Справа № 159/8682/24 Провадження №33/802/200/25 Головуючий у 1 інстанції:Смалюх Р. Я.
Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2025 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., за участі захисника ОСОБА_1 - адвоката Зуба В.В. в режимі відеоконференції, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Зуба Василя Васильовича на постанову судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19 лютого 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП, та на підставі ч.2 ст.36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Також з ОСОБА_1 в дохід держави стягнуто 605 грн. 60 коп. судового збору.

Так, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що:

- він 22 грудня 2024 року о 08 год. 13 хв. в м.Ковелі на перехресті бульвар Лесі Українки та вулиці Сагайдачного керував автомобілем марки «Форд Фокус», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 (а) ПДР України та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП;

- він же у той самий час та місці і при тих же обставинах, на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно подану проблисковими маячками синього та червоного кольорів, не зупинив транспортний засіб, продовжив рух та намагався уникнути переслідування, чим порушив п.2.4 ПДР України та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122-2 КУпАП.

Не погоджуючись із такою постановою судді захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Зуб В.В. подав апеляційну скаргу в якій порушує питання про її скасування та закриття провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП, оскільки вважає її необґрунтованою та незаконною.

Зазначає про те, що об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Тобто повинно бути доведено те, що особа керувала транспортним засобом та перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Проте, матеріали справи не містять доказів про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, які давали б підстави для його притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. Тому захисник переконаний, що ОСОБА_1 не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності, а провадження у справі повинно бути закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП, що й просить зробити в апеляційній скарзі.

ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до апеляційного суду не з`явився. Його захисник Зуб В.В. подав клопотання про відкладення розгляду справи до вирішення місцевим судом справи №159/187/25 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3706525 від 22.12.2024.

Апеляційний суд таке клопотання не вважає підставним, оскільки оскарження у вищевказаній справі №159/187/25 постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, в даному випадку не має жодного відношення до судового рішення, яке оскаржується до апеляційного суду в даній адміністративній справі щодо ОСОБА_1 .

Перевіривши матеріали справи та доводи, які викладені в апеляційній скарзі, заслухавши захисника ОСОБА_1 адвоката Зуба В.В., який підтримав апеляційні доводи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

За положеннями ст.245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судом вжито всіх заходів, передбачених КУпАП для з`ясування питання, зокрема про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122-2 та ч.1 ст.130 КУпАП, а тому вищевказаний висновок суду є правильним і повністю відповідає вимогам ст.280 КУпАП.

Так, ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122-2 КУпАП, об`єктивна сторона якого відповідно до диспозиції цієї норми закону характеризується невиконанням водіями вимог працівників поліції про зупинку транспортного засобу, а ч.1 ст.130 КУпАП, - серед іншого, полягає у керуванні особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

З апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122-2 та ч.1 ст.130 КУпАП не визнає, оскільки вважає, що матеріали справи не містять належних доказів винуватості у їх вчиненні. Проте, таке твердження сторони захисту до уваги судом не приймається з огляду на таке.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, за положеннями ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Факт вчинення ОСОБА_1 згаданих адміністративних правопорушень, за обставин зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими судом доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №202423 від 22.12.2024, відповідно до якого суть правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 полягає в тому, що він 22.12.2024 о 08:13 год. керуючи транспортним засобом не виконав вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу, яка подавалась за допомогою проблискових маячків синього і червоного кольорів. Від підписання протоколу та отримання копії протоколу ОСОБА_1 відмовився;

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №202428 від 22.12.2024, за змістом якого ОСОБА_1 22.12.2024 о 08:13 год. керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Від підписання протоколу та отримання копії протоколу ОСОБА_1 відмовився;

- роздруківкою із спеціального технічного приладу «Drager 6810» від 22.12.2024, наряду з актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з яких вбачається, що ОСОБА_1 як водій маючи ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці) проходив огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, і за його результатом перебував в стані алкогольного сп`яніння 1,16 проміле, і це, як вбачається з матеріалів справи фіксувалось на боді-камеру, відеозапис чого міститься в матеріалах справи. Від підпису цих документів ОСОБА_1 відмовився;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22.12.2024, наряду з відеозаписом з боді-камери, з яких вбачається, що ОСОБА_1 не доставлявся до медичного закладу для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння після його проходження на місці запинки транспортного засобу, оскільки відмовився;

- рапортом працівника поліції від 22.12.2024, в якому фактично викладені ті ж обставини, що й у вищевказаних протоколах про адміністративне правопорушення;

- письмовим поясненням ОСОБА_2 від 22.12.2024, які були відібрані працівниками поліції, де він підтвердив здійснення обгону автомобілем марки «Форд Фокус», номерний знак НОМЕР_1 в м.Ковелі на перехресті вулиць Театральної Сагайдачного.

