Справа № 711/2278/25
Номер провадження 3/711/745/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року м.Черкаси

Суддя Придніпровського районного суд м. Черкаси Остапенко Ю.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Грабового І. П., адміністративні матеріали, які надійшли з Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області (протокол серії ВАВ № 028488), про притягнення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , не працюючої, РНОКПП НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченогоч. 1 ст. 184 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , протягом січня 2025 року, перебуваючи за місцем свого проживання: АДРЕСА_2 , ухилилася від виконання покладених на неї батьківських обов`язків по догляду та вихованню стосовно своєї малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в результаті чого остання більше десяти днів не відвідувала навчального закладу без поважних причин.

Своїми діями ОСОБА_2 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

ОСОБА_2 в судовому засіданні 31.03.2025 пояснила, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки вона не ухилялася від виховання дитини. У період, протягом якого донька ОСОБА_3 не відвідувала школу, вона забезпечувала її догляд, виховання, контроль за навчанням і розвитком. Дитина навчалася вдома, з нею займалась і вона особисто, і репетитор з математики. Крім того, на момент відсутності дитини в школі, сім`я перебувала в складних обставинах, її чоловік і батько ОСОБА_3 був мобілізований на військову службу та знаходився в зоні бойових дій, наразі він рахується зниклим безвісти, що значно вплинуло на емоційний стан дитини та можливість ОСОБА_2 своєчасно вирішувати всі організаційні питання. Також, частково існувала проблема адаптації доньки до української школи після їхнього повернення із Словаччини, де вони перебували із 07.03.202 по 11.07.2024 і донька навчалася у загальноосвітній та музичній школі. До першого класу донька пішла в Україні, з лютого 2022 року вони виїхали закордон. Повернулися до України, тому що просив чоловік, а також заради доньки, щоб вона мала змогу навчатися в українській школі. Після повернення ОСОБА_2 зіткнулась з багатьма складнощами, пов`язаними із залишеною роботою, найманим житлом, організацією відвідування донькою школи. Спочатку донька перебувала на сімейній формі навчання, але ОСОБА_2 вирішила, що краще для дитини навчатись за звичною формою, відвідуючи школу. Українську програму вони з донькою вивчали як могли протягом усього періоду, зверталися до репетиторів, щоб наздогнати шкільну програму, однак це вдається складно, оскільки базові знання з 1 по 4 клас дитина отримувала іншою мовою і в іншій формі, тому не може швидко наздогнати однолітків у навчанні. Визнала, що дитина дійсно тривалі періоди, в тому числі і в січні 2025 року, не відвідувала школу, але це було зумовлено або хворобою, або переживаннями не адаптуватися до школи після 3 років навчання в іншій країні. Класного керівника доньки не попереджала про відсутність в школі ОСОБА_4 , не пояснювала причин невідвідування школи, оскільки не знала, що це необхідно. В батьківському чаті у соцмережах участі не брала. Спочатку організацією відвідування ОСОБА_5 школи і спілкуванням з її класним керівником займався батько ОСОБА_5 , а ОСОБА_2 була зайнята на роботі, тому в ці процеси не вникала.

Разом з тим, ОСОБА_2 не змогла пояснити чому не спілкувалася з класним керівником доньки щодо невідвідування школи навіть після активного нагадування вчительки про пропуски дитини.

На підтвердження пояснень ОСОБА_2 надано для долучення до матеріалів справи: копію паспорту громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_3 ; копію паспорту громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_2 ; копію сповіщення сім`ї № 445 від 06.03.2025 про те, що ОСОБА_6 з 02.03.2025 вважається зниклим безвісти; витяг з реєстру територіальної громади про зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; копію довідки про внесення відомостей до єдиного державного демографічного реєстру щодо ОСОБА_2 ; копію паспорта та РНОКПП ОСОБА_2 , копії довідок про надання тимчасового притулку на території Словацької республіки ОСОБА_3 та ОСОБА_7 з 14.03.2022 до 04.03.2025.

У судовому засіданні 31.03.2025 психолог ЗОШ № 34 ОСОБА_8 , яка прибула замість класного керівника ОСОБА_3 у період її відпустки, повідомила, що у ОСОБА_3 проблем з поведінкою немає, дитина спілкується з однолітками, цікавиться навчанням. Проте ОСОБА_5 має багато пропусків, траплялось і по 2 тижні підряд. Основна проблема полягала в тому, що її мама не надавала до школи підтвердження про відсутність дитини і причини такої відсутності. Основними документами для підтвердження причин невідвідування школи є заява від батьків або довідка від лікаря. Після того, як школа відреагувала на тривалі пропуски Настею уроків і направила інформацію до Департаменту освіти, кількість пропусків суттєво зменшилася. Як ОСОБА_8 відомо зі слів класного керівника, класний керівник дзвонила і писала мамі ОСОБА_3 , але мама не відповідала.

