БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/526/25
Провадження № 3/730/240/2025
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2025 р. м. Борзна

Суддя Борзнянського районного суду Чернігівської області Ріхтер В.В., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли від ВП № 3 (м. Борзна) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Чугуєв Харківської області, громадянина російської федерації, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, має посвідку на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 2 ст.173-8; ч. 2 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

15.04.2025 близько 01-00 ОСОБА_1 (далі - особа, що притягується до адміністративної відповідальності) у стані алкогольного сп`яніння перебував за адресою свого проживання: АДРЕСА_2 , де виражався нецензурними образливими словами та погрожував фізичною розправою в бік співмешканки ОСОБА_2 в присутності її малолітньої дочки ОСОБА_3 , 2015 р.н., чим вчинив домашнє насильство, тобто умислі дії психологічного характеру, відносно своєї малолітньої падчерки ОСОБА_3 , тобто щодо особи, на яку поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству згідно ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (надалі - Закон).

Крім того, 15.04.2025 близько 01-00 ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння перебував за адресою свого проживання: АДРЕСА_2 , де виражався нецензурними образливими словами та погрожував фізичною розправою в бік співмешканки ОСОБА_2 в присутності її малолітнього сина ОСОБА_4 , 2023 р.н., чим вчинив домашнє насильство, тобто умислі дії психологічного характеру, відносно свого малолітнього пасинка ОСОБА_4 , тобто щодо особи, на яку поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству згідно ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (надалі - Закон).

Також 15.04.2025 близько 01-00 ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння перебував за адресою свого проживання: АДРЕСА_2 , де виражався нецензурними образливими словами та погрожував фізичною розправою в бік співмешканки ОСОБА_2 в присутності її неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , 2008 р.н., чим вчинив домашнє насильство, тобто умислі дії психологічного характеру, відносно своєї неповнолітньої падчерки ОСОБА_5 , тобто щодо особи, на яку поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству згідно ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (надалі - Закон).

Крім того, 15.04.2025 близько 17-00 ОСОБА_1 прийшов за адресою: АДРЕСА_2 , чим порушив вимоги термінового заборонного припису серії АА № 500921 від 15.04.2025.

Оскільки ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 173-8; ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, справи направлено для розгляду до суду.

Вказаних висновків суд дійшов, дослідивши матеріали справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП.

Статтями 251, 280 КУпАП визначено фактичні дані, обставини, на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні особа, що притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 свою винуватість визнав у повному обсязі, підтвердив обставини, що викладені у протоколах про адміністративне правопорушення. Зазначив, що агресивна поведінка щодо дітей та співмешканки викликана тим, що він є контуженим та в нього порушена психіка. Його звільнили з роботи, він перепив алкогольних напоїв, а тому вчинив домашнє насильство.

Законний представник малолітніх потерпілих та потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що ОСОБА_1 є її колишнім співмешканцем, який тероризує її сім`ю, тобто її та дітей. ОСОБА_1 є агресивною особою, часто вживає алкогольні напої. Вона бажає, щоб він їх залишив у спокої, дав їм жити, але він продовжує свої протиправні дії. Вона неодноразово викликала працівників поліції, щодо ОСОБА_1 було винесено терміновий заборонний припис, однак ОСОБА_1 його все одно порушив, прийшов до неї та дітей додому, влаштував домашній терор, погрожував усім фізичною розправою, розбив її телефон, просить вжити щодо ОСОБА_1 заходів, обмежити його доступ до неї та її дітей.

Малолітня ОСОБА_6 , 2015 року народження, у судовому засіданні пояснила, що боїться ОСОБА_1 , він ставиться до неї агресивно, відчуває від нього небезпеку. Він викрав її 300 гривень. Часто п`яний, а коли він п`є, то обзиває її, а також лається на маму. Через це їй страшно. ОСОБА_1 сказав, що всіх зарубає, малого - її брата, задушить, а сам повіситься. Одного разу вона сама викликала поліцію на ОСОБА_1 , оскільки його боялася. Просить зробити так, щоб ОСОБА_1 більше не приходив до них додому. За його дії «його треба посадити у тюрму».

Неповнолітня ОСОБА_7 , 2008 року народження, у судовому засіданні пояснила, що через ОСОБА_1 вдома були постійні сварки, ОСОБА_1 часто п`є, перебуває у збудженому та агресивному стані. Часто погрожує усім смертю, одного разу мама навіть в нього виривала з рук ніж. ОСОБА_1 кричить на всіх та лається. Просить допомоги, оскільки не знає, як себе захистити від дій ОСОБА_1 .

