Справа № 130/194/25
Провадження № 33/801/387/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Заярний А. М.
Доповідач: Ковальчук О. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 рокум. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді Ковальчука О.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Роздорожного Михайла Івановича, на постанову Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 17 березня 2025 року у справі про адміністративні правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 122-4, 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

17 березня 2025 року постановою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП та на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки. Стягнуто з нього в дохід держави судовий збір в розмірі 605, 60 грн.

26 березня 2025 року, не погодившись з цією постановою, захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адвокат Роздорожний М.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції а частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження у справі у цій частині закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Також, у разі закриття провадження у справі у частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП, просить накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП в межах санкції ст. 122-4 КУпАП у виді штрафу у розмірі 3 400 грн.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що такий склад правопорушення як відмова особи пройти огляд на стан сп`яніння на вимогу працівника поліції, який через кілька годин прийшов до домоволодіння особи, яка вчинила ДТП та покинула місце ДТП, ч. 4 ст. 130 КУпАП не передбачено. А те, що ОСОБА_1 вживав алкогольні напої після вчинення ДТП не доводиться жодними належними та допустимими доказами. Скаржник вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, нічим не підтверджується, а процедура, відповідно до якої йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, не відповідала вимогам ст. 266-1 КУпАП, враховуючи, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем.

Разом з тим, 28 квітня 2025 року на електронну адресу апеляційного суду від ОСОБА_1 в електронній формі надійшла заява про відкладення розгляду справи. Крім того, 29 квітня 2025 року на електронну адресу апеляційного суду від адвоката Роздорожного М.І. також в електронній формі надійшла заява про відкладення розгляду справи.

Відповідно до п. 16 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, процесуальні документи та докази можуть подаватися до суду в електронній формі, а процесуальні дії - вчинятися в електронній формі виключно за допомогою ЄСІТС з використанням власного кваліфікованого електронного підпису, прирівняного до власноручного підпису, за винятком випадків, передбачених процесуальним законом.

В ухвалі від 22 січня 2025 року у справі № 990/398/24 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, на такі документи накладається кваліфікований електронний підпис учасника справи (його представника) відповідно до вимог законів «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги».

Частинами 1, 2 ст. 6, ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачено, що для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, в тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».

Верховний Суд у постанові від 22 березня 2023 року по справі № 755/1549/22 наголосив, що суд, отримавши процесуальні документи в електронній формі, має здійснити перевірку, чи містить такий документ електронний підпис. Висновок про те, що електронний документ не підписаний ЕЦП має ґрунтуватися на результатах відповідної перевірки. Суд, отримавши процесуальні документи в електронній формі, має здійснити перевірку, чи містить такий документ електронний підпис. Доступ до перевірки електронного підпису є відкритим, тому суд має можливість та зобов`язаний достовірно встановити, що особа, яка подає процесуальний документ до суду, підписала його електронним підписом, який прирівнюється до власноручного.

При отриманні вищевказаних заяв, відповідальним працівником апеляційного суду було здійснено перевірку виконання ОСОБА_1 та його захисником-адвокатом Роздорожним М.І. вимог процесуального закону, а саме наявності на відповідних заявах про відкладення розгляду справи електронних підписів.

За результатами такої перевірки встановлено, що зазначені заяви подані до суду апеляційної інстанції в електронній формі шляхом направлення на електрону пошту суду, проте всупереч наведеним вимогам, не скріплені електронними підписами ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Роздорожного М.І.

Враховуючи викладене, оскільки подані заяви про відкладення розгляду справи не підписані належним чином, суд дійшов висновку, що такі заяви підлягають залишенню без розгляду.

При цьому, в судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник-адвокат Роздорожний М.І. не з`явилася, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи.

Частиною 6 ст. 294 КУпАП передбачено, що неявка у судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або у суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

З огляду на викладене, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Роздорожного М.І.

Згідно з ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Оскільки постанова суду першої інстанції в частині визнання винуватим ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП, в апеляційній скарзі не оскаржується, відтак постанова суду в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Апеляційний суд, згідно з вимогами ст. 294 КУпАП, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, а постанову суду першої інстанції в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП - залишити без змін з огляду на таке.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

За приписами ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідальність за ч. 4 ст. 130 КУпАП настає у разі вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Об`єктивна сторона даного правопорушення полягає у вживанні особою, яка керувала транспортним засобом, алкоголю після дорожньо-транспортної пригоди за її участю до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Отже, при розгляді справи необхідно встановити факт наявності дорожньо-транспортної пригоди та факт вживання алкоголю водієм після ДТП до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

З матеріалів справи вбачається, що 18.01.2025 року приблизно об 00:45 год., ОСОБА_1 в м. Жмеринка, по вул. Брезденюка, керуючи автомобілем марки «Рено Кенго», д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на бордюрний камінь, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальним збитком, після чого водій ОСОБА_1 залишив місце ДТП, до якого був причетним, та після скоєного ДТП за його участю до проведення медичного огляду з метою встановлення стану сп`яніння, вживав алкогольні напої, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку відмовився.

