Номер провадження: 33/813/767/25
Головуючий у першій інстанції Мазун І. А.
Доповідач Копіца О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Копіци О.В., за участі секретаря судового засідання Ровенко А.С., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 його захисника Споришева М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні його апеляційну скаргу на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 25.02.2025 відносно:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Дачне, Біляївського району, Одеської обл., громадянина України, стрільця-водія групи воєнізованої охорони комендантського відділення в/ч НОМЕР_1 ДПСУ, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає у АДРЕСА_2 ,

- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, а також стягнено з нього на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Відповідно до вказаної постанови суду, 19.12.2024 о 17 год. 12 хв. в м. Одесі по Об`їзній дорозі, 22/8, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Toyota Corolla, д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці події та в медичному закладі водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною постановою суду, захисник Споришев М.О., подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що вона є незаконною, винесеною при неповному з`ясуванні всіх обставин справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права, з огляду на таке:

- суд 1-ої інстанції позбавив ОСОБА_1 можливості надати пояснення стосовно інкримінованого йому правопорушення. В судовому засіданні свою вину у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння він визнав, проте суд залишив поза увагою той факт, що ОСОБА_1 проходить службу в ЗСУ та перебуває на посаді стрільця-водія групи воєнізованої охорони комендантського відділення в/ч НОМЕР_1 ДПСУ;

- таке стягнення, незважаючи на те, що воно передбачено санкцією статті закону, є надмірним та не відповідає принципу розумності, а його застосування не слугуватиме досягненню мети забезпечення справедливого балансу між інтересами суспільства та особи, яка на теперішній час перебуває на військовій службі та боронить державу. Також слід врахувати відсутність шкідливих наслідків правопорушення;

- відеозапис виявлення та фіксації правопорушення, що міститься в матеріалах справи є не в автоматичному режимі, змонтованим, оскільки розпочинається з 18 години, а на середині запису хронологія починається з 17 години;

Посилаючись на наведені обставини, захисник Споришев М.О. просить змінити постанову суду від 25.02.2025 та виключити з 1-ого абзацу резолютивної частини постанови адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування ОСОБА_1 на строк 1 рік.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Споришева М.О., які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, перевіривши доводи апеляційної скарги, ретельно дослідивши матеріали справи, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КупАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння, ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.06.2006, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує на те, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками: керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння повністю доведена та підтверджується повторно дослідженими судом апеляційної інстанції наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 200422 від 19.12.2024 (а.с. 1), відповідно до якого 19.12.2024 о 17 год. 12 хв. в м. Одесі по Об`їзній дорозі, 22/8, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом ToyotaCorolla, д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці події та в медичному закладі водій ОСОБА_1 відмовився;

- направленнями на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19.12.2024, у якому зазначені ознаки алкогольного сп`яніння (а.с. 5);

- відеозаписом події, долученим до матеріалів адміністративної справи, на якому зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 як особи, яка керує вищевказаним транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров`я (а.с. 6).

Як вбачається із аналізу змісту оскаржуваної постанови суду 1-ої інстанції, всупереч твердженням апелянта, зазначені вище докази були належним чином досліджені, повно та всебічно, та їм була надана відповідна оцінка, на підставі чого суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та наявність в його діях складу зазначеного правопорушення.

Посилання захисника Споришева М.О. на те, що відеозапис події є не в автоматичному режимі, змонтованим, спростовується відеозаписом з нагрудної камери відео-реєстратора співробітника поліції, дослідженого судом апеляційної інстанції в нарадчій кімнаті (а.с. 6).

Так, на відеозаписі події, який повторно досліджено в судовому засіданні апеляційним судом, зафіксовано, що поліцейськими після встановлення наявності передбачених законом підстав вважати, що водій ОСОБА_1 має ознаки алкогольного сп`яніння (час:17:12:11), було йому запропоновано пройти огляд для встановлення відповідного стану сп`яніння у закладі охорони здоров`я із роз`ясненням наслідків відмови від його проходження (час: 17:33:27).

При цьому, водій ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я та пропонував працівникам поліції вирішити питання без складення протоколу (час: 17:35:09). За наслідком відмови поліцейськими ОСОБА_1 було роз`яснено, що відносно нього буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП (час:17:35:24). Відеозапис закінчується оголошенням поліцейськими протоколу, який ОСОБА_1 підписав без зауважень та врученням йому копії відповідного протоколу (час: 18:13:00).

Апеляційний суд також не вбачає в діях поліцейських істотних порушень норм та приписів чинного законодавства під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, в тому числі і тих, на які посилається апелянт в обґрунтування своєї позиції щодо неповноти відеозапису події, оскільки такі доводи не підтверджені належним та допустимими доказами, та спростовуються повторно дослідженим апеляційним судом відеозаписом події, який у повному обсязі та з дотриманням приписів ст. 266 КУпАП відображає процедуру огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, а також свідчить про правомірну поведінку поліцейських та належне і професійне виконання ними своїх обов`язків.

Щодо доводів захисника про несправедливість застосованого стягнення до ОСОБА_1 у виді позбавлення права керування транспортними засобами, так як він проходить службу в ДПСУ на посаді стрільця-водія групи воєнізованої охорони комендантського відділення в/ч НОМЕР_1 , апеляційний суд зауважує наступне.

Адміністративне стягнення у виді штрафу 17000 грн із позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 рік, накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП та є безальтернативним, відповідає як характеру та ступеню тяжкості правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

Більш того, апеляційний суд звертає увагу на приписи ч. 4 ст. 30 КУпАП відповідно до яких позбавлення права керування засобами транспорту не може застосовуватись до осіб, які користуються цими засобами у зв`язку з інвалідністю, за винятком випадків керування в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також у разі невиконання вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, залишення на порушення вимог встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, учасниками якої вони є, ухилення від огляду на наявність алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

В матеріалах провадження відсутні докази того, що ОСОБА_1 є особою, до якої відповідно до закону не може застосовуватись позбавлення права керування засобами транспорту, і такі ним апеляційному суду не надано.

Посилання апелянта на практику інших суддів Одеського апеляційного суду при розгляді справ за ст. 130 КУпАП щодо військовослужбовців, які захищають нашу Державу від військової агресії рф апеляційний суд вважає некоректним, оскільки це не є практикою суду касаційної інстанції, яка є обов`язковою для застосування судами нижніх інстанцій.

Окрім того, апеляційний суд з глибокою повагою ставиться до військовослужбовців ЗСУ та сил оборони, які самовіддано захищають Україну та її громадян від збройної агресії рф, водночас, звертає увагу на те, що закон для всіх один, та він повинен застосовуватися однаково до кожного хто його порушив.

При цьому, вчинене ОСОБА_1 правопорушення на переконання апеляційного суду не є малозначним та в діючому КУпАП, на відміну від закону України про кримінальну відповідальність, не передбачено механізму призначення більш м`якого стягнення, ніж передбачено законом (ст. 69 КК України).

Відтак, апеляційний суд вважає вимоги захисника про можливість не застосування до ОСОБА_1 такого виду стягнення, як позбавлення права керування транспортними засобами внаслідок малозначності вчиненого ним діяння безпідставними.

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника Споришева М.О. залишити без задоволення, а постанову суду 1-ої інстанції щодо ОСОБА_1 , як законну, обґрунтовану та вмотивовану залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 266, 280, 283, 294 КупАП апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Споришева М.О., в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 25.02.2025 про накладення стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Копіца