Справа № 588/207/25
провадження № 3/588/130/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2025 року м. Тростянець

Суддя Тростянецького районного суду Сумської області Лебедь О. В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за матеріалами, що надійшли з Відділення поліції №1 (м.Тростянець) Охтирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює,

за частиною 1 статті 130 КУпАП,

У С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 240486 від 07.02.2025 ОСОБА_1 обвинувачується у тому, що 07.02.2025 о 00 год. 26 хв. у м.Тростянець по вул. Благовіщенська (Горького), 11 передав керування належним йому транспортним засобом марки «Опель Астра» номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_2 , який знаходиться з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота порушення мови почервоніння обличчя від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер 6820» чи проведення такого огляду в медичному закладі КНП Тростянецька міська лікарня Тростянецької міської ради відмовився під відеозапис, чим порушив вимоги пункту 2.9.г Правил дорожнього руху.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, та не повідомив суд про причину неявки. Вся направлена кореспонденція була повернута до суду без вручення, з відміткою, що адресат відсутній за вказаною адресою. Тому, суд вважає за можливе розглянути справу без його участі.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено на тому, що особа в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

У цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до частини 2 статті 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачене статтею 130 КУпАП, участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

Таким чином, з урахуванням викладеного вважаю, що оскільки ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, поважних причин неявки до суду не повідомив, в розумні інтервали не вжив заходів, щоб дізнатись про стан відомого йому провадження, справа може бути розглянута без його участі на підставі наявних у справі матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, вважаю, що провадження у справі необхідно закрити, виходячи з таких підстав.

Згідно статті 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до пункту 2.9.г Правил дорожнього руху водієві забороняється передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у хворобливому стані.

Об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частини 1 статті 130 КУпАП, полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки та заборони для учасників дорожнього руху, в тому числі осіб, які керують транспортними засобами, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України та кореспондується в даному конкретному випадку з вимогами пункту 2.9.г Правил дорожнього руху.

Таким чином, для настання відповідальності за частиною 1 статті 130КУпАП необхідна наявність елементів складу адміністративного правопорушення. В даному випадку необхідна сукупність наступних елементів складу адміністративного правопорушення: перебування особи, якій передано керування транспортним засобом, у стані алкогольного сп`яніння; усвідомлення особою, яка передає керування транспортним засобом, того, що ця особа перебуває у стані алкогольного сп`яніння; добровільне, з власної волі передання керування транспортним засобом.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, а саме передача керування транспортним засобом особі, яка знаходиться в стані алкогольного сп`яніння повинна складатись з того, що особа, яка передає керування транспортним засобом повинна знати, що передає керування особі, яка знаходиться в стані алкогольного сп`яніння (п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»).

Відповідно до пункту 11 Постанови Пленуму Верховного суду України №14від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" допуском до керування транспортним засобом особи, яка не має права ним керувати або перебуває у стані сп`яніння, визнають усні чи письмові згоду, розпорядження, вказівку особи, відповідальної за технічний стан чи експлуатацію цього засобу, про його використання у сфері дорожнього руху таким водієм. Як допуск можна розглядати також мовчазну згоду, видачу маршрутного листа, передачу ключів і документів або керма, не відсторонення водія від керування тощо.

Диспозиція статті130КУпАП передбачає декілька складів адміністративних правопорушень.

Одним зі складів вказаного адміністративного правопорушення, є передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння, що поставлено у вину ОСОБА_1 . Тобто, для настання відповідальності у даному випадку необхідно встановити наявність таких обставин: особа повинна мати право користування транспортним засобом (власник, інший законний користувач), їй повинно бути достовірно відомо, що вона передає керування особі, яка перебуває в стані сп`яніння, і особа, якій передано керування автомобілем, перебуває у стані сп`яніння.

Тому для встановлення наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, необхідно довести як факт обізнаності, так і факт передачі власником (законним користувачем, наймачем, орендарем) транспортного засобу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів.

Як вбачається з матеріалів справи автомобіль марки «Опель Астра» номерний знак НОМЕР_1 , яким керував відповідно до протоколу серії ЕПР1 №240486 ОСОБА_2 , належить ОСОБА_1 .

В той час в матеріалах справи відсутні докази (постанова в справі про адміністративне правопорушення, винесеної відносно ОСОБА_2 за частиною 1 статті 130 КУпАП, яка набрала законної сили, чек газоаналізатора, за результатом огляду водія ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння), які б свідчили про те, що він піддавався адміністративному стягненню за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Тобто, жодними доказами не зафіксовано, що ОСОБА_2 під час керування автомобілем перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на те, що ОСОБА_1 (як власник автомобіля марки «Опель Астра» номерний знак НОМЕР_1 ) передав керування транспортним засобом водію ОСОБА_2 , який в цей час перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України » від 21 квітня 2011 року та « Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї » від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Зважаючи на те, що у справі відсутні належні, допустимі та достатні докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, суд приходить до висновку про відсутність в його діях складу вказаного правопорушення, у зв`язку з чим провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Керуючись статтями 7,130, 247, 251, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР№ 240486 від 07.02.2025 відносно ОСОБА_1 закрити, на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О. В. Лебедь