Також у судове засідання 16.04.2025 з`явилася класний керівник ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , яка пояснила, що ОСОБА_3 у період із жовтня по січень 2024 року систематично не відвідувала школу. Для з`ясування причини класний керівник писала батьками дівчинки, батько іноді відповідав, мама ігнорувала повідомлення. В кінці жовтня 2024 року мама ОСОБА_3 написала пояснювальну записку про причину відсутності доньки у школі, однак за листопад та грудень батьки дитини пояснювальні записки до школи не направляли. В грудні 2024 року діти навчалися неповний семестр, до 13.12.2024, тому ОСОБА_5 пропустила небагато уроків. Починаючи з 13.01.2025, ОСОБА_4 знову не ходила до школи, у зв`язку з чим ОСОБА_9 написала доповідну записку директору школи про стан відвідування Настею школи у І-му семестрі. З лютого 2025 року стан відвідування ОСОБА_3 школи покращився, але пропуски у зв`язку з хворобою ще трапляються. На цей час мама ОСОБА_3 вже постійно попереджає про відсутність доньки у школі, раніше такого не було. У школі передбачено сімейну та очну форму навчання; сімейна коли дитина навчається вдома, а школа в кінці року перевіряє її знання, а очна коли дитина постійна ходить до школи. Додала, що мама ОСОБА_4 постійно вагалася яку форму навчання дитині обрати, схилялася до сімейної форми. Активною мама ОСОБА_4 стала тільки в останньому семестрі навчального року, після того як була написана доповідна записка директору школи про стан відвідування ОСОБА_5 занять. Вдома дитина опановувала предмети і значного відставання від однокласників немає, але вона більш повільна, ніж діти, які ходили до школи і швидше реагують та сприймають інформацію.

На підтвердження пояснень ОСОБА_9 надала: довідку № 316 від 14.04.2025, якою підтверджується перебування ОСОБА_9 на посаді вчителя початкових класів Черкаського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІ ступенів ліцей спортивного профілю № 34» Черкаської міської ради Черкаської області; звіт по відвідуваності, відповідно до якого ОСОБА_3 була відсутня у школі за період із вересня 2024 року по квітень 2025 року сукупно 104 дні, з яких 11 - за станом здоров`я, пояснювальні записки від батьків надано за 66 днів; роздруківки скріншотів переписки у додатку «Viber» із ОСОБА_6 з найменуванням абонента « ОСОБА_10 » та ОСОБА_11 , які містять інформацію щодо причини невідвідування ОСОБА_3 навчального закладу; роздруківки електронного журналу, відповідно до якого у І семестрі ОСОБА_3 була відсутня на 338 уроках (66 днів), у ІІ семестрі відсутня на 123 уроках (38 днів).

Суд, заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків психолога школи ОСОБА_8 та класного керівника ОСОБА_9 , дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.

Згідно із ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 1 ст. 184 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Невиконання батьками або особами, які їх замінюють, обов`язків щодо виховання та догляду дітей проявляється у вигляді: залишення впродовж тривалого строку дітей без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям); незабезпечення дітям безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Ухилення від виконання батьківських обов`язків може полягати у прямому чи непрямому умислі або різних формах бездіяльності, пов`язаних з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Диспозиція вказаної вище статті КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Відповідно до частин 1-2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

На підтвердження винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення уповноваженою особою, яка склала протокол, надано:

-протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 028488 від 13.03.2025, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП;

-копію паспорта ОСОБА_2 ;

-копію актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-письмове пояснення ОСОБА_2 від 13.03.2025 про невідвідування ОСОБА_3 школи у другій половині січня 2025 року;

-копію листа Служби у справах дітей Черкаської міської ради до ЧРУП ГУНП в Черкаській області про систематичні пропуски ОСОБА_3 занять.

