ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 551/1176/24 Номер провадження 33/814/448/25Головуючий у 1-й інстанції Сиволап Д. С. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

За участю секретаря Дороженка Р.Г.,

Захисника-адвоката Морозова В.Ю.,

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава, в режимі відеоконференції, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Морозова Вадима Юрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Шишацького районного суду Полтавської області від 05 березня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Шишацького районного суду Полтавської області від 05 березня 2025 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає АДРЕСА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді, 03.11.2024, приблизно о 02:34 год., по вул. Євгена Коновальця в с. Михайлики Миргородського району, Полтавської області, водій ОСОБА_2 керував автомобілем Skoda Octavia, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу Драгер, проба позитивна 0,89%, чим порушив вимоги п.2.9.а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду, захисник Морозов В.Ю. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, а провадження по справі закрити на підставі ч.1 п. 1 ст. 247 КУпАП.

Вказує, що долученими до справи відеодоказами не доводиться факт керування ОСОБА_3 транспортним засобом та наявність в нього ознак алкогольного сп`яніння.

Звертає увагу про відсутність зазначення в протоколі про адмінправопорушення моделі технічного запису за допомогою якого здійснювалась відеофіксація.

Вважає, що на водія здійснювався психологічний тиск, внаслідок якого останнього було дискредитовано та не враховано, що він є військовослужбовцем, тому складання працівниками поліції адмінматеріалу є протиправним.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції в даному випадку наведених вище вимог законодавства дотримався в повному обсязі.

Висновки судді суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він підданий адміністративному стягненню, за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП.

Зокрема такими доказами в даній справі є:

протокол про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 №165127 від 03.11.2024 за ч. 1 ст.130 КУпАП щодо керування ОСОБА_3 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння,

талон тестування на алкоголь за допомогою алкотестеру Drager 6810, тест №787, згідно якого станом на 02:46 год. 03.11.2024 ОСОБА_2 перебував в стані алкогольного сп`яніння, результат 0,89 %,

акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, з результатом 0,89% якого ОСОБА_2 був згоден,

направлення на огляд водія транспортного засобу,

записи з бодікамер працівників поліції,

Зазначені докази містять фактичні дані про подію скоєного правопорушення та не були спростовані в суді апеляційної інстанції захисником.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, необхідно зазначити, що викладені в ній обставини не доводять факт відсутності в діях притягнутого ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та не свідчать про помилковість висновків суду першої інстанції.

Так, за нормативним визначенням ст.130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність за цією нормою настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.9 а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З долученого до справи відеозапису з відеореєстратора службового авто вбачається зупинка працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , особу якого було встановлено пізніше, під час комендантської години.

В ході спілкування та перевірки документів у водія, в останнього були виявлені ознака алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим запропоновано пройти огляд на місці зупинки або в закладі охорони здоров`я.

Водій погодився пройти огляд на місці зупинки та здійснив продуття алготестеру, результат якого виявився позитивним - 0,89 % (03:41 год.).

Будь-якої незгоди ні з процедурою проходження огляду на стан сп`яніння, ні з його результатом водій ОСОБА_2 не висловлював, про те від надання пояснень відмовився.

Перевищення допустимої норми більш ніж в 4 рази стало підставою для складання працівниками поліції протоколу за ст. 130 КУпАП.

Не заперечуючи факт перебування водія ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, захисник вказує на відсутність факту керування останнім транспортним засобом.

Разом з тим вказані доводи є безпідставними та спростовуються долученими відеозаписами з бодікамери працівника поліції, на яких зафіксовано рух автомобіля та його зупинка під керуванням водія ОСОБА_1 . Жодних заперечень щодо керування автомобілем ОСОБА_2 ані усно, ані письмово не висловлював.

При цьому, не заслуговує на увагу твердження апелянта про безпідставність зупинки транспортного засобу, оскільки ОСОБА_2 керував автомобілем під час комендантської години, що виключає підстави для визнання такої зупинки протиправною.

Що стосується посилань на неналежність як доказу долучених відеозаписів з огляду на їх фрагментарність та відсутність фіксації всього процесу, вказане не береться апеляційним судом до уваги.

На долучених відеозаписах (загальною тривалістю 40 хв), які є належними доказами в розумінні ст. 251 КУпАП, зафіксовано весь перебіг події з моменту зупинки транспортного засобу, спілкування з водієм, проходження ним огляду на стан сп`яніння та складання протоколу з повідомленням водія про заборону подальшого керування.

Необхідність фіксації в протоколі назви, номеру, серії технічного засобу, на чому наголошує апелянт, є помилковим, оскільки зазначення технічного засобу передбачено лише в разі складання постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а не постанови про адміністративне правопорушення.

Безпідставним є також посилання про тиск на водія, що спростовується долученими відеозаписами, на яких жодних проявів тиску на водія з боку працівників поліції не вбачається. Навпаки вбачається невимушене спілкування з поліцейськими, сміх.

Стосовно не відсторонення водія ОСОБА_1 від керування, апеляційний суд звертає увагу, що останній, після складання протоколу, був повідомлений про забору керування та зазначив, що за кермо сяде тверезий водій пасажир авто.

Таким чином під час апеляційного розгляду наявними у справі доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення на правопорушника накладено з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає розміру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так й іншими особами.

Порушень законодавства, які ставили б під сумнів законність судового рішення в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Щодо клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження до його звільнення з військової служби, апеляційний суд зазначає наступне.

Нормами КУпАП не врегульовано порядок зупинення провадження у справі, за виключенням справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією.

Відповідно до ст. 335 КПК України, у разі якщо обвинувачений був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, суд зупиняє судове провадження стосовно такого обвинуваченого до його звільнення з військової служби.

Згідно з ч.1ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

При цьому, частиною 2 цієї статті не передбачена обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності при розгляді справи за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також слід зазначити, що наведені вище положення ст. 268 КУпАП не містять заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не позбавлена можливості подавати свої письмові пояснення щодо обставин справи, при цьому, має захисника адвоката Морозова В.Ю., який представляє його інтереси під час розгляду справи, та який, безпосередньо подавав апеляційну скаргу на постанову судді, що свідчить про те, що ОСОБА_2 належним чином забезпечив свій захист та у такий спосіб реалізував свої процесуальні права.

З врахуванням вищезазначеного, апеляційний суд вважає, що в даному випадку відсутні підстави для зупинення провадження у справі, а тому в задоволенні клопотання необхідно відмовити.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить висновку, що постанова судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження по справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Апеляційну скаргу захисника Морозова Вадима Юрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Шишацького районного суду Полтавської області від 05 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Обідіна