П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/229/25

Провадження № 3/348/149/25

28 квітня 2025 року суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Матолич В.В., розглянувши справу, яка надійшла з Надвірнянського РВП ГУНП України в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

за участю захисника Горина В.М.

встановила:

відповідно до протоколу про адміністратинве правопорушення 19.01.2025 о 00.05, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки ВАЗ 2115, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в с.Верхній Майдан по вул. Грушевського, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, результат огляду - 0.52 проміле, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху України. Такими діями, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 в ході судового розгляду вину не визнав. Пояснив, що транспортним засобом не керував. Того дня він ремонтував у знайомого трактор. Затримався до пізна, після закінчення роботи вживав алкоголь. Оскільки після вживання алкоголю за керувати транспортним засобом не міг, попросив ОСОБА_2 вівезти його додому. Крім них у автомобілі також був ОСОБА_3 , який також вживав спиртні напої і не міг керувати транспортним засобом. По дорозі додому автомобіль зламався. ОСОБА_1 намагався його полагодити. Коли автомобіль стояв з увімкненою аварійною сигналізацією під`їхала поліція. Запитали чий це автомобіль. ОСОБА_1 сказав, що автомобіль його. І працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Захисник звернув увагу суду на те, що стороною обвинувачення не доведено належними та допустимими доказами, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом, що виключає наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст.130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний зясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підтвердження обставин, що підлягають доказуванню надано фрагменти відеозапису. Однак на вказаному відеозаписі не зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Згідно з рапортом поліцейського Д.Коцька: працівники поліції під час патрулювання побачили транспортний засіб, який різко припинив рух при наближенні службового автомобіля. Патрульні прийняли рішення зупинити вказаний транспортний засіб. При спілкуванні з водієм, яким виявився ОСОБА_1 працівники поліції виявили явні ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували йому пройти огляд на місці зупинки. ОСОБА_1 погодився, результат огляду - 0,52 проміле. З результатом ОСОБА_1 погодився. На нього було складено протоколу про адміністративне правпорушення, від підпису у протоколі ОСОБА_1 відмовився.

Слід зазначити, що обставини щодо факту керування транспортним засобом викладені у рапорті суперечливо. Спочатку поліцейський вказує, що водій транспортного засобу самостійно припинив рух, побачивши пратрульний автомобіль, а у наступному реченні зазначає, що саме працівники полції прийняли рішення про зупинку цього транспортного засобу. Крім цього, наведені у рапорті обставини спростовуються показаннями свідка ОСОБА_4 , який був на місці події, однак працівники поліції не відібрали у нього пояснення, а також не зазначили його дані у протоколі, як свідка.

Допитаний в ході судового розгляду свідок ОСОБА_4 зазначив, що ОСОБА_1 залетефонував до нього та попросив допомогти полагодити трактор, на що свідок погодився. Вони поїхали в сусіднє село, зремонтували трактор, після чого трохи випили. Оскільки самі через стан алкогольного сп`яніння керувати автомобілем не могли, вони подзвонили ОСОБА_5 , щоб вона їх і відвезла додому. Дорогою їхня машина поламалася. Вони намагалися полагодити машину. Так, ОСОБА_6 вийшла з машини, а ОСОБА_1 сів на водійське сидіння і намагався завести машину. Сам свідок сидів на задньому сидінні за водієм. За деякий час проїжджав патруль і поліцейські склали на ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення. Насправді ОСОБА_1 транспортним засобом не керував.

Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Алкофор 507, а також викопіювання за результатами проведення такого огляду результат огляду ОСОБА_1 становив 0.52 промілле.

Слід зазначити, що склад адмніністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП наявний тільки у випадку, якщо у ході судового розгляду було доведено, що особа дійсно керувала транспортним засобом. Однак згідно з відеозаписом, факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 не доведено. На відеозаписі не зафіксовано момент руху транспортного засобу. ОСОБА_1 не визнає, що керував транспортним засобом. Належних та допустимих доказів на підтвердження цього факту суду не надано. Натомість сторона захисту надала докази на підтвердження того, що фактично автомобілем керувала інша особа, які у ході судового розгляду доказами сторони обвинувачення не були спростовані.

Відповідно до вимог ч. 2 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі Аллене де Рібемон проти Франції від 10 лютого 1995 року підкреслив, що принцип презумпції невинуватості порушується, «якщо суд оголосить обвинуваченого винним, коли його вина не була попередньо доведена».

У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

Так, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Крім цього, за наявності кількох підстав для закриття провадження суд повинен вибрати ту, яка є найбільш сприятливою для особи.

Пунктом 1 ч.1 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, суддя доходить висновку, що наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП працівниками поліції не доведена, а отже справа про притягнення його до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. 283, 284 КУпАП, суддя,

постановила:

провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правпорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч. 1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга на постанову про накладення адміністративного стягнення подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Матолич В.В.