Справа № 931/907/24 Провадження №33/802/265/25 Головуючий у 1 інстанції:Кідиба Т.О.
Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2025 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Локачинського районного суду Волинської області від 26 березня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Також з ОСОБА_1 в дохід держави стягнуто 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. судового збору.

Так, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 29 листопада 2024 року о 20:50 год. в с.П`ятикори керував автомобілем марки «Нісан Прімера», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 (а) ПДР України та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із такою постановою судді, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначає, що вона є необґрунтованою та незаконною через невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Зазначає про те, що протокол про адміністративне правопорушення, який покладений в основу його винуватості місцевим судом, не може бути належним і допустимим доказом у справі, оскільки у ньому не відображено жодних ознак, характерних для алкогольного сп`яніння, які передбачені чинним законодавством. Окрім того, у протоколі йому у провину ставиться керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, однак він у поясненнях зазначив, що таких не вживав, а приймав медичні препарати, що містять алкоголь, які були рекомендовані лікарем для лікування. Проте, суддя місцевого суду цього не врахувала, хоча про такі обставини він наголошував в судовому засіданні. Також зазначає, що працівниками поліції порушено вимоги законодавства при проведенні процедури проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння, що не було перевірено належним місцевим судом.

Крім того, апелянт зазначає про те, що виявлену норму алкоголю 0,37 проміле, не можна вважати такою, що перевищує максимальний рівень алкоголю в крові у відповідності до національного законодавства, яка становить 0,5 проміле.

Також не звернув місцевий суд на те, що відеозапис, який міститься у матеріалах справи є недопустимим доказом, так як він є не безперервним, а містить переривання, що ставить під сумнів його автентичність та може вказувати про його монтаж.

Апелянт переконаний, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Окрім того, зазначає і про те, що судом було порушено його право на захист, оскільки розгляд справи 26.03.2025 відбувся у його відсутності.

Посилаючись на вищевикладене, апелянт просить скасувати оскаржувану постанову судді та закрити провадження у справі щодо нього на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до суду не з`явився. Враховуючи це, а також відсутність клопотання цієї особи про відкладення розгляду справи, апеляційний суд вважає, що розгляд справи можливо провести у відсутності ОСОБА_1 .

Перевіривши матеріали справи та доводи поданої апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд доходить наступного висновку.

За положеннями ст.245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.247, 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Апеляційний суд вважає, що судом вжито всіх заходів, передбачених КУпАП для з`ясування питання, зокрема про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому вищевказаний висновок суду є правильним і повністю відповідає вимогам ст.280 КУпАП.

Так, ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона якого відповідно до диспозиції цієї норми закону, серед іншого, полягає у керуванні особою (водієм) транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, за положеннями ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За положеннями ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує про недоведеність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки такий не підтверджується належними і допустимими доказами.

Проте, такі доводи на увагу суду не заслуговують з огляду на таке.

Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення, за обставин зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами, яким надана відповідна юридична оцінка у їх сукупності. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №345938 від 29.11.2024, за змістом якого ОСОБА_1 29 листопада 2024 року о 20:50 год. в с.П`ятикори керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, який він підписав та отримав копію. В поясненнях зазначив, що алкоголь не вживав, так приймав медичні препарати, які в його основі містять алкоголь;

- роздруківкою із спеціального технічного приладу «Drager 6810» від 29.11.2024, наряду з актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з яких вбачається, що ОСОБА_1 як водій маючи ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота) проходив огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, і за його результатом перебував в стані алкогольного сп`яніння 0,37 проміле, і це, як вбачається з матеріалів справи фіксувалось на боді-камеру, відеозапис чого міститься в матеріалах справи. Цей акт та роздруківка підписані ОСОБА_1 , де зазначено, що з результатом згідний;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29.11.2024, з якого вбачається, що ОСОБА_1 як водій транспортного засобу маючи явні ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота) не доставлявся в медичний заклад і це, як вбачається з матеріалів справи, фіксувалось на боді-камеру, згідно з яким в медичний заклад він не доставлявся, так як будучи згідним з результатом огляду на місці зупинки транспортного засобу, не виявив бажання проходити медичний огляд;

