Справа № 488/5445/24
Провадження № 3/488/66/25
ПОСТАНОВА

24.04.2025 року місто Миколаїв, вулиця Доктора Самойловича, 29а

Суддя Корабельного районного суду міста Миколаєва Коротков Т.В., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не притягувався до адміністративної відповідальності,

за скоєння правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ

16.11.2024 року о 02:15 годині водій ОСОБА_1 в місті Миколаєві, по проспекту Богоявленському, будинок 234/8, керував транспортним засобом Cherry Tiggo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, поведінка, яка не відповідає дійсності та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі.

Правопорушник у судовому засіданні свою провину у вчиненому не визнав, суду пояснив, що у 15.11.2024 року він разом із своєю дружиною поїхали до його родичів на свято. На святкуванні затримались довше, настала комендантська година, викликали таксі, однак таксі не їхало, а правопорушнику та його дружині необхідно було добратися додому, оскільки вдома одні залишились діти. Оскільки правопорушник вживав алкоголь, то за кермо сіла дружина, яка не мала водійського посвідчення, оскільки вона алкоголь не вживала. Правопорушник сів на пасажирське сидіння, його дружина на сидіння водія та вони розпочали рух додому. Оскільки була комендантська година, то правопорушника та його дружину зупинила поліція, працівники поліції підійшли до транспортного засобу, правопорушник був на пасажирському сидінні. Патрульний поліцейський запропонував дружині правопорушника відкрити двері, але самостійно з цим впоратись вона не змогла, правопорушник нахилився до дверей водія та допоміг їй їх відкрити. Працівники поліції звернулися до правопорушника, посилаючись на те, що це саме він керував транспортним засобом. Також ОСОБА_1 повідомив, що протокол про адміністративне правопорушення працівники поліції йому не вручали та зазначили у протоколі адресу місця проживання та номер телефону, які не є його адресою або його телефоном та йому невідомі.

Захисник в ході розгляду справи суддею просила закрити справу у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Свідок ОСОБА_2 суду пояснила, що ОСОБА_1 є її чоловіком, у вказаний день вони вдвох приїхали до родичів на сімейне свято. Чоловік вживав алкогольні напої, свідок ні. Приблизно о 00:15 годині в комендантську годину виїхали додому, оскільки вдома залишились одні їх діти. За кермо сіла свідок вперше на цей транспортний засіб, при цьому не маючи посвідчення на право керування транспортними засобами, оскільки ОСОБА_1 знаходиться у стані алкогольного сп`яніння. Коли свідок їхала по проспекту Богоявленському, їх зупинили працівники поліції, за кермом була свідок. Не могла довго зупинитись після подання працівниками сигналу про зупинку, оскільки шукала місце, де можна зупинитись на дорозі. Після зупинки транспортного засобу свідок довго не могла відчинити водійські двері та їй допоміг її чоловік, нахилившись до неї, працівник поліції в цей час також допоміг зовні відкрити двері, взявшись за ручку автомобіля. Після того, як свідок вийшла з транспортного засобу працівники поліції повідомили їй, що за кермом був ОСОБА_1 , однак свідок не погодилася з цим, сказала, що саме вона була за кермом та те, що вона згодна пройти медичний огляд на місці на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 вийшов з переднього пасажирського сидіння на вулицю та пояснював працівникам поліції, що це не він був за кермом. Під час складання протоколу свідок зазначила невірну адресу, оскільки розгубилась. Свідок не змогла пояснити судді, чому працювали двірники, якщо на вулиці не було опадів. На запитання судді чому свідок не могла відчинити двері, свідок повідомила, що за кермом цього транспортного засобу вона вперше, а тому не змогла одразу відчинити двері. Свідок перед суддею заперечила вживання нею в той день алкоголю.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що правопорушник є рідним братом її чоловіка. У вказаний день, правопорушник із дружиною перебували разом зі свідком на святкуванні народження дитини їх родичів. Приїхали вони разом, за кермом був ОСОБА_1 . Під час святкування ОСОБА_1 вживав алкогольні напої, його дружина ні. Пізно ввечері ОСОБА_1 з дружиною почали збиратися додому, оскільки переймалися, що їх діти вдома залишились самі. Їх транспортний засіб знаходився на вулиці перед подвір`ям. За кермо сіла дружина ОСОБА_1 та вони поїхали.

Окрім того, суддею досліджені відеозаписи з відеореєстратора патрульного автомобіля, нагрудних відеореєстраторів патрульних поліцейських, що містяться на трьох дисках, які приєднанні до матеріалів провадження.

Так, із відеозапису, що міститься у файлі «Пенчук1», вбачається, що 16.11.2024 року о 02:13 годині, тобто підчас дії комендантської години, і на дві години пізніше часу, вказаного у своїх поясненнях свідком ОСОБА_2 , екіпаж патрульної поліції, рухаючись по проспекту Богоявленському в місті Миколаєві наздоганяє автомобіль Cherry Tiggo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що рухається у під час дії комендантської години. Після подання сигналу про зупинку, транспортний засіб зупиняється на узбіччі, до нього відразу підходить двоє співробітників патрульної поліції, двері водійського сидіння певний час ніхто не відчиняє (час здійснення відеозапису 02:13:00-02:13:42, час за таймінгом відеофайлу: 00:02:09-00:02:51). Після зупинки вказаного транспортного засобу камера, встановлена на патрульному автомобілі фіксує переміщення однієї особи з пасажирського місця на водійське, а іншої у зворотному напрямку (час за таймінгом відеофайлу: 00:01:15-00:01:25). Природно, що якість зображення на камері не є ідеальною і не дає змогу точно ідентифікувати осіб, що змінюють свої місця всередині автомобіля, але дозволяє достовірно встановити, що пасажир із водієм після зупинки автомобіля помінялися місцями. Утім, зрозуміло, що перебуваючи у патрульному автомобілі, співробітники поліції дивилися не на екран відеореєстратора, а спостерігали події безпосередньо, а тому мали змогу побачити більше деталей цього процесу, аніж зберіг відеозапис. Про це свідчить, зокрема те, що патрульні поліцейські, одразу, без жодних вагань, звернулися саме до ОСОБА_1 , як до особи, що керувала транспортним засобом, незважаючи, що на той момент він вже сидів на пасажирському сидінні та повідомивши правопорушникові та його дружині, що вони бачили, як ті мінялися місцями.

З відеозапису також вбачається, що ОСОБА_2 не змогла самостійно відкрити двері, водійське сидіння було відрегульовано таким чином, що знаходилося на значній, порівняно із зростом ОСОБА_2 , відстані від педалей, окрім того, ОСОБА_2 протягом певного часу не могла вимкнути двигун транспортного засобу, у транспортного засобу працювали двірники, хочу дощу не було. На переконання суду це підтверджує те, що ОСОБА_2 не керувала транспортним засобом та зайняла місце водія лише після його зупинки співробітниками поліції, а двірники могли включитися випадково, при зміні місць водієм та пасажиром.

Окрім того, протягом відеозапису правопорушник під час розмову з поліцейськими, переважно заперечуючи факт керування транспортним засобом, сам неодноразово погоджується з тим, що саме він перебував за кермом. Так, він під час розмови запитує у працівників поліції, що «ви мене тормознули, так?», «Я порушив щось?», «Я їхав, мене тормознули. Чого ви мене тормознули?», «Порушення я зробив машиною?» (час здійснення відеозапису 02:15:20, 02:28:36-02:37:37, час за таймінгом відеофайлу: 0:04:29, 00:17:45 00:26:46).

Важливого значення при оцінці пояснень правопорушника та свідка ОСОБА_2 суд приділяє відвертості вказаних осіб та правдивості. При цьому, не можна не враховувати те, що в ході розгляду справи суддею вказані особи надавали неправдиві пояснення.

Так, на пряме запитання судді щодо зазначених у протоколі адреси проживання правопорушника ( АДРЕСА_2 ) та його номеру телефону НОМЕР_2 , ОСОБА_1 заявив, що не знає, чому співробітники поліції вказали в протоколі дану інформацію.

При цьому, даючи вільні пояснення в суді, правопорушник сам зазначив, що перед їх зупинкою співробітниками поліції, вони їхали «додому на Південну», аналогічну інформацію він вказував і співробітникам патрульної поліції (час), що підтверджується відеозаписом «Пенчук1» (час здійснення відеозапису 02:15:26, 02:44:16, час за таймінгом 00:04:35, 00:33:25). Потім правопорушник відмовляється повідомити працівникам поліції адресу, а саме номер квартири (час здійснення відеозапису 02:44:58,час за таймінгом 00:34:07). Згодом дружина ОСОБА_4 повідомила адресу та номер телефону правопорушника: АДРЕСА_1 , номер телефону НОМЕР_2 (час здійснення відеозапису 02:47:20, час за таймінгом 00:36:29).

