ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 613/132/24 Головуючий І інстанції -
Провадження № 33/818/395/25 Уварова Ю.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Кружиліна О.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ - Кружиліної О.А.,

за участю секретаря - Михайлюка А.В.,

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисника - Ніколаєва В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Богодухівського районного суду Харківської області від 18 грудня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою постанову судді Богодухівського районного суду Харківської області від 18.12.2024 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та застосовано щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 605,60 грн.

Не погодившись з вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Мотивуючи доводи апеляційної скарги, ОСОБА_1 посилається на неправильне тлумачення суддею норм права та недбале дослідження матеріалів справи.

Зазначає, що наявний в матеріалах справи відеозапис, є недопустимим доказом у справі, з огляду на не підписання його ЕЦП. Крім того, згідно вказаного відеозапису, поліцейським нероз`яснено його права.

Звертає увагу, що зазначене в протоколі правопорушення, не відповідає диспозиції частини 1 статті 130 КУпАП та пункту 2.5 ДР України.

Посилається на безпідставну зупинку поліцейськими транспортного засобу під його керуванням за відсутності підстав, передбачених статтею 35 Закону України «Про Національну поліцію», а тому, всі подальші дії поліцейських є недопустимими діями, а отриманні докази не можуть враховуватися судом.

Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на відсутність у нього будь-яких ознак алкогольного сп`яніння, які б могли бути підставами для його огляду. В матеріалах справи відсутні докази його відсторонення від керування транспортним засобом, що у всій сукупності свідчить про упереджені дії поліцейських.

Дослідивши матеріали справи відповідно до вимог частини 7 статті 294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , надані в судовому засіданні 04.03.2025, який апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, після дослідження наявного в матеріалах справи відеозапису, обставини викладені в протоколі визнав, причини свого вчинку пояснити не зміг, пояснення захисника ОСОБА_1 адвоката Ніколаєва В.О. надані в судовому засіданні 25.03.2025, який звертав увагу на допущені поліцейськими порушення під час документування адміністративного правопорушення, просив задовольнити апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Визнаючи винним та накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП, суддя виходив з того, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, яке виразилось у відмові особи, яка керує транспортним засобом від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України.

З зазначеним висновком судді, апеляційний суд погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим та таким, що відповідає наявним в матеріалах справи доказам.

Так, пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.

Відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Судовим розглядом встановлено, що 21.01.2024 о 15:30, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «ВАЗ- 217230», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Індустріальній, 10 в м. Богодухів, був зупинений поліцейськими на блок-посту № 1, з метою перевірки документів. Під час спілкування поліцейських з водієм ОСОБА_1 у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. На пропозицію поліцейських пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою газоаналізатора «Drager», або в закладі охорони здоров`я, водій ОСОБА_2 відмовився в присутності двох свідків.

Відмова водія ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відбувалася в присутності свідків: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та зафіксована на нагрудну камеру поліцейських, відповідно до вимог статті 266 КУпАП, «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі».

Відеозапис долучено до протоколу про адміністративне правопорушення.

Внаслідок зазначених подій, поліцейським складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 289875 від 21.01.2025 за порушення водієм ОСОБА_1 вимог пункту 2.5 ПДР України.

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, яким суддя надав належну правову оцінку.

Апеляційний суд вважає, що вимоги частини 2 статті 251, статей 256, 2652, 266, 268 КУпАП, «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» поліцейськими дотримано.

Матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейськими законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Апеляційний суд дійшов висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , суддею, відповідно до статей 251, 252 КУпАП на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, повно і всебічно встановлені фактичні обставини адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП

Постанова судді відповідає вимогам статей 245, 280, 283 КУпАП.

Приймаючи до уваги встановлені обставини справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд визнає зібрані докази у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам статті 251 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що наявний в матеріалах справи відеозапис є неналежним доказом у справі, оскільки непідписаний ЕЦП, є безпідстаніними, та з цього приводу, апеляційний суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 40 Закону України «Про національну поліції» врегульовано застосування поліцейськими технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису є доказами в справі про адміністративне правопорушення та відповідно до положень статей 251, 252 КУпАП, є предметом оцінки суду у сукупності з іншими доказами при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Щодо відсутності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, які б могли стати підставами для проведення медичного огляду, апеляційний суд зазначає, що виявлення та оцінка ознак сп`яніння, які має водій, є суб`єктивним сприйняттям поліцейського, а його дії щодо дотримання вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» можуть бути оскарженні в межах процедури оскарження заходів забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що згідно пункту 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені Законом України «Про дорожній рух» і Правилами дорожнього руху, зокрема передбачений вказаним законом обов`язок виконувати розпорядження поліцейського, яке він дає на підставі цих Правил чи інших нормативних актів.

Одним із таких розпоряджень поліцейського, є вимога пройти саме медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння (п. 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 09.09.2021 у справі № 11-21сап21 (реєстраційний номер рішення 101473367)).

Тобто, вимога поліцейського адресована водію про проходження відповідного огляду на стан сп`яніння, є законною та очевидною вимогою, та подвійному тлумаченню не підлягає.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.

Доводи апеляційної скарги про відсутність даних про підстави зупинки поліцейськими транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 , відповідно до вимог статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», не знайшли свого обґрунтованого підтвердження, з огляду на наступне.

З долученого до протоколу та дослідженого апеляційним судом відеозапису вбачається, що поліцейським був зупинений автомобіль під керуванням водія ОСОБА_1 на стаціонарному блок-посту під час дії військового стану, з метою перевірки документів.

Законність підстав для зупинки транспортного засобу, не охоплюється диспозицією статті 130 КУпАП і дії поліцейських щодо законності таких підстав, можуть бути оскаржені в окремому порядку, зокрема, в порядку адміністративного судочинства.

Не знаходять свого обґрунтованого підтвердження й твердження ОСОБА_1 про відсутність в матеріалах справи даних про його відсторонення від керування транспортним засобом, після складання поліцейським протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно рапорту поліцейського, водія було відсторонено від керування згідно статті 266 КУпАП та залишено автомобіль на місці зупинки, без порушень ПДР України.

Враховуючи, що автомобіль ОСОБА_1 не перешкоджав дорожньому руху, тому у поліцейських були відсутні підстави виконувати вимоги статті 2652 КУпАП в частині доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик.

З врахуванням встановлених судом обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, його винуватість у вчиненні даного правопорушення підтверджується сукупністю наявних у справі, належних та допустимих доказів, які узгоджуються між собою і сумнівів у їх достовірності не викликають, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених суддею обставин події.

У зв`язку із наведеним, під час апеляційного перегляду справи за доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 , апеляційним судом не встановлено підстав для скасування постанови судді Богодухівського районного суду Харківської області від 18.12.2024 та закриття провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

Керуючись статтями 1, 7, 15, 23, 130, 245, 251, 252, 256, 2652, 266-267, 276, 278-280, 284, 294, 295 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Богодухівського районного суду Харківської області від 18 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду О.А. Кружиліна