Зазначені вище докази сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Як вбачається із пояснень класного керівника ОСОБА_9 та наданих нею документів, загальна відсутність ОСОБА_3 у школі становить 104 дні, з яких 12 днів у вересні, 21 день у жовтні, 21 день у листопаді (0 днів присутня), 10 днів у грудні, 9 днів у січні, 11 днів у лютому, 9 днів у березні та 7 днів у квітні. Пояснювальні записки щодо відсутності у школі дитини ОСОБА_2 надані: 26.09.2024 за період 16.09-25.09.2024 за сімейними обставинами, 25.09.2024 за 09.09.2024 у зв`язку із сімейними обставинами, за період 01.10 15.10.2024 у зв`язку із сімейними обставинами, за період 17.10 31.10.2024 у зв`язку із сімейними обставинами, 18.01.2025 за період 13.01 17.01.2025 у зв`язку із сімейними обставинами, 25.01.2025 за період 21.01 24.01.2025 у зв`язку із сімейними обставинами, 31.01.2025 за період 29.01 30.01.2025 у зв`язку із сімейними обставинами, 07.02.2025 за 06.02.2025 у зв`язку із сімейними обставинами, 12.02.2025 за період 10.02 11.02.2025 у зв`язку із сімейними обставинами, 25.02.2025 за період 17.02 25.02.2025 у зв`язку із хворобою, 06.03.2025 за 04.03.2025 у зв`язку із сімейними обставинами, 10.03.2025 за 07.03.2025 у зв`язку із сімейними обставинами, 12.03.2025 за період 03.02 04.02.2025 у зв`язку із сімейними обставинами, 18.03.2025 за 17.03.2025 у зв`язку із хворобою, 21.03.2025 за 20.03.2025 у зв`язку із відвідуванням лікаря, 01.04.2025 за період 23.03-01.04.2025 у зв`язку із хворобою, 10.04.2025 за період 08.04-09.04.2025 у зв`язку із хворобою.

Тобто, основною причиною тривалої відсутності доньки ОСОБА_2 у записках зазначила сімейні обставини, не конкретизувавши, які ж саме обставини змусили 10-річну дитину залишитись вдома замість відвідування школи.

Відповідаючи на запитання суду щодо конкретних причин такого нерегулярного відвідування дитиною школи, ОСОБА_2 , безладно і плутано пояснюючи, зводила підстави відсутності доньки у школі до частих захворювань (боліло горло, прихворіла), але не змогла пояснити суть сімейних обставин, з яких дитина не ходила до школи. Також повідомила, що планувала перевести доньку на сімейну форму навчання, у зв`язку з чим спілкувалася з директором школи, але досі вагається чи варто.

Зафіксоване спілкування між класним керівником ОСОБА_9 та ОСОБА_2 у формі обміну повідомленнями свідчить про активні дії класного керівника, яка постійно цікавилась причинами відсутності ОСОБА_4 у школі, просила надати документи про причини такої відсутності, і пасивну позицію ОСОБА_2 , яка не завжди відповідала класному керівнику доньки.

При цьому, педагогічні працівники навчального закладу, який відвідує ОСОБА_3 , підтверджують належний рівень розвитку дитини, її цікавість до навчання, бажання відвідувати школу, відсутність страху перед спілкуванням з однолітками, легкий та позитивний характер, наявність базових знань, рівень яких може бути значно покращений за умови постійного відвідування школи та позакласних (домашніх) занять.

Отже, ОСОБА_12 не вжила належних, достатніх і вичерпних заходів для забезпечення здобуття її малолітньою донькою ОСОБА_3 базової освіти, проявляючи пасивне ставлення до необхідності відвідування дитиною шкільного навчального закладу та допустивши тривалу відсутність дитини у школі без поважних на те причин.

Розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1

ст. 184 КУпАП, доведена повністю.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_2 , не встановлено.

Вирішуючи питання чи підлягає ОСОБА_2 адміністративній відповідальності за вчинення зазначеного адміністративного правопорушення, суд виходить з того, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП).

Разом з тим, суд бере до уваги сімейний стан ОСОБА_2 , непрості життєві обставини у вигляді тривалого перебування за межами держави, труднощів в організації проживання, роботи та побуту після повернення до України, подальшого зникнення безвісти батька дитини, у які потрапила сім`я ОСОБА_2 поза власними бажанням та волею.

Ураховуючи характер вчиненого правопорушення, а саме те, що ухилення від виконання покладених на ОСОБА_2 батьківських обов`язків було вчинене відносно її малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , особу порушника, передумови вчинення нею правопорушення, беручи до уваги ступінь її вини, суд вважає за можливе накласти на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді попередження.

Такий вид впливу, на думку суду, є достатнім і доцільним для її виправлення та попередження вчинення нею нових правопорушень.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.

Відтак, із ОСОБА_2 у дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 605,60 грн, оскільки судом не встановлено підстав для її звільнення від сплати цього збору.

На підставі викладеного та керуючись статтями 7, 9, 33, 184, 254, 256, 279, 283 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді попередження.

Стягнути із ОСОБА_2 , на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 605,60 грн.

Реквізити для сплати: одержувач платежу ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код ЄДРПОУ 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації 22030106.

Строк пред`явлення до виконання постанови в частині стягнення судового збору 3 місяці.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом десяти днів з дня її винесення. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Ю. А. Остапенко