Згідно ст. 1 Закону у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні: … 3) домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; 4) економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру; 5) запобігання домашньому насильству - система заходів, що здійснюються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та спрямовані на підвищення рівня обізнаності суспільства щодо форм, причин і наслідків домашнього насильства, формування нетерпимого ставлення до насильницької моделі поведінки у приватних стосунках, небайдужого ставлення до постраждалих осіб, насамперед до постраждалих дітей, викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків, а також будь-яких звичаїв і традицій, що на них ґрунтуються; 6) кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; 8) особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі; 12) протидія домашньому насильству - система заходів, що здійснюються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та спрямовані на припинення домашнього насильства, надання допомоги та захисту постраждалій особі, відшкодування їй завданої шкоди, а також на належне розслідування випадків домашнього насильства, притягнення до відповідальності кривдників та зміну їхньої поведінки; 14) психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; 15) сексуальне насильство - форма домашнього насильства, що включає будь-які діяння сексуального характеру, вчинені стосовно повнолітньої особи без її згоди або стосовно дитини незалежно від її згоди, або в присутності дитини, примушування до акту сексуального характеру з третьою особою, а також інші правопорушення проти статевої свободи чи статевої недоторканості особи, у тому числі вчинені стосовно дитини або в її присутності; 17) фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Статтею 3 Закону передбачено, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Стамбульська конвенція визначає домашнє насильство як всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні, або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.

З урахуванням того, що згідно Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Також, Конституція декларує право кожного на повагу до його гідності, що ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Як убачається з матеріалів цієї справи, вина особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-8; ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, повністю доведена у розумінні ст. 251 КУпАП належними та допустимими доказами, у тому числі протоколами про адміністративне правопорушення, які складено у відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП та містять необхідні у них відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення самих адміністративних правопорушень; відомостями, що містяться у матеріалах у їх сукупності, у т. ч. копіями рапортів працівників поліції, термінового заборонного припису серії АА № 500921 від 15.04.2025, письмових пояснень особи, що притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 , протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, письмовими поясненнями законного представника малолітніх потерпілих ОСОБА_4 і ОСОБА_3 та неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 - ОСОБА_2 , відеозаписом погроз ОСОБА_1 в бік ОСОБА_2 в присутності дітей, а також поясненнями наданими в судовому засіданні.

Також, суд враховує, що домашнє насильство відповідно до положень ч. 1 ст. 173-2 КУпАП являє собою умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Частина ж друга цієї статті передбачає, що відповідальність настає за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Відповідальність за ч. 2 ст. 173-8 КУпАП настає за невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений.

Таким чином, характер вчиненого порушення з боку особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідчить про наявність в його діях складу даних правопорушень - вчинення домашнього насильства у розумінні п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону та невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений.

У відповідності до ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

При накладенні адміністративного стягнення на особу, що притягується до адміністративної відповідальності, суд враховує обставини, визначені ст.ст. 33, 35 КУпАП, а саме: характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, і вважає за необхідне накласти адміністративне стягнення у межах санкції ч. 2 статті 173-2 КУпАП, , яке за своїм видом і розміром буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами.

Визначаючи вид стягнення, суд також бере до уваги, що, адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вчинив, в тому числі, щодо дітей, які є малолітніми та неповнолітніми, які фактично є беззахисними від дій останнього. Внаслідок неправомірних дій вітчима дитина вимушена була телефонувати на лінію «102» та викликати наряд поліції.

З пояснень дитини убачається, що вітчим перебував у стані сп`яніння, виражався у присутності її та інших дітей в бік матері нецензурною лайкою, погрожував відрубати сокирою голову.

На думку суду, у ОСОБА_1 відсутнє критичне осмислення вчинених діянь, адже останній не розуміє, що вчинення домашнього насильства на очах дітей вже є травмуючою дією для останніх та їм наноситься психічна шкода. У таких ситуаціях діти є безпорадними та самостійно захистити себе не можуть. У законі України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», у статті першій, дано визначення, що дитина, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала дитина), - особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства.

Таким чином, з метою захисту якнайкращих інтересів дітей, які є безпорадними у такій ситуації та, безумовно, вразливими, суд, вважає відреагувати, у спосіб, що передбачає чинне законодавство.

На думку суду, застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді арешту є найбільш доречним та спричиняє негативні наслідки особистого характеру саме для правопорушника, не обтяжує сімейний бюджет. При цьому, суд вважає, що стягнення у виді штрафу чи громадських робіт, у даному конкретному випадку, не буде достатнім заходом впливу на ОСОБА_1 , який має усвідомити наслідки своєї негативної поведінки.

Адже, адміністративна відповідальність має подвійну мету - захист правопорядку і виховання громадян у дусі поваги до закону та правил співжиття. Зазначену мету можна конкретизувати через дві основні функції адміністративної відповідальності.

Перша - репресивно-каральна («штрафна») - полягає в тому, що адміністративна відповідальність є, по-перше, актом відплати держави правопорушнику, а по-друге, - засобом, який попереджає нові правопорушення.

Друга функція - запобіжно-виховна - тісно пов`язана з попередньою. Вона покликана забезпечити формування в адресатів адміністративно-правових норм мотивів, які б спонукали їх дотримуватись вимог законів, поважати права і законні інтереси інших осіб.