Це підтверджується наступними доказами.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1№ 223901 від 18.01.2025 року, у якому зафіксовано вказані вище обставини (а.с. 1).

Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, де вказано ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 та що останній відмовився від проходження відповідного огляду (а.с. 6).

Направленням на огляд водія до медичного закладу ЖЦРЛ з метою виявлення стану сп`яніння, в якому зазначено про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду (а.с. 5).

Письмовими поясненнями ОСОБА_1 , в яких останній повідомив, що в момент ДТП він перебував у тверезому стані, однак після вчинення ДТП, перебуваючи за місцем проживання, він вжив алкоголь (а.с. 9).

Відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якого вбачається, що на запитання працівників поліції, чи вживав ОСОБА_1 алкогольні напої після вчинення ДТП, останній відповів, що вживав (100 г коньяку) (а.с. 17).

Так, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.9 а Правил дорожнього руху України).

Відповідно до п. 2.10 є Правил дорожнього руху України, встановлено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

За змістом ч. ч. 3, 4 ст. 256 КУпАП особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені ст. 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

За таких обставин, оскільки за змістом ч. 4 ст. 130 КУпАП вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю до проведення уповноваженою особою медичного огляду або до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, апеляційний суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1№ 223901 від 18.01.2025 року, водій ОСОБА_1 залишив місце ДТП, до якого був причетним, та, після скоєного ДТП за його участю, до проведення медичного огляду з метою встановлення стану сп`яніння, вживав алкогольні напої. Жодних зауважень до змісту протоколу не заявляв та не підписував його.

З відеозапису з нагрудної камери поліцейського чітко вбачається, що на запитання працівників поліції, чи вживав ОСОБА_1 алкогольні напої після вчинення ДТП, останній відповів, що вживав.

Після чого, поліцейським був складений протокол за ч. 4 ст. 130 КУпАП, з яким ОСОБА_1 ознайомився та отримав копію, що підтверджується його власноручним підписом.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення, порушень працівниками поліції допущено не було. Ніяких доказів порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій тощо) апеляційному суду не надано.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про відсутність у діяннях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, не можна визнати обґрунтованими, оскільки відеозаписом подій, який є об`єктивним доказом у справі, зафіксовано, що ОСОБА_1 визнає факт вживання алкогольного напою після того, як сталась ДТП, тобто до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану сп`яніння, що утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП. Також факт вживання алкогольних напоїв ОСОБА_1 був визнаний ним у його письмових поясненнях.

Отже, в даному випадку, оскільки з урахуванням вимог ч. 4 ст. 130 КУпАП відповідальність за складеним протоколом відносно ОСОБА_1 настає не за керування автомобілем у стані сп`яніння, а за вживання водієм транспортного засобу алкоголю після дорожньо-транспортної пригоди за його участю, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції щодо доведеності факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, не спростовують.

Крім того, що стосується доводів скаржника про те, що процедура, відповідно до якої ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, не відповідала вимогам ст. 266-1 КУпАП, враховуючи, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, то апеляційний суд вказує, що передбачений ч. 2 ст. 266-1 КУпАП окремий порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, стосується тих військовослужбовців, які виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин.

В той час, у даній справі відсутні будь які відомості, що керуючи цивільним транспортним засобом «Рено Кенго», д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Жмеринка, по вул. Брезденюка, тобто не за місцем несення військової служби, ОСОБА_1 виконував обов`язки військової служби. При цьому, варто зазначити, що огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 проведений не був, оскільки він відмовився від такого огляду, відтак необхідності у забезпеченні проведення окремого порядку огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного сп`яніння не було.

Водночас, вказані обставини ніяким чином не спростовують факт вживання ОСОБА_1 алкогольних напоїв після вчиненого ДТП, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження і не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

За таких обставин, наявні у матеріалах справи докази у своїй сукупності є підтвердженням наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, отже судом першої інстанції під час розгляду справи вимоги ст. ст. 279, 280 КУпАП дотримано, а тому підстави для скасування чи зміни оскаржуваної постанови відсутні.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 38, 247, 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи від 28 квітня 2025 року та заяву адвоката Роздорожного Михайла Івановича про відкладення розгляду справи від 29 квітня 2025 року залишити без розгляду.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Роздорожного Михайла Івановича залишити без задоволення, а постанову Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 17 березня 2025 року - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ковальчук