ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1188/25 Справа № 202/1348/25 Суддя у 1-й інстанції - Кухтін Г. О. Суддя у 2-й інстанції - Піскун О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2025 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 164-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2025 року ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 164-10 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.

Згідно з постановою суду першої інстанції, 28 січня 2025 року о 10 годині 50 хвилин, ОСОБА_1 перебуваючи за адресою: м. Дніпро, по вул. Батумська 38, прийняв металобрухт у невідомої особи без складання акту приймання, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 164-10 КУпАП.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_1 посилається на незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції, суд неповно з`ясував всі обставини справи, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Посилаючись на чинні вимоги законодавства, вказує, що матеріали провадження не містять даних, що він є посадовою особою суб`єкта господарювання або громадянином суб`єктом підприємницької діяльності. Суду були надані докази того, що між ТОВ «МЕТАЛ-ФОНД» та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, укладено договір надання послуг №12/2 від 01.12.2024 відповідно до якого останній зобов`язується за дорученням ТОВ «МЕТАЛ-ФОНД» надати послуги, які полягають у прийманні від фізичних осіб побутового металобрухту. Вказане свідчить, що ОСОБА_1 не здійснював господарську діяльність як окремий суб`єкт господарювання, не є його посадовою особою, а здійснював закупівлю металобрухту у приміщенні, яке за договором оренди використовує в своїй господарській діяльності ТОВ «МЕТАЛ-ФОНД» та на підставі договору надання послуг здійснював закупівлю металобрухту за дорученням в інтересах даного товариства. Взаємовідносини, які виникли між ним та товариством мають характер цивільно-правових відносин.

Крім того, суд в постанові зазначив неправдиві відомості про те, що він начебто не заперечував факту прийняття металобрухту без складання акту приймання, в той час як він зазначав протилежне. Суд невірно зазначив назву юридичної особи, яка здійснює діяльність за вказаною адресою та з якою у ОСОБА_1 укладений договір. В підтвердження цьому свідчить акт прийома побутового металобрухту №15 від 28.01.2025.

Позиції учасників апеляційного процесу.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, в апеляційній скарзі просив провести розгляд за його відсутності.

Мотиви апеляційного суду.

Перевіривши постанову суду першої інстанції, матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить наступних висновків.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Вимоги апеляційної скарги про необхідність закриття провадження за відсутності складу правопорушення в діях ОСОБА_1 за ч.2 ст. 164-10 КУпАП, є необгрунтованими, а вина останнього підтверджується дослідженими судом першої інстанції доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, в якому викладено обставини правопорушення; письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 28.01.2025, яка зазначила, що здала металобрухт масою 8,3 кг за 50 грн за адресою м. Дніпро, вул. Батумська біля буд. 38, 28.01.2025 приблизно о 10 годині 50 хвилин, за що будь-яких квитанцій їй не давали; рапортом працівника поліції, фототаблицею та іншими матеріалами справи в сукупності.

Апеляційний суд вважає вказані докази є належними, допустимими, які доповнюють одне одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 164-10 КУпАП.

Беручи до уваги факт допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 не є суб`єктом даного адміністративного правопорушення, апеляційний суд вважає непереконливими, оскільки за ч. 2 ст. 164-10 КУпАП такою особою може бути посадова особа суб`єкта господарювання або громадянин - суб`єктом підприємницької діяльності. В матеріалах справи є договір надання послуг № 12/2 від 01 грудня 2022 року, згідно з яким замовником є ТОВ «МЕТАЛ-ФОНД», а виконавцем Іваник О. В., і відповідно до п.п. 2.1, 2.2 виконавець зобов`язується за дорученням замовника надавати послуги, які полягають у прийманні від фізичних осіб побутового металу загальною вагою 50 000 кг, місцем надання послуг є м. Дніпро, вул. Батумська 38. Дана обставин свідчить, що між ТОВ «МЕТАЛ-ФОНД» та ОСОБА_1 наявні фактичні трудові відносини, які не оформлені у встановленому законом порядку.

Закон України «Про металобрухт» від 05.05.1999 (далі Закон) регулює відносини, що виникають у процесі збирання, заготівлі та здійснення операцій з металобрухтом, який є найважливішою стратегічною та енергозберігаючою сировиною для металургійного виробництва, і спрямований на захист інтересів підприємств вітчизняної металургійної галузі та забезпечення екологічної безпеки довкілля при утворенні, збиранні та використанні металобрухту.

Відповідно до ст. 1 Закону заготівля металобрухту - діяльність, пов`язана з купівлею, зберіганням та реалізацією металобрухту суб`єктами господарювання.

Купівля та/або реалізація металобрухту - діяльність, пов`язана із передачею права власності на металобрухт іншому власнику в обмін на еквівалентну суму коштів або боргових зобов`язань.

За вимогами статті 4 Закону суб`єкти господарювання, що здійснюють заготівлю металобрухту, мають право згідно із законодавством відкривати приймальні пункти, що здійснюють заготівлю металобрухту.

Приймання металобрухту від фізичних осіб обов`язково оформлюється актом приймання, що є первинним документом обліку металобрухту, в якому зазначаються прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, вага, вартість та опис металобрухту. Приймання металобрухту від фізичних осіб здійснюється із заповненням розрахункового документа - спрощеної розрахункової квитанції.

На переконання апеляційного суду, ОСОБА_1 є суб`єктом даного адміністративного правопорушення, який відповідно до умов договору зобов`язаний за дорученням замовника надавати послуги, які полягають у прийманні від фізичних осіб побутового металу загальною вагою 50 000 кг, що відповідно до Закону обов`язково оформлюється актом приймання.

За приймання металобрухту посадовою особою суб`єкта господарювання або громадянином - суб`єктом підприємницької діяльності, що здійснює заготівлю, переробку, металургійну переробку металобрухту, без складання акта приймання, визначеного Законом України "Про металобрухт" настає адміністративна відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 164-10 КУпАП.

Апеляційний суд критично оцінює та відхиляє доводи ОСОБА_1 про наявність акта прийому побутового металобрухту № 15 від 28.01.2025, долученого до апеляційної скарги, що підтверджує прийом брухту чорних металів від ОСОБА_2 в день події 28.01.2025, оскільки такий акт не був наданий ні працівникам поліції в день події, ні в суді першої інстанції під час розгляду справи, а також не узгоджується з письмовими поясненнями самої ОСОБА_2 , наданих поліцейському 28.01.2025 про прийом від неї металобрухту без надання будь-яких квитанцій.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав доведеним винуватість ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 164-10 КУпАП.

Водночас суд апеляційної інстанції не може погодитися в повній мірі з рішенням місцевого суду в частині накладення стягнення стосовно ОСОБА_1 ..

Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху...

Санкція ч. 2 ст. 164-10 КУпАП передбачає адміністративне стягнення у виді штрафу від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Апеляційний суд, враховуючи встановлені судом обставини скоєного правопорушення, особи ОСОБА_1 , відсутності в матеріалах справи відомостей про притягнення його адміністративної відповідальності раніше, вважає, що призначене адміністративне стягнення останнього у виді штрафу в максимальному розмірі, визначеному інкримінованою санкцією, є надто суворим та не співмірним вчиненому правопорушенню.

Тому відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення на ОСОБА_1 , враховуючи характер вчиненого правопорушення, його особу, на переконання апеляційного суду, адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції, встановленої ч. 2 ст. 164-10 КУпАП, є необхідним та достатнім для досягнення виховної мети стягнення та попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень.

Відповідно до п. 4 ч. ч. 8, 9 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову. У разі зміни постанови в частині накладення стягнення, в межах, передбачених санкцією статті цього Кодексу, воно не може бути посилено.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанову суду першої інстанції слід змінити в частині накладення стягнення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2025 року стосовно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 164-10 КУпАП змінити в частині накладення стягнення.

Вважати накладеним на ОСОБА_1 стягнення за ч. 2 ст. 164-10 КУпАП у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. П. Піскун