Тобто, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, що і матиме місце в цій ситуації, на переконання суду, у разі визначення стягнення у виді арешту.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність, згідно ст. 17 КУпАП України, у справі не встановлено. Строки притягнення до адміністративної відповідальності не збігли.

Крім того, як зазначено у правовій позиції ЄСПЛ у справі «TKHELIDZE проти Грузії», заява № 33056/17, відсутність негайного реагування органів влади при виникненні підозр щодо домашнього насильства порушує конвенцію. ЄСПЛ наголосив, що за відповідних обставин влада зобов`язана вживати превентивних оперативних заходів для захисту особи, життю якої загрожує злочинні дії іншої особи. Жертви домашнього насильства, які потрапляють до категорії вразливих осіб, мають право на державний захист. Коли виникають будь-які підозри щодо домашнього насильства чи насильства щодо жінок, від органів влади вимагається негайне реагування та подальша особлива ретельність для вирішення конкретного характеру насильства в ході провадження.

Згідно із ст. 39-1 КУпАП у разі вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі суд під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про направлення особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, на проходження програми для таких осіб, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» чи Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків».

Як зазначається у ч. 6 ст. 28 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», кривдника може бути направлено судом на проходження програми для кривдників на строк від трьох місяців до одного року у випадках, передбачених законодавством.

А тому, враховуючи обставини вчиненого правопорушення, а саме те, що домашнє насильство було вчинено у присутності дітей, особу порушника, з метою реалізації комплексного підходу до вирішення проблеми насильства, суд вважає за необхідне направити ОСОБА_1 до Борзнянської міської ради Ніжинського району Чернігівської області для проходження програми для кривдників строком на 6 місяців, який, за потребою, може бути продовжений на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.

Одночасно суд роз`яснює потерпілим, що у відповідності до законодавства України люди, що постраждали від домашнього насильства, мають право на безоплатну медичну, юридичну та психологічну допомогу. Таким чином, потерпілі мають отримати безоплатно послуги юриста чи адвоката. Для цього варто звернутися до системи безоплатної правничої допомоги (БПД).

Потерпілі також мають право звернутися до суду із заявою про видачу судом обмежувального припису.

Крім того, враховуючи пояснення дітей та потерпілої, в тому числі, й щодо того, що ОСОБА_1 погрожує вчинити над ними розправу, убачається, що потерпілим необхідний захист від агресивних дій останнього, а тому вважаю за необхідне про вказане повідомити ВП № 3 (м. Борзна) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області - для відома та вжиття заходів у відповідності до чинного законодавства.

Вказані пояснення суд оцінює, в тому числі, в розрізі наданого потерпілою суду технічного запису, згідно якого убачається, що ОСОБА_1 , виражаючись нецензурно в бік потерпілих, погрожує усіх зарізати, відрізати їм голови. На думку суду, з урахуванням повідомленого в суді ОСОБА_1 про його контузію та неврівноважений психічний стан, суд оцінює такі погрози, як реальні та такі, що вимагають вжиття відповідних заходів.

Безсумнівно суд враховує й те, що ОСОБА_1 порушив вимоги термінового заборонного припису.

Також, на думку суду, з урахуванням пояснень потерпілої та дітей, наданого суду технічного запису, діяння останнього може свідчити про можливий склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 129 КК України.

За змістом положень ст.ст. 253, 284 КУпАП, якщо при розгляді адмінсправи орган (посадова особа) прийде до висновку, що в порушенні є ознаки кримінального правопорушення, він передає матеріали прокурору або органу досудового розслідування.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, суд вважає за необхідне направити копію постанови до Ніжинської окружної прокуратури для вирішення питання в порядку ст. 214 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33-35, 36, 173-2, 173-8 251, 252, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у скоєнні правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-8; ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення, з урахуванням вимог ст. 36 КУпАП, у виді арешту на строк 10 (десять) діб.

Строк арешту відраховувати з моменту фактичного затримання.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605,60 грн.

Направити ОСОБА_1 до Борзнянської міської ради Ніжинського району Чернігівської області для проходження програми для кривдників, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», на строк 6 місяців.

Зобов`язати Борзнянську міську раду Ніжинського району Чернігівської області повідомити про виконання ОСОБА_1 програми для кривдників.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що за умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, передбачена кримінальна відповідальність згідно ст. 390-1 КК України.

Копію постанови негайно направити до ВП № 3 (м. Борзна) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області - для відома та вжиття заходів у відповідності до чинного законодавства.

Копію постанови направити до Ніжинської окружної прокуратури для вирішення питання в порядку ст. 214 КПК України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Борзнянський районний суд протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Строк пред`явлення до виконання три місяці.

Відсутність у постанові в справі про адміністративні правопорушення, як виконавчому документі, у розумінні Закону України "Про виконавче провадження", відомостей про реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані, згідно постанови Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 471/283/17-ц (провадження № 61-331св18), у розрізі ст. 18 указаного Закону, не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання (відмови у відкритті виконавчого провадження).

Суддя Ріхтер В.В.