Справа № 465/1889/25 Головуючий у 1 інстанції: Чорний І. Я.
Провадження № 33/811/558/25 Доповідач: Березюк О. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2025 року. Львівський апеляційний суд Львівської області у складі: судді судової палати у кримінальних справах Березюка О.Г., з участю ОСОБА_1 , захисника Тимощук І.Г., представника потерпілої Манькута А.Ю., розглянувши у місті Львові апеляційну скаргу захисника Тимощук І.Г. на постанову Франківського районного суду м.Львова від 01 квітня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП,

встановив:

Постановою Франківського районного суду м.Львова від 01.04.2025 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 гривень.

Згідно постанови суду 02.01.2025 року о 12:20, м.Львів, вул.Липова Алея - Дністерська, ОСОБА_3 , керуючи автомобілем Honda E NS1, д.н.з. НОМЕР_1 , перед початком руху не переконалась, що це буде безпечним та не створить перешкод чи небезпеки іншим учасникам руху, зокрема Mini Cooper Countryman, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , внаслідок чого відбулось зіткнення вказаних автомобілів. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, тим самим своїми діями ОСОБА_3 порушила п.п. 10.1, 1.5 Правил дорожнього руху.

На дану постанову захисник Тимощук І.Г. подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

На підтримання своїх апеляційних вимог апелянт зазначає, що судом першої інстанції справа розглянута необ`єктивно та не повно, без врахування всіх об`єктивних обставин справи, зокрема те, що саме дії водія ОСОБА_4 стоять в причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП, так як остання на перехресті рівнозначних доріг не надала перевагу в проїзді транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 , що знаходився справа. Також вказує, що в матеріалах справи відсутні докази вини ОСОБА_2 в скоєному правопорушенні.

Розглянувши матеріали справи № 465/1889/25, дослідивши доводи апеляційної скарги, пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, та захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, представника потерпілого, який заперечив апеляційні вимоги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Для початку слід зазначити про те, що з матеріалів справи встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення ЕПР1 №257569 від 27.02.2025 року складено на прізвище водія як ОСОБА_5 (було встановлено за посвідченням водія НОМЕР_3 , а.с.1), водночас на час складення протоколу прізвище правопорушниці є ОСОБА_6 (було змінено після укладення шлюбу, а.с.31), через що слід вважати, що за діючими анкетними даними правопорушниці її ПІБ є ОСОБА_1 .

Щодо розгляду справи по суті апеляційних вимог, то слід вказати наступне.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Постановою суду першої інстанції констатовано те, що ОСОБА_1 порушила вимоги п.1.5, п.10.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого сталося їх зіткнення транспортних засобів та призвело до механічних пошкоджень.

Згідно з п.1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відповідно до п.10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Суд першої інстанції обґрунтовуючи своє рішення про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, послався на протокол про адміністративне правопорушення ЕПР1 №257569 від 27.02.2025 року, схему місяці ДТП від 02.01.2025 року, письмові пояснення ОСОБА_4 від 02.01.2025 року та пояснення ОСОБА_1 від 02.01.2025 року, відеозапис моменту ДТП.

Однак, зазначений висновок суду першої інстанції ґрунтується на підставі неповного та необ`єктивного розгляду справи.

Так, відповідно до п.16.12 ПДР України на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч, крім перехресть, де організовано круговий рух.

Як вбачається з відеозапису моменту ДТП, долученого до матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_1 рухаючись по вул.Дністерській під`їхала до перехрестя вулиць Липова Алея вулиця Дністерська для здійснення повороту ліворуч і в момент її виїзду на перехрестя відбулося зіткнення транспортних засобів, тобто транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 перебував на перехресті, та перед зазначеним т-образним перехрестям відсутні встановлені будь-які знаки пріоритету (знаки «Дати дорогу», «Головна дорога», тощо).

Виходячи з викладеного апеляційний суд приходить до обґрунтованого переконання про те, що перехрестя вулиць Липова Алея вулиця Дністерська в м.Львові є перехрестям рівнозначних доріг, а тому учасники дорожнього руху в цьому випадку мали керуватися вимогами п.16.12 ПДР, так званим «правилом правої руки».

Таким чином, дослідивши наявні докази, що містяться в матеріалах справи в їх сукупності, апеляційний суд приходить до обґрунтованого сумніву про те, що саме дії ОСОБА_1 лежать в причинно-наслідковому зв`язку настання ДТП з участю водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , яка сталася 02.01.2025 року о 12:20, в місті Львові на перехресті вул.Липова Алея Дністерська.

Виходячи з наведеного апеляційний суд приходить до обґрунтованого переконання про те, що постанова Франківського районного суду м.Львова від 01.04.2025 року підлягає скасуванню як незаконна та необґрунтована, і постановлення на підставі неповного з`ясування всіх обставин справи, а провадження у справі слід закрити у зв`язку з відсутнітю в діях ОСОБА_7 складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі Кобець проти України (з урахуванням первісного визначення принципу поза розумним сумнівом у справі Авшар проти Туреччини) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені винуватість особи та його подія мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно з ч. 2 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені винуватість особи та його подія мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Отже, постанова суду першої інстанції, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП підлягає скасуванню як незаконна, а провадження у справі слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Тимощук І.Г. задоволити.

Постанову Франківського районного суду м.Львова від 01 квітня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, скасувати, а провадження у справі №465/1889/24 відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду Березюк О.Г.