміністративне провадження та збираються докази на підтвердження встановлених ним відомостей, а розгляд справи провадиться судом відповідно до ст. 221 КУпАП. У зв`язку з цим суд не бере до уваги доводи ОСОБА_2 , що працівниками поліції був здійснений формальний та упереджений розгляд справи.

Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, які знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості їх застосування огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи те, що під час проведення огляду ОСОБА_2 застосовані технічні засоби відеозапису, а відповідні відеозаписи з нагрудних камер поліцейських долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, то доводи ОСОБА_3 щодо незалучення свідків не беруться судом до уваги, як такі що не відповідають ч.2 ст. 266 КУпАП.

Отже, дослідженими судом доказами підтверджено дотримання правової процедури огляду ОСОБА_2 на стан сп`яніння і конкретних обставин, які могли б свідчити про зворотне і викликали обґрунтовані сумніви матеріали справи не містять.

Положеннями п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України встановлено, що водієві заборонено керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення є доведеною належним чином та в її діях є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння, а тому на неї слід накласти стягнення, визначене у санкції даної статті.

З довідки поліцейського вбачається, що ОСОБА_2 , згідно із обліковими даними ІПНП отримувала посвідчення водія НОМЕР_3 .

Згідно ст.34, ст.35 КУпАП обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не встановлено.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» суд стягує з правопорушника у дохід держави судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відтак, суд дійшов висновку, що з правопорушника підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст. 284, ст. 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення (ч.1 ст.307 КУпАП).

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, якщо інше не встановлено законодавством України (ч.3 ст.307 КУпАП).

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч.1 ст.307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України (ст.308 КУпАП).

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня винесення до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова.

Суддя: Кіндер В. А.