- відеозаписами з боді-камери працівника поліції, на яких зафіксовано події, що викладені у протоколі. Зокрема, на відеозаписах зафіксовано факт зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , в якого під час спілкування були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. У зв`язку з цим ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу, на що він погодився. Пройшовши огляд, його результат був позитивний 0,37 % проміле алкоголю, з яким ОСОБА_1 був згідний, а на пропозицію працівника поліції для проходження медичного огляду не виявив бажання. Після цього, працівниками поліції складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, який ОСОБА_1 підписав та отримав його копію. Підписав він також і інші адміністративні матеріали, які складались працівником поліції.

Такі докази на думку апеляційного суду є цілком належними і допустимими, якими підтверджено події, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, є повністю доведеною доказами, що містяться в матеріалах справи і, які суд вважає належними та допустимими в розумінні ст.251 КУпАП.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, оскаржувана постанова судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а накладене на нього адміністративне стягнення повністю відповідає вимогам ст.23, 33 КУпАП.

При цьому, безпідставними є доводи ОСОБА_1 про те, що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів його винуватості у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, оскільки повністю спростовується вищенаведеним.

Посилання на недопустимість протоколу про адміністративне правопорушення з посиланням на те, що він не відображає ознак алкогольного сп`яніння, є повністю неприйнятними, оскільки його зміст відповідає ст.256 КУпАП, яка не передбачає необхідності зазначення виявлених у особи ознак алкогольного сп`яніння. При цьому, як вбачається про ознаки зазначено в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який доданий до протоколу про адміністративне правопорушення.

Також апеляційний суд не вбачає будь-яких порушень працівниками поліції при проведенні процедури огляду ОСОБА_1 на виявлення стану алкогольного сп`яніння, які діяли у відповідності до чинного законодавства, а тому в цій частині апеляційні доводи є неприйнятними. Так, як встановлено із відеозапису, що наявний в матеріалах справи, ОСОБА_1 на пропозицію поліцейського пройшовши огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу, погодився з його результатом та на пропозицію останнього відмовився проходити медичний огляд.

Безпідставними є також доводи апелянта про недопустимість в якості належного і допустимого доказу відеозапису із посиланням на те, що він не є безперервним, що на його думку свідчить про його монтаж, оскільки такий відеозапис містить усю необхідну інформацію про події, які відбувались за участі ОСОБА_1 і поліцейських та фактично наряду з іншими доказами підтверджує винуватість ОСОБА_1 .

Окрім того, повністю безпідставними є твердження апелянта про те, що виявлений у нього рівень алкоголю в крові (0,37%) не можна вважати таким, що перевищує максимальний рівень алкоголю в крові, оскільки відповідно до п.7 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачено, що установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Такими, що не заслуговують на увагу суду доводи ОСОБА_1 про порушення його права на захист з посиланням на те, що справу розглянуто у його відсутності, оскільки як вбачається із постанови судді, він був присутній при розгляді справи в судовому засіданні.

Таким чином, вищенаведені та усі інші доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності судового рішення та перевірені у порядку ст.294 КУпАП, жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП шляхом закриття провадження на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі з мотивів яких просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.

А тому, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова судді, - без змін.

Окрім того, не підлягає до задоволення клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі до його звільнення зі служби, оскільки як вбачається із доданої ним довідки №1/870 від 14.04.2025, він перебуває на службі у ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке не розташоване у безпосередній зоні бойових дій, що б унеможливлювало його прибуття до суду для участі в розгляді справи.

Така позиція суду відповідає висновку Верховного суду, викладеній у справі №904/4027/22 від 13.03.2025.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Локачинського районного суду Волинської області від 26 березня 2025 року, без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк