КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №357/1482/25 Суддя І інстанції - Гавенко О.Л.
Провадження № 33/824/2497/2025 Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2025 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Малиневського П.П. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 березня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 березня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, зі стягненням судового збору в дохід держави у розмірі 605, 60 грн.

Згідно постанови судді, ОСОБА_1 20.01.2025 о 10 год. 45 хв. в с. Яблунівка, вул. Окружна, 30 керував транспортним засобом «Навантажувач Телескопічний», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою Алкотесту 7510 ARLM 0298, тест 1158, проба позитивна 1,13 проміле. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.9 (а) Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою судді, захисник Малиневський П.П. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необ`єктивність та необґрунтованість постанови, просить провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Захисник категорично не погоджується з твердженням суду про те, що його доводи спрямовані на безпідставне уникнення відповідальності ОСОБА_1 та навпаки, вважає, що йдеться виключно про необґрунтоване притягнення останнього до відповідальності, адже матеріали справи не містять належних і достатніх доказів вчинення адміністративного правопорушення. Крім того, доводи та пояснення ОСОБА_1 залишилися поза увагою поліцейських і суду, а висновки суду суперечать фактичним обставинам справи.

Зокрема, апелянт зазначає, що на доданих до матеріалів справи відеозаписах із нагрудних камер поліцейських відсутні будь-які докази руху транспортного засобу, а лише видно, як двоє поліцейських виходять зі свого автомобіля та підходять до телескопічного навантажувача, який стоїть на узбіччі з увімкненим двигуном, але не рухається. У кабіні навантажувача дійсно перебував ОСОБА_1 , який під час спілкування з поліцейськими пояснив, що його викликали на роботу для ремонту, оскільки транспортний засіб поламався. Він навіть не взяв із собою водійських прав, що також свідчить про відсутність наміру керувати транспортним засобом - він займався виключно його ремонтом.

Таким чином, на думку апелянта, перебування за кермом навантажувача, навіть з увімкненим двигуном, але без руху, особою у нетверезому стані не є доказом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП.

У рапорті поліцейського також зазначено, що транспортний засіб під керуванням водія було зупинено 20 січня 2025 року о 10:45 за адресою: Київська обл., Білоцерківський р-н, с. Яблунівка, вул. Окружна, 30, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». Вказаною нормою передбачено, що поліцейський має право зупинити транспортний засіб за наявності інформації, яка свідчить про можливу причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення. Також це може бути випадок, коли є інформація, що транспортний засіб або вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення таких правопорушень. Разом з тим, як зазначає апелянт, матеріали справи не містять жодних конкретних доказів та/або їхніх джерел, які б підтверджували отримання поліцейським саме такої інформації, що надавала б йому законні підстави для зупинки транспортного засобу.

Крім того, як вказує захисник, у протоколі серії ЕПР1 № 225621 зазначено: «20.01.2025 р., 10:45:00, с. Яблунівка, вул. Окружна, 30, 20.01.2025 р. о 10 год. 45 хв. у с. Яблунівка, на вул. Окружна, 30, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом (навантажувачем телескопічним) н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння». У рапорті поліцейського також зазначено: «Під час несення служби у складі наряду "Вулкан 0406" ( ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ), 20.01.2025 р. о 10 год. 45 хв. за адресою: Київська обл., Білоцерківський район, с. Яблунівка, вул. Окружна, 30, було зупинено транспортний засіб марки Мапівсоріс МТ- X 732, н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 35 ЗУ "Про національну поліцію"». Згідно з роздруківкою чека Драгер 7510 (АRLМ-0298, тест № 1158), тестування було завершено 20.01.2025 р. о 10 год. 43 хв. Тобто, як зазначає апелянт, тестування проводилося раніше, ніж було встановлено факт керування та зупинки транспортного засобу. Отже, зазначені дії не охоплюються об`єктивною стороною інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Отже, як стверджує захисник, посилання суду на те, що під час дослідження відеозапису з нагрудних камер було встановлено та зафіксовано, що ОСОБА_1 працівники поліції зупинили 20.01.2025 о 10 год. 38 хв., не спростовує, а підтверджує позицію захисту про те, що складені адміністративні матеріали не відповідають фактичним обставинам справи, а відтак у чинній редакції вони не можуть бути підставою для притягнення особи до відповідальності.

Крім того, захисник просить врахувати і те, що ОСОБА_1 раніше жодного разу не притягувався до відповідальності за статтею 130 КУпАП.

ОСОБА_1 та його захисник Малиневський П.П., будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, клопотань про відкладення від них не надходило. В телефонному режимі захисник просив розглядати у справу у їх відсутність. У зв`язку з цим, вважаю за можливе провести апеляційний розгляд у відсутність ОСОБА_1 та захисника Малиневського П.П.

Перевіривши матеріали справи в повному обсязі, дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Положеннями ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.9 (а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Проте, ОСОБА_1 вимоги вказаного пункту ПДР дотримано не було.

Всупереч доводам апеляційної скарги захисника, порушення ОСОБА_1 зазначених вимог п. 2.9 (а) ПДР України, за обставин, викладених у постанові, підтверджується зібраними у справі та дослідженими судом доказами, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а саме протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №225621, згідно якого ОСОБА_1 20.01.2025 о 10 год. 45 хв. в с. Яблунівка, вул. Окружна, 30 керував транспортним засобом «Навантажувач Телескопічний», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою Алкотесту 7510 ARLM 0298, тест 1158, проба позитивна 1,13 проміле. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.9 (а) Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначений протокол складено уповноваженою на те особою, за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395 та підписаний особою, яка його склала, і безпосередньо ОСОБА_1 , якому були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП,і який він підписав протокол без жодних зауважень.

В свою чергу, наведені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повністю підтверджуються роздруківкою чеку «Драгер» з результатом 1,13 проміле. Зазначений результат огляду зафіксовано й в акті огляду на стан алкогольного сп`янінняз використанням спеціальних технічних засобів.

Окрім того, винуватість ОСОБА_1 в порушенні вимог п. 2.9 (а) ПДР України підтверджується направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, рапортом поліцейського взводу № 2 роти № 2 батальйону № 2 ППП в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП рядового поліції Мазур Д. від 20.01.2025, відеозаписом з місця події.

Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Враховуючи сукупність доказів у справі приходжу до висновку про те, що судом першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини, а дії ОСОБА_1 , які полягають у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, є порушенням п. 2.9 (а) ПДР України та утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і такий висновок, всупереч твердженням апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.

Доводи апелянта про відсутність доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом є неспроможними, з огляду на наступне.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з переглянутого під час апеляційного розгляду відеозапису, поліцейські підійшли до заведеного транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , представившись попросили у водія пред`явити водійське посвідчення. На це водій повідомив, що забув дома всі документи, адже, він «стоїть на ремонті», і не думав виїжджати, а тут «дернули». При спілкуванні з ОСОБА_1 працівники поліції виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки, який ОСОБА_1 погодився пройти. Результат тесту склав 1,13 проміле, і такий результат ОСОБА_1 не заперечував. Від проходження огляду у лікаря нарколога відмовився, погоджуючись з результатами огляду на місці зупинки. Після цього на ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, повідомлено, що далі він керувати транспортним засобом не може та запропонували знайти тверезого водія, який забере транспортний засіб. Далі з відеозапису вбачається, що з цього моменту та до моменту складання протоколу про адміністративне правопорушення, працівники поліції продовжували спілкуватись з ОСОБА_1 та особами, які до нього під`їжджали, і в цій розмові ОСОБА_1 сам повідомив, що дуже прикро, що все так вийшло, адже він встиг проїхати з повороту до місця зупинки транспортного засобу всього близько 100 метрів. Більш того, просить не викликати інших людей, а дозволити йому назад загнати навантажувач. І за цей час ОСОБА_1 підвозять його водійські права, тому працівники поліції не виносять постанову за ст. 126 КУпАП. В подальшому ОСОБА_1 працівниками поліції були оголошені усі матеріали справи, у тому числі протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Навантажувач Телескопічний» в стані алкогольного сп`яніння. Жодних заперечень щодо керування транспортним засобом ОСОБА_1 не висловлював.

З урахуванням переглянутого відеозапису, а саме того, що ОСОБА_1 жодного разу не заперечив факт керування ним транспортним засобом, більш того, підтвердив цей факт та просив дозволити йому назад загнати навантажувач, твердження захисника в апеляційній скарзі про відсутність доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, та про те, що цей транспортний засіб був поломаний є безпідставними та такими, що спростовуються вищенаведеним.

Що ж до посилань апелянта на те, що матеріали справи не містять жодних доказів, які б підтверджували отримання поліцейськими інформації, що надавала б їм законні підстави для зупинки транспортного засобу, то дійсно, як вбачається з переглянутого відеозапису, поліцейські не вказали ОСОБА_1 причину зупинки. Разом з тим, як зазначено у рапорті поліцейського взводу № 2 роти № 2 батальйону № 2 ППП в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП рядового поліції Мазур Д. від 20.01.2025, під час несення служби у складі наряду Вулкан 0406 ( ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ) 20.01.2025 о 10 год. 45 хв. за адресою: АДРЕСА_2 було зупинено згідно п. 3 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» транспортний засіб марки «Maniscopic MT-X» 732, н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 .

Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, що є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та не залежить від законності зупинки чи перевірки документів водія працівниками поліції.

Отже, обставини законності зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 не впливають на обставини, які складають об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не можуть свідчити про безпідставність складання протоколу про адміністративне правопорушення за вказаною статтею, та жодним чином не впливають на доведеність факту наявності в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Посилання захисника на те, що тестування ОСОБА_1 проводилось раніше, ніж було встановлено факт керування та зупинки транспортного засобу, є неспроможними, оскільки як вбачається з відеозапису, ОСОБА_1 зупинили 20.01.2025 о 10 год. 38 хв., а огляд згідно роздруківки чека «Драгер» було проведено о 10 год. 43 хв.

Посилання захисника на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено час керування та зупинки транспортного засобу 10 год. 45 хв., не є підставою для закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, оскільки допущена працівниками поліції описка із зазначенням часу (розбіжність 7 хвилин) не впливає на факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та його фіксацію у встановленому порядку.

Інших будь - яких вагомих та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП. Більш того, санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП є безальтернативною.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

З урахуванням вищезазначеного, вважаю, що постанова судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є законною та обґрунтованою і апеляційних підстав для її скасування не вбачаю.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника Малиневського П.П. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 березня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Л.І. Кепкал