ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/2072/25 Головуючий суддя І інстанції Подус Г.С.
Апеляційне провадження № 33/818/653/25 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ч.4 ст.121 КУпАП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 року м.Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакули Н.С.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

захисника - Алдохіної Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Черних І.О. на постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2025 року відносно ОСОБА_1 за ч.4 ст.121 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок.

Постановою встановлено, що 22.01.2025 об 11 годині 00 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Lt 46, державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Ізюм дорога М-03, технічний стан якого не відповідав вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху, а саме на задній осі встановлено шини різних моделей із різним малюнком протектора. Правопорушення вчинене повторно протягом року.

В своїй апеляційній скарзі захисник Черних І.О. просить скасувати постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.02.2025, а провадження у справі стосовно ОСОБА_1 за ч.4 ст.121 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Свої апеляційній вимоги захисник обґрунтовує тим, що висновки суду, що викладені в оскаржуваній постанові, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки на задній осі транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 було встановлено чотири однакових за типом шин. При цьому, ОСОБА_1 пояснював, що в дорозі він був вимушений заміните одне внутрішнє колесо, але ця шина була того ж типу, що інші колеса встановлені на цьому транспортному засобу, а саме вона була нешипована, морозостійка, безкамерна шина, що повінстю відповідає, як зазначає захисник, вимогам «підпункту г) п.31.4.4» Правил дорожнього руху.

Крім того, апелянт зазначає, що ОСОБА_1 екстрено замінив одне з коліс задньої осі свого транспортного засобу та їхав на СТО, щоб поставити інше колесо, а тому останній діяв у відповідності до вимог п.31.5 Правил дорожнього руху. Зазначає, що в той же день ОСОБА_1 усунув цей недолік та поміняв колесо на шину із ідентичним малюнком.

Також апелянт зазначає, що ОСОБА_1 здійснює вантажні перевезення по Харківській та Донецькій областях перевозку хлібобулочних виробів та кондитерських виробів у магазини Донецької області для забезпечення місцевого населення продуктами харчування, а тому йому необхідне посвідчення подія.

При цьому апелянт зазначає, що санкція ч.4 ст.121 КУпАП передбачає стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засоби на строк від трьох до шести місяців, але судом першої інстанції накладено на ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засоби строком на 3 роки, що свідчить про її незаконність, внаслідок чого вона підлягає скасуванню.

Вислухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника Алдохіної Л.М., які підтримали апеляційну скаргу захисника Черних І.О., дослідивши доводи апеляційної скарги та відомості, що є наявними у справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

З аналізу ст.ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, суд, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, повинен всебічно, повно і об`єктивно дослідити всі обставини справи, оцінивши кожен доказ як окремо, так і в їх сукупності й навести в своєму рішенні за результатами їх дослідження та оцінки висновки щодо відсутності або наявності в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення.

При цьому, належить зазначити, що згідно вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

За наслідками судового розгляду судом першої інстанції правильно встановлено, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 121 КУпАП, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, а саме відомостями:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №227343 від 22.01.2025, що складений у відповідності до ст. ст.254, 256 КУпАП, в якому зафіксовано обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, а саме те, що 22.01.2025 об 11 годині 00 хвилин в м. Ізюм дорога М-03 водій ОСОБА_1 керував колісним транспортним засобом Volkswagen Lt 46, д.н.з. НОМЕР_1 , технічний стан якого не відповідав вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху, а саме на задній осі встановлено шини різних моделей із різним малюнком протектора, також правопорушення вчинено повторно протягом року, 19.12.2024 постановою серії ЕНА№3691776 гр. ОСОБА_1 був притягнений до відповідальності за ч.3 ст.121 КУпАП, чим порушив вимоги п.31.1, підпункту г) п.31.4.5 ПДР України, п.6.3.1 ДСТУ 3649:2010, чим порушив п.31.4.5 ПДР України керування водієм транспортним засобом, що має технічні несправності коліс і шин. Від дачі пояснень та отримання копії протоколу відмовився (а.с.1, 2);

- довідки, що складена інспектором ВАП УПП в Харківській області Бурикіною В., відповідно до якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно облікових даних НАІС ДДАІ, отримував посвідчення водія серії НОМЕР_2 , категорії А1, А, В, С1, С (а.с.3);

- довідки про повторність, що складена інспектором ВАП УПП в Харківській області Бурикіною В., з якої вбачається, що, відповідно до облікових відомостей інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», 19.12.2024 стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3691776 за порушення ч.3 ст.121 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. (а.с.6);

- копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3691776 від 19.12.2024 про те, що 19.12.2024 о 15 год. 53 хв. у м.Харкові по вул.Роганська, 147, водій ОСОБА_1 керував колісним транспортним засобом Volkswagen Lt 46, д.н.з. НОМЕР_1 , який підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, чим порушив вимоги підпункту б) п.31.3 ПДР України та ст.29, ст.35 «Про дорожній рух». Цією постановою від 19.12.2024 на ОСОБА_1 накладено стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.121 КУпАП, у виді штрафу у розмірі 340 грн. (а.с.7);

- технічних носіїв інформації DVD-R дисків (а.с.5), на яких містяться два відеозаписи (відеофайли «export-79vhh.mp4», «export-ih0xq.mp4»), з яких вбачається, що на них зафіксовані події у цій справі, а саме те, що транспортний засобі Volkswagen Lt 46, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 було зупинено працівником поліції на блокпості (відеофайл «export-79vhh.mp4», починаючи з 09 хв. 10 сек.). В подальшому поліцейський спитав у водія наявність у нього документів, що підтверджують проходження технічного огляду транспортного засобу, оскільки інспектором встановлені недоліки автомобіля технічного характеру, а саме на задній осі автомобіля встановлені колеса з різними типами малюнків протектора шин, що не відповідає вимогам Правил дорожнього руху. Водій не погоджувався з діями працівника поліції та відмовився надавати йому посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу і документ, що засвідчує своєчасність проходження обов`язкового технічного контроля автомобіля.

З відеозапису (відеофайл «export-ih0xq.mp4», починаючи 11 хв. 45 сек.) вбачається, що в подальшому працівником поліції також декілька разів роз`яснено водію, що його було зупинено у зв`язку з технічною несправністю автомобіля.

Крім того, з відеозапису (відеофайли «export-ih0xq.mp4», починаючи 35 хв. 25 сек.) вбачається, що працівник поліції надав ОСОБА_1 своє службове посвідчення для ознайомлення, роз`яснив його процесуальні права, а також зміст правопорушення, що встановлено інспектором за ч.4 ст.121 КУпАП у цій справі.

З відеозапису (відеофайл «export-79vhh.mp4», починаючи з 45 хв. 27 сек.) вбачається, що працівники поліції разом з ОСОБА_1 здійснюють огляд транспортного засобу Volkswagen Lt 46, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував останній.

На відеозаписі (відеофайл «export-ih0xq.mp4», починаючи 01 год. 17 хв.) також зафіксовані два спарені колеса, що встановлені з правої сторони на задній осі автомобіля Volkswagen Lt 46, д.н.з. НОМЕР_1 , мають різні малюнки протектора та типи малюнків протекторів шин. Поліцейським також роз`яснений зміст протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №227343 від 22.01.2025 за ч.4 ст.121 КУпАП та надана можливість надати свої письмові пояснення і отримати копію цього протоколу, від чого ОСОБА_1 фактично відмовився (відеофайл «export-ih0xq.mp4», починаючи 01 год. 19 хв.).

Належить також зазначити, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3691776 від 19.12.2024 за ч.3 ст.121 КУпАП набрала законної сили, а тому працівником поліції правильно було складено стосовно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №227343 від 22.01.2025 за ч.4 ст.121 КУпАП.

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у сукупності, дійшов правильного висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.4 ст.121 КУпАП.

Крім того, з урахуванням думки сторони захисту, а також з метою повного та всебічного судового розгляду, а також перевірки доводів захисника Черних І.О. та всіх обставин справи, під час апеляційного розгляду було допитано свідка - інспектора ОСОБА_2 , яким було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №227343 від 22.01.2025 за ч.4 ст.121 КУпАП та який пояснив під час свого допиту, що на блокпості за м.Ізюм в напрямку м.Краматорськ було зупинено транспортний засіб Volkswagen через наявність технічних несправностей, а саме на цьому транспортному засобі були встановлені на задній осі колеса, які мали різні «моделі» малюнків протекторів шин, що не відповідає вимогам п.31.4.5 Правил дорожнього руху. Ці несправності ним було встановлено візуально. Спочатку водій відмовився надавати посвідчення водія, але в подальшому було встановлено його особу, яким виявився ОСОБА_1 . При цьому останній так і не надав своє посвідчення водія, у зв`язку з чим іншим поліцейським, який входив до складу екіпажу, було складено на ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ст.126 КУпАП.

Під час свого допиту свідок ОСОБА_2 також пояснив, що ОСОБА_1 повідомляв йому та іншим поліцейським, що здійснив заміну колеса, оскільки пробив його в дорозі, у зв`язку з чим інспектор попросив відкрити двері автомобіля для перевірки цих доводів водія, але в кузові цього транспортного засобу жодних коліс не було, у зв`язку з чим інспектором було прийнято рішення скласти протокол стосовно ОСОБА_1 за ч.4 ст.121 КУпАП, так як останній вже притягався протягом року за ст.121 КУпАП. Свідок зазначив, що ОСОБА_1 не надавав дозволу знімати колесо з його автомобіля, а тому інспектор не мав можливості встановити тип колеса.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції ставиться критично до версії ОСОБА_1 щодо заміни колеса.

Під час апеляційного розгляду свідок ОСОБА_2 також надав світлини, на яких зафіксована задня частина транспортного засобу Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_1 , а також спарені колеса на задній осі автомобіля.

При цьому, ОСОБА_1 та його захисник Алдохіна Л.М. не оспорювали та підтвердили, що на зазначених світлинах зафіксований автомобіль ОСОБА_1 - Volkswagen Lt 46, д.н.з. НОМЕР_1 , з колесами, що були встановлені з правої сторони на задній осі цього транспортного засобу в день події у цій справі та зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №227343 від 22.01.2025.

Апеляційний суд також встановив, що відомості наданих свідком ОСОБА_2 світлин повністю узгоджуються з відомостями відеозаписів (відеофайлів «export-79vhh.mp4», «export-ih0xq»), що долучені до матеріалів цієї справи, а тому суд бере їх до уваги, що повністю узгоджується з вимогами ст.251 КУпАП.

Надаючи оцінку доводам сторони захисту, що зазначені в апеляційній скарзі та підтримані під час апеляційного розгляду, про те, що на транспортному засобі Volkswagen Lt 46, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 22.01.2025 за обставин подій у цій справі, були встановлені однакові колеса за своїм типом та типом малюнку, у зв`язку з чим в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення за ч.4 ст.121 КУпАП, апеляційний суд, враховуючи вимоги ч.7 ст.296 КУпАП, зазначає наступне.

Частиною 1 статті 121 КУпАП передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

За частиною 4 статті 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою-третьою цієї статті.

Повторним, відповідно до положень ст.35 КУпАП, визнається вчинене особою протягом року однорідне правопорушення, за яке її вже було піддано адміністративному стягненню. При цьому, при повторності тотожних правопорушень, кожне з них має власну суб`єктивну сторону, зокрема, самостійний умисел, який виникає щоразу перед вчиненням окремого правопорушення.

Згідно п.3.9 ДСТУ 3649:2010, колісний транспортний засіб (КТЗ) - транспортний засіб, призначений для руху безрейковими дорогами, який використовують для перевезення людей і (або) вантажів, а також перевезення і приведення до дії під час руху чи на місці встановленого на ньому обладнання чи механізмів для виконання спеціальних робочих функцій, допущений до участі в дорожньому русі.

Відповідно до п.6.3.1 ДСТУ 3649:2010, не дозволено установлення на одній осі КТЗ шин різних розмірів, типів конструкції (радіальної, діагональної, камерної, безкамерної), моделей з різними рисунками протектора, призначених для застосування в різні сезони, з шипами чи ланцюгами протипоказання та без них.

У відповідності до вимог підпункту г) пункту 31.4.5 Правил дорожнього руху, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо на одну вісь транспортного засобу встановлено діагональні шини разом з радіальними, ошиповані і неошиповані, морозостійкі і неморозостійкі, шини різних розмірів чи конструкцій, а також шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів, різними типами малюнків протектора - для вантажних автомобілів.

При цьому, відповідно до п.1 Правил технічної експлуатації коліс та пневматичних шин колісних транспортних засобів категорій L, M, N, O та спеціальних машин, виконаних на їх шасі, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України № 26.07.2013 № 549 (далі Правила), з метою виконання цих Правил шини колісних транспортних засобів класифіковано, зокрема, за типом малюнка протектора.

Пунктом 7 розділу 2 цих Правил «Класифікація шин» встановлено, що за типом рисунка протектора шини поділяються на шини з дорожнім, універсальним, кар`єрним та підвищеної прохідності рисунком. Розрізняють симетричний, асиметричний, спрямованого та неспрямованого обертання типи рисунків протектора шини, залежно від розташування сегментів його рисунка протектора, як визначено в додатку 2 до цих Правил.

Тобто, з наведених вище Правил вбачається, що за типом малюнка протектора шини розрізняють шини з дорожнім, універсальним, кар`єрним та підвищеної прохідності малюнком, а також розрізняють симетричний, асиметричний, спрямованого та неспрямованого обертання типи рисунків протектора шини.

В своїй апеляційній скарзі та під час апеляційного розгляду сторона захисту зазначала, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення за ч.4 ст.121 КУпАП, оскільки на транспортному засобі, яким керував останній, були встановлені колеса, які було однакові за своїм типом.

Натомість, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №227343 від 22.01.2025 вбачається, що 22.01.2025 об 11 год. 00 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen It 46, д.н.з. НОМЕР_1 , технічний стан якого не відповідав вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху, а саме на задній осі встановлено шини різних моделей із різним малюнком протектора, чим порушив вимоги п.31.1, підпункту г) п.31.4.5 ПДР України, п.6.3.1 ДСТУ 3649:2010.

Як зазначалося вище, вимогами підпункту г) п.31.4.5 ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо на одну вісь вантажного автомобіля встановлені шини з різними типами малюнків протектора.

Апеляційний суд також враховує, що шини з різними малюнками протектора або різних конструкцій по-різному поводяться під час гальмування і маневрування транспортного засобу, що може порушити керованість і стійкість транспортного засобу, тому встановлення шин із різним малюнком протектора або різних за конструкцією шин на одну вісь транспортного засобу заборонене підпункту г) п.31.4.5 ПДР України.

З долученого відеозапису (відеофайл «export-79vhh.mp4», починаючи з 45 хв. 27 сек.) вбачається, що працівників поліції разом ОСОБА_1 здійснюють огляд транспортного засобу, яким керував останній, за наслідкам чого було встановлено, що на задню вісь автомобіля Volkswagen Lt 46 з правої сторони було встановлено два спарені колеса, які мали різний тип малюнків протектора шин.

Крім того, з відеозапису (відеофайл «export-ih0xq.mp4», починаючи 01 год. 17 хв.) об`єктивно вбачається, що працівник поліції на свою нагрудну камеру зафіксував транспортний засіб Volkswagen Lt 46, д.н.з. НОМЕР_1 , на задній осі якого з правої сторони було встановлено два спарені колеса, що мають різні малюнки протектора та типи малюнків протекторів шин.

Більш того, зі світлини, що надана свідком ОСОБА_2 , проти залучення якої не заперечувала сторона захисту, об`єктивно вбачається, що на транспортному засобі на задній осі було встановлено два спарених колеса, які мали різні типи малюнків протектора шини, а саме: внутрішнє колесо мало спрямований тип малюнку протектора шини, а зовнішнє колесо - неспрямований тип малюнку протектора шини.

При цьому, свідок ОСОБА_2 пояснив під час свого допиту в суді апеляційної інстанції, що ним візуально було встановлено на задній осі транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , два спарені колеса, які мали різні моделі малюнків протекторів шин.

Апеляційний суд також зазначає, що апеляційний розгляд справи відбувається відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, внаслідок чого суд перевіряє законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП, оскільки останній, будучи притягнутим до відповідальності за постановою серії ЕНА№3691776 від 19.12.2024 за ч.3 ст.121 КУпАП, повторно протягом року, в порушення вимог підпункту г) пункту 31.4.5 Правил дорожнього руху, керував вантажним автомобілем, на одній осі якого було встановлено колеса, які мали різні типи малюнків протектора шин, а також шини з різними малюнками протектора.

Сукупність доказів у цій справі поза розумним сумнівом доводить факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП.

Щодо доводів апеляційної скарги, а також захисника ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , які вони надавали під час апеляційного розгляду, про те, що останній діяв у відповідності до вимог пункту 31.5 Правил дорожнього руху, а тому в його діях відсутній склад правопорушення за ч.4 ст.121 КУпАП, апеляційний суд зазначає наступне.

Як зазначено захисником Черних І.О. в своїй апеляційної скарги та стороною захисту під час апеляційного розгляду, ОСОБА_1 замінив на СТО спарене колесо на задній осі свого транспортного засобу та поїхав далі по своїх справах.

Крім того, під час свого допиту свідок ОСОБА_2 пояснив, що працівниками поліції перевірялися зазначені доводи ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу, але в автомобілі останнього жодних коліс не було, в тому числі, які могли б мати будь-які механічні пошкодження.

Разом з цим, відповідно пункту 31.5 Правил дорожнього руху, у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил.

Тобто, виходячи із значених вимог Правил дорожнього руху, ОСОБА_1 , у разі отримання механічних несправностей свого автомобіля, повинен був доїхати найкоротшим шляхом до найбільш наближеної станції технічного обслуговування, де повинен був дочекатись завершення ремонту пошкодженого колеса або замінити його на інше, але яке мало б відповідати вимогам підпункту г) п.31.4.5 Правил дорожнього руху, в тому числі, щодо однакового типу малюнків протектора шин.

Апеляційний суд також бере до уваги, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія серії НОМЕР_2 категорії А1, А, В, С1, С (а.с.3), а тому повинен знати вимоги Правил дорожнього руху.

Отже, апеляційний суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 , знаючи про наявність несправностей свого автомобіля, не звернув на це уваги, не здійснив ремонт транспортного засобу та не встановив на задню вісь автомобіля колеса, які б були одного типу малюнків протектору шин, що свідчить про умисний характер вчиненого ним правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.

Доводи ОСОБА_1 , які він надавав під час апеляційного розгляду, про незаконність зупинки транспортного засобу, яким він керував, в даному конкретному випадку, на переконання апеляційного суду, не впливають на правильність висновків суду першої інстанції щодо наявності в його діях складу адміністративного правопорушення за ч.4 ст.121 КУпАП.

При цьому, апеляційний суд враховує, що ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено перелік підстав для зупинки транспортних засобів. Аналіз цієї статті дає підстави стверджувати, що вимоги норм, зазначених у ній здебільшого спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху, а також на забезпечення норм, визначених Законом.

Зокрема, відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупинити транспортний засіб якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Крім того, законодавець встановлює виключення і не обмежує працівників поліції підставами для зупинки транспортних засобів, визначених ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно приписів ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема зупинення транспортних засобів та перевірку документів особи.

Застосування цієї статті працівниками поліції має обумовлюватися об`єктивним обставинами, які можуть надавати прав або зобов`язувати поліцейського застосувати певні превентивні заходи.

При цьому належить врахувати те, що згідно Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено режим «воєнний стан», який діяв і на час оспорюваної події.

Згідно з п. 10 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 р. № 1456, уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби зокрема і в разі проїзду транспортних засобів через блокпости та контрольні пункти в`їзду-виїзду.

З долучених відеозаписів (відеофайли «export-79vhh.mp4», «export-ih0xq.mp4», починаючи 01 год. 17 хв.) об`єктивно вбачається, що працівниками поліції було зупинено на блокпості транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 .

Окремо належить звернути увагу, що ОСОБА_1 та його захисниками не оскаржувались дії працівників поліції, які складали адміністративний матеріал у цій справі, до їх керівництва в порядку за ст. 267 КУпАП, а також сторона захисту не зверталися до правоохоронних органів із заявами щодо фальсифікації матеріалів справи у порядку, передбаченому КПК України, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів ОСОБА_1 , які надав останній під час апеляційного розгляду, щодо незаконності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №227343 від 22.01.2025 за ч.4 ст. 121 КУпАП та інших адміністративних матеріалів.

При цьому, належить також зазначити, що згідно вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Інші доводи апеляційної скарги захисника Черних І.О. не спростовують правильності висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 121 КУпАП, або самої події цього правопорушення.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006 року).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 121 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом».

Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18.06.2015, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, захисником не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Таким чином, висновок суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 121 КУпАП, є обґрунтованим, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови - є безпідставними.

Разом з цим, переглядаючи оскаржувану постанову суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги захисника Черних І.О. щодо правильності накладеного судом першої інстанції стягнення на ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення за ч.4 ст. 121 КУпАП, на переконання суду апеляційної інстанції, такі доводи сторони захисту не позбавлені правових підстав, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Санкцією ч.4 ст. 121 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення цього адміністративного правопорушення у виді штрафу в розмірі від п`ятидесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців або адміністративний арешт на строк від п`яти до десяти діб.

Тобто, аналіз змісту санкції ч.4 ст. 121 КУпАП дає підстави дійти висновку, що за вчинення цього правопорушення, законодавець імперативно визначив покладення на винну особу, як основного стягнення (штрафу), так і додаткового стягнення (позбавлення права керувати транспортними засобами), але також передбачає альтернативний вид основного стягнення адміністративний арешт, без призначення додаткового стягнення.

Разом з цим, оскаржуваною постановою накладено на ОСОБА_1 основне стягнення за вчинене ним адміністративного правопорушення за ч.4 ст. 121 КУпАП у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень, а також додаткове стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

При цьому, апеляційний суд, дотримуючись вимог ч.7 ст.296 КУпАП, не переглядає оскаржуване судове рішення в частині накладеного на ОСОБА_1 основного стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Поряд з цим, апеляційний суд погоджується з обґрунтованістю апеляційних доводів захисника Черних І.О. в частині допущених судом першої інстанції вимог, передбачених ч. 1-2 ст. 33 КУпАП, а саме те, що оскаржуваною постановою суду першої інстанції помилково накладено на ОСОБА_1 додаткове стягнення у виді позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки, тобто у розмірі, що не передбачений санкцією за ч.4 ст.121 КУпАП, у зв`язку з чим постанова суду в цій частині підлягає зміні.

Апеляційний суд також враховує, що в апеляційній скарзі захисника Черних І.О., а також під час апеляційного розгляду, стороною захисту не ставилось питання щодо накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами в мінімальних розмірах, що передбачені санкцією за ч.4 ст.121 КУпАП, а тому суд повинен в повній мірі дотримуватись вимог, передбачених ст.ст.23, 33 КУпАП, що не буде погіршенням становища особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до положень ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Стаття 33 КУпАП визначає, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Накладене адміністративне стягнення, в кожному конкретному випадку, має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Як вбачається з відомостей доказів, що є наявними у матеріалах справи, а також з наданих стороною захисту пояснень під час судового розгляду в судах першої та апеляційної інстанції, ОСОБА_1 не визнавав своєї вини у вчиненому адміністративному правопорушень, тобто не висловлював свого щирого жалю з приводу скоєного правопорушення, намагаючись будь-яким чином уникнути відповідальності за вчинене.

Крім того, апеляційний суд враховує, що матеріали цієї справи, наведені захисником Черних І.О. доводи в своїй апеляційній скарзі, а також надані стороною захисту пояснення під час апеляційного розгляду, не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 , займаючись волонтерською діяльністю, здійснює допомогу громадянам України, які опинились у складних життєвих обставинах та потребують сторонньої допомоги внаслідок військової агресії рф, тобто такі дії ОСОБА_1 не були пов`язані із підприємницькою діяльністю останнього.

Апеляційний суд також враховує ту обставину, що матеріали цієї справи не містять інших відомостей про особу ОСОБА_1 , які давали підстави для накладення на останнього мінімального стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, що передбачене санкцією ч.4 ст.121 КУпАП.

Цих відомостей не надано стороною захисту й під час апеляційного розгляду, а також не наведено захисником Черних І.О. в своїй апеляційній скарзі.

Тобто, суд апеляційної інстанції звертає увагу на відсутність обставин, що пом`якшують адміністративну відповідальність ОСОБА_1 .

При цьому, апеляційний суд також враховує відсутність обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 .

Разом з цим, враховуючи фактичні обставини у цій справі, характер вчиненого правопорушення, відомостей про особу порушника, поведінку останнього як під час вчиненого правопорушення, так й після нього, відсутність обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 додаткового стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами в максимальних розмірах, що передбачені санкцією за ч.4 ст.121 КУпАП.

Апеляційним судом також враховуються вимоги ст.38 КУпАП щодо строків накладення адміністративного стягнення у справах, що підвідомчі суду, які на час цього апеляційного розгляду у цій справі не сплили.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника Черних І.О. задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції змінити в частині накладення адміністративного стягнення.

В решті постанова суду першої інстанції належить залишити без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Черних І.О. задовольнити частково.

Постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП, - змінити в частині накладення стягнення.

Вважати ОСОБА_1 притягнутим до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.121 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, а також накласти на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців.

В решті постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков