Справа № 450/5654/24 Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О.
Провадження № 33/811/410/25 Доповідач в 2-й інстанції: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , захисника Гая О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника Гая О.О. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр. України, проживає в АДРЕСА_1 , на постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 05 лютого 2025 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605, 60 гривень судового збору.

Згідно з постановою, 28.11.2024 року о 10.00 год. в м. Пустомити, вул. Грушевського, 11Б від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився у встановленому законодавством порядку, чим порушив п. 2.5 ПДР України. Таким чином, ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із рішенням судді першої інстанції, захисник Гай О.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 05 лютого 2025 року, провадження по справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Зазначає, що ОСОБА_1 не був повідомлений про судове засідання, про наявність постанови дізнався лише 07.03.2025.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що постанова є незаконною, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом. ОСОБА_1 проживав у готелі «Злата», автомобіль був припаркова біля готелю. Зранку до нього зателефонував товариш ОСОБА_2 та попросив у нього автомобіль, він погодився, та вийшов з готелю, щоб забрати свої речі з авто. В цей час під`їхали працівники поліції, підійшли до нього та запропонували надати документи, у подальшому запропонували пройти огляд.

ОСОБА_1 відповів, що не керував автомобілем, тому відмовився від огляду.

Матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 автомобілем, тому він не підлягає відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 , захисник Гай О.О. апеляційну скаргу підтримали, просили задоволити.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Так, пунктом 2.5 Правил дорожнього руху встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, ст. 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у випадку невиконання водієм вимог п. 2.5 ПДР полягає у відмові особи, яка здійснювала керування транспортним засобом та якій працівник поліції висловив вимогу пройти огляд на стан сп`яніння, пройти такий огляд.

Відповідно до ст. 2, 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 9 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція №1452/735) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

З акту огляду на стан сп`яніння (а.с. 4) вбачається, що такими ознаками у ОСОБА_1 були: запах алкоголю із порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння кольору шкіри.

З огляду на наведені ознаки, у поліцейського виникли підстави вважати, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, наслідком чого стала вимога поліцейського до ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння.

Наявним у матеріалах справи відеозаписом з камер спостереження патрульних підтверджується, що працівники поліції підійшли до транспортного засобу «Mercedes-Benz», номерний знак НОМЕР_1 всередині автомобіля на місці водія перебував ОСОБА_1 . Поліцейський повідомив, що їм надійшов телефонний дзвінок про те, що водій автомобіля «Mercedes-Benz» керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 відповів, що знає хто їм зателефонував. Також поліцейський наголосив, що ОСОБА_1 вчинив ДТП, пошкодив транспортні засоби. Під час спілкування із ОСОБА_1 працівник поліції виявив у нього ознаки алкогольного сп`яніння, тому пред`явив вимогу про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак ОСОБА_1 почав ображати працівників поліції, висловлювався на їх адресу нецензурними словами, та заперечував, що керував транспортним засобом. Поліцейський неодноразово роз`яснював необхідність проходження огляду, але ОСОБА_1 продовжував стверджувати, що не керував автомобілем, поводив себе агресивно. Після чого поліцейський роз`яснив ОСОБА_1 наслідки відмови та, те, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 , який отримав посвідчення водія та знає Правила дорожнього руху, порушив вимоги п. 2.5 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом апеляційний суд до уваги не бере, та розцінює такі як форму захисту з метою уникнення від адміністративної відповідальності.

Так в матеріалах справи наявний рапорт ПОГ СВГ ВП ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області Скрипця Р. від 28.11.2024 зі змісту якого вбачається, що 28.11.2024 спільно із ПОГ Равлик М.М. здійснювалось патрулювання території Львівського району Львівської області. Близько 09:50 год. у м. Пустомити до них зателефонував ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який повідомив, що по місту їздить автомобіль «Mercedes-Benz» с220 сірого кольору, номерний знак НОМЕР_1 поїхав до ГК «Злата», водій якого перебуває в стані алкогольного сп`яніння, здійснює небезпечні маневри. О 10:00 год. у м. Пустомити на вул. Грушевського, 11Б, Львівського району Львівської області було виявлено автомобіль «Mercedes-Benz» сірого кольору, номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жит. АДРЕСА_1 , який заснув за кермом, ними було прийнято рішення під`їхати до даного автомобіля та в ході спілкування у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкірного покриву обличчя, водієві ОСОБА_1 , було запропоновано пройти тест на стан алкогольного сп`яніння на місці, або в медичному закладі, ОСОБА_1 відмовився. Відносно ОСОБА_1 було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також у матеріалах справи наявні письмові пояснення ОСОБА_3 від 28.11.2024 відповідно до яких 28.11.2024 він знаходився на вулиці поблизу ГК «Злата» у м. Пустмити, що на вул. Грушевського. До ресторану під`їхав автомобіль «Mercedes-Benz», номерний знак НОМЕР_1 , сірого кольору з якого з пасажирського сидіння вийшов чоловік та пішов у невідомому напрямку. Через деякий час із місця водія, вийшов інший чоловік, який намагався потрапити до ГК «Злата» він його не впустив, оскільки останній перебував в стані алкогольного сп`яніння. Після чого чоловік повернувся до автомобіля та намагався кудись поїхати. Однак через стан алкогольного сп`яніння не міг цього зробити, та заснув за кермом. Він зателефонував до поліцейського Скрипця Р., який приїхав та склав на водія адміністративні матеріали. Зауважує, що весь час був присутній біля авто і підтверджує, що саме водій відносно якого оформлено протокол і приїхав до ГК «Злата», саме він керував автомобілем, як пізніше з`ясувалось це був ОСОБА_1 .

Крім того апеляційний суд звертає увагу на наявний у матеріалах справи відеозапис з вуличних відеокамер, на яких зафіксовано, рух транспортного засобу марки «Mercedes-Benz», номерний знак НОМЕР_1 , сірого кольору за кремом якого перебуває ОСОБА_1 , а поруч на передньому пасажирському сидінні є пасажир.

Відтак наведені вище докази підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а відтак останній є суб`єктом відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд вважає здобуті у справі докази є належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 та у ході апеляційного розгляду апеляційним судом не отримано даних, які б свідчили про незаконність дій працівників поліції та невідповідність їх дій вимогам «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 оскаржував дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколу. Доказів неправомірної поведінки працівників поліції чи інших доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього матеріали справи не містять.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.

Таким чином, наявні у справі докази, яким суддя першої інстанції надав належну оцінку, у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, за ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпційфакту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

При обранні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддя районного суду в оскаржуваній постанові в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При розгляді справи суддею першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Ураховуючи наведене, порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час апеляційного перегляду, оскаржувана постанова судді є законною, обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

поновити захиснику Гаю О.О. строк апеляційного оскарження.

Постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 05 лютого 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, апеляційну скаргу захисника Гая О.О. в інтересах останнього - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Урдюк Т.М.