Вказаний телефон, як було з`ясовано в ході судового розгляду, є мобільним телефоном свідка ОСОБА_2 , дружини правопорушника, причому остання підтвердила, що саме на цій номер надійшла судова повістка у формі СМС-повідомлення про виклик ОСОБА_1 в судове засідання з приводу розгляду даної справи, про яку вона одразу повідомила свого чоловіка. Таким чином, суддя виключає можливість того, що ОСОБА_1 був невідомий даний номер телефону а також адреса, зазначена у протоколі.

Таким чином, в ході розмови із співробітниками поліції ОСОБА_1 свідомо вказав неправдиві відомості про адресу свого проживання, а в ході судового розгляду заперечив свою обізнаність про те, звідки така інформація з`явилася у протоколі про адміністративне правопорушення, окрім того, свідомо ввів суд в оману стосовно вищевказаного номеру телефону.

Таким чином, логічним є висновок про те, що пояснення правопорушника, надані ним в суді не є відвертими та правдивими, а тому суддя має право в цілому ставитися до них критично та сприймати як обраний правопорушником спосіб захисту.

Після складання протоколу правопорушник залишив місце події та втік (час здійснення відеозапису 00:51:08, час за таймінгом 03:01:59). Працівники поліції наздогнали його (час здійснення відеозапису-03:03:16, час за таймінгом 00:52:24), тривалий час ОСОБА_1 не хотів повертатися на місце вчинення правопорушення, внаслідок чого працівники поліції застосували до нього спеціальні засоби кайданки (час здійснення відеозапису 03:31:31, час за таймінгом 01:20:40).

Заперечення правопорушника щодо того, що з протоколом його не ознайомлювали та не вручили йому протокол, спростовуються відеозаписом, де після адміністративного затримання правопорушника працівники поліції зачитали йому протокол, в тому числі повторно озвучили зазначені там адресу та номер телефону, однак копію протоколу правопорушник відмовився отримувати (час здійснення відеозапису 01:35:55-01:40:14, час за таймінгом 03:46:46 -03:51:05). Вказане також відтворено на відеозаписі відео файлу «Пенчук3», який є послідовним та безперервним з відео файлом «Пенчук1» (час здійснення відеозапису 03:48:59, час за таймінгом 00:00:04).

Таким чином, знову констатуємо намагання правопорушника ввести суддю в оману, оскільки у своїх поясненнях перед суддею Пенчук Ю.М. вказував на невручення йому копії протоколу, у той час, як відеозапис, навпаки, свідчить про його небажання та відмову отримати вказаний протокол.

Окрім того, судом досліджений ще один відеофайл «Пенчук2». Вказаний відеозапис фактично дублює попередній, оскільки зроблений теж під час зупинки автомобіля, але відео реєстратором іншого працівника поліції.

Надаючи оцінку поясненням свідка ОСОБА_2 , суд враховує, що вона є дружиною правопорушника, а також те, що вона також не була відвертою у своїх поясненнях. Так, в ході розгляду справи суддею свідок заявила, що не вживала в ніч з 15 на 16 листопада 2024 року алкогольні напої, у той же час з дослідженого судом відеозапису «Пенчук 1» вбачається, що на місці зупинки свідок повідомляє, що вона напідпитку, бо випила чарку ( час здійснення відеозапису 02:21:02, час за таймінгом 00:10:11).

Оцінюючи показання свідка ОСОБА_3 , суддя враховує, що вона є родичкою (дружиною рідного брата) правопорушника, а також те, що вказаний свідок не був очевидцем подій, що призвели до складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , адже вона не була присутньою на місці зупинки автомобіля під керуванням останнього.

Сам факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння правопорушником не заперечувався, він підтвердив, що відмовився від його проходження, пояснюючи це тим, що він не перебував за кермом та не був водієм.

Вина правопорушника у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення також підтверджується дослідженими судом доказами, зокрема, інформацією, що міститься у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №174841 від 16.11.2024 року, направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16.11.2024 року, довідці про те, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_3 від 16.04.2015 року.

Вивчивши матеріали справи та надавши оцінку представленим доказам, суддя находить доказаною вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130, тобто у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Враховуючи обставини справи та те, що правопорушник раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, суддя вважає необхідним накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі, передбаченому санкцією частини 1 статті 130 КУпАП з позбавленням права керування транспортними засобами.

На підставі викладеного, керуючись статтями 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17.000,00 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік (штраф має бути сплачений за наступними реквізитами: р/р UA0014001, отримувач: Миколаївське ГУК/Микол. обл./21081300, , Банк: Казначейство України (ЕАП), МФО ДКСУ: 21081300.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень (шістсот п`ять гривень 60 копійок), (, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку: UA0026001, Код класифікації доходів: 22030106, Призначення платежу судовий збір).

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Корабельний районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Т.В. Коротков