ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1232/25 Справа № 209/1827/25 Суддя у 1-й інстанції - Багбая Є. Д. Суддя у 2-й інстанції - Піскун О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 березня 2025 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 березня 2025 року ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Згідно з постановою суду першої інстанції, 26 лютого 2025 року о 01.44 годині в м. Кам`янське по пр. Наддніпрянський,22 ОСОБА_1 керував автомобілем «ВМW 520І» д/з НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестеру Драгер та в медичному закладі охорони здоров`я відмовився під відеозапис на бодікамеру 797992,798734,798814.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк апеляційного оскарження та скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити.

В поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження, посилаючись на практику ЄСПЛ та забезпечення права на апеляційний перегляд справи, передбачений статтею 129 Конституцією України, вказує, що повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, тому має право на поновлення пропущеного строку.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на відсутність доказів його вини у вчиненні даного адміністративного правопорушення, оскільки у вказаний в протоколі час він не керував транспортним засобом, а спав в машині, коли у скло постукали поліцейські, яким він пояснив, що дійсно випивав напередодні, однак нікуди не збирався їхати, а через сварку з родичами залишився спати в машині і на вулицю не виходив. Натомість поліцейські вимагали перепаркувати авто трохи далі і на їх вимогу він це зробив, вважаючи, що їх вимоги є обов`язковими до виконання. Вказане підтверджується відеозаписом, які не надані в повному обсязі. Вказує на порушення поліцейськими вимог КУпАП, Закону України «Про національну поліцію» та Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-, і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018.

На відеозаписі відсутні докази руху транспортного засобу, який починається з того, що до нього підходять працівники поліції до припаркованого автомобіля. Відеозапис не містить доказів, що він керував автомобілем та був зупинений працівниками поліції.

Позиції учасників апеляційного процесу.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи до суду не подавав.

Неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб (ч. 6 ст. 294 КУпАП).

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування

практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Скорик проти України» Європейський суд з прав людини нагадав, що відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо в національному правовому порядку існує процедура апеляції, держава має гарантувати, що особи, які знаходяться під її юрисдикцією, мають право у апеляційних судах на основні гарантії, передбачені ст. 6 Конвенції. Мають бути враховані особливості провадження, що розглядається, та сукупність проваджень, що здійснювались у відповідності з національним правопорядком, а також роль апеляційного суду у них.

Розглянувши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження, апеляційний суд зважає на те, що хоча він і приймав участь в судовому засіданні, однак копію оскарженої постанови отримав 31.03.2025 та з апеляційного скаргою звернувся 08.04.2025, враховуючи вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, апеляційний суд вважає, що для забезпечення його права особи на апеляційне оскарження рішення суду, необхідно задовольнити клопотання та поновити строк апеляційного оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Перевіривши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, які зводяться до відсутності доказів керування транспортного засобу, апеляційний суд, доходить наступних висновків.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Апеляційний суд вважає, що вищезазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі, а викладений в постанові висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на доказах, наявних в матеріалах справи.

Приймаючи рішення про доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції правильно поклав в основу судового рішення відомості, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 256557 від 26.02.2025; відеозаписом з нагрудних камер поліцейського, рапортом, відповідно до якого близько 01 год 40 хв 26.02.2025 за адресою: м. Кам`янське, пр. Наддніпрянський буд. 22 було помічено автомобіль БМВ НОМЕР_2 , який стояв із ввімкнений двигуном, постукавши у вікно для привернення уваги водія, останній розпочав рух назад, після зупинки підійшовши до водійської двері, водій трішки привідкрив вікно та з салону авто було чутно запах алкоголю, на вимогу надати документи водій почав агресивно реагувати, згодом в ході розмови особу водія було встановлено як ОСОБА_1 та під час спілкування з яким у нього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук, почервоніння очей), на вимогу пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР, про що складено протокол про адміністративне правопорушення та відсторонено від керування транспортним засобом.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису...

Позиція ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зводиться до твердження про відсутність доказів керування ним транспортним засобом, останній перебував у припаркованому автомобілі та спав, нікуди не збирався їхати, натомість поліцейські вимагали перепаркувати авто, що він і зробив, а відеозапис не містить доказів, що він керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції.

З такими твердженнями ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції погодитись не може, оскільки КУпАП не встановлює вимог, що ця обставина (керування транспортним засобом) встановлюється тільки відеозаписом або іншими певними видами доказів. Апеляційний суд зауважує, що факт керування може бути встановлений на підставі будь-яких доказів та їх сукупності відповідно до ст. 251 КУпАП.

При цьому, з відеозапису з нагрудної камери поліцейського слідує, що останні підійшли до автомобіля, який стояв з ввімкненим двигуном та за кермом його перебував як згодом було встановлено ОСОБА_1 , коли поліцейський постукав у вікно, водій привідкрив його та на вимогу поліцейського надати посвідчення водія відреагував агресивно. В подальшому відеозаписом зафіксовано як ОСОБА_1 намагався декілька разів поїхати з місця, при цьому агресивно та неадекватно реагував на вимогу поліцейських зупинитися, надати посвідчення водія, висловлючись в їх бік нецензурною лайкою та погрозами. В подальшому, встановивши особу водія, поліцейський висунув вимогу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, повідомивши про наявність в нього ознак алкогольного сп`яніння та обов`язок пройти такий огляд за вимогами п. 2.5 ПДР, на що водій відмовився.

Отже, факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на вимогу поліцейського зафіксовано на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає в тому числі і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вказані положення повністю кореспондуються з положеннями п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За порушення водієм обов`язку, передбаченого п. 2.5 ПДР, за таку відмову настає відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто правові наслідки у виді складення протоколу, оскільки, як вже було зазначено вище, диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП охоплює відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду відповідно до встановленого порядку на стан алкогольного сп`яніння і за такі дії настає адміністративна відповідальність.

Згідно з п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення..., що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, в сукупності вищевикладене підтверджує факт керування транспортним засобом за обставин, викладених у рішенні суду, а доводи ОСОБА_1 є неспроможними та непереконливими.

Отже, при розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог статей 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено, а доводи апеляційної скарги за своїм змістом зводяться до незгоди з прийнятим судовим рішенням, власної оцінки доказів справи та положень КУпАП, які апелянт тлумачить на свою користь, ігноруючи їх сукупність та об`єктивність відеозапису.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, а оскаржену постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження задовольнити та поновити йому строк апеляційного оскарження постанови Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 березня 2025 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 березня 2025 року стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. П. Піскун