Крім того, вина ОСОБА_1 доводиться і відеозаписами з боді-камери працівників поліції, які містяться в матеріалах справи (СD-диск), з яких окрім іншого вбачається, що працівники поліції на службовому автомобілі із проблисковими маячками синього та червоного кольорів тривалий час рухаються за автомобілем блакитного кольору і, при цьому подавали звуковий сигнал, який на їх вимогу про зупинку не зупинявся певний період часу, та на деякий проміжок часу (це секунди) зник з поля зору. Після виявлення цього транспортного засобу працівниками поліції на узбіччі дороги, тобто появи в полі зору, він вже стояв і у його салоні жодних осіб не було. Проте, неподалік автомобіля знаходився ОСОБА_1 , а будь-яких інших осіб не було. Після цього ОСОБА_1 був затриманий працівниками поліції. Під час спілкування у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння у зв`язку з чим йому запропоновано пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу огляд за допомогою спеціального технічного приладу, однак він вказував про те, що автомобілем не керував і до цього транспортного засобу жодного відношення немає. Через деякий час ОСОБА_1 пройшов огляд на місці зупинки транспортного засобу і його результат становив 1,16 проміле алкоголю, з яким він був згідний та на пропозицію поліцейського проїхати в медичний заклад не виявив бажання. Зафіксованим є також факт роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст.268 КУпАП і ст.63 Конституції України, та складення адміністративних матеріалів, які оголошувались ОСОБА_1 , однак він відмовився підписувати їх.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122-2 та ч.1 ст.130 КУпАП за обставин викладених у складених щодо нього протоколах про адміністративне правопорушення, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи та узгоджуються між собою, оскільки повно відтворюють картину подій, які мали місце 22.12.2024 за участі ОСОБА_1 .

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні вищевказаних адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122-2 та ч.1 ст.130 КУпАП, оскаржувана постанова судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою.

При цьому, апеляційні доводи про відсутність належних доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому правопорушень, не заслуговують на увагу суду, оскільки повністю спростовуються матеріалами справи, які і містять докази, що підтверджують порушення ним Правил дорожнього руху та відповідно вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122-2 та ч.1 ст.130 КУпАП.

Твердження сторони захисту про те, що матеріали справ не містять доказів про керування ОСОБА_1 транспортним засобом є повністю безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами справи. Як правильно зазначив місцевий суд хоча ОСОБА_1 на початку спілкування з працівниками поліції вказував про те, що немає жодного відношення до автомобіля та не знає чий це транспортний засіб, однак трішки згодом поводив себе як особа, яка має пряме відношення до цього транспортного засобу відкривав двері, з салону брав речі. При цьому, під час того як автомобіль був виявлений працівниками поліції, то поблизу нього нікого окрім ОСОБА_1 не було. Досліджені усі в сукупності докази не дають сумніву у тому, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом з моменту його виявлення працівниками поліції, які намагались його зупинити через порушення ПДР.

Таким чином, вищенаведені та усі інші твердження апелянта, які викладені в апеляційній скарзі, жодним чином не спростовують вищенаведених висновків суду першої інстанції, а зводяться до суперечливої інтерпретації дійсних обставин справи та відповідних норм чинного законодавства і, на думку апеляційного суду, фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене шляхом закриття провадження у справі.

При накладенні адміністративного стягнення суд першої інстанції врахував характер вчинених проступків, дані про особу порушника, ступінь його вини, конкретні обставини справи та обґрунтовано на підставі ч.2 ст.36 КУпАП, визначив безальтернативне стягнення у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.130 КпАП України, яке повністю відповідає положенням ст.23, 33 КУпАП

Таким чином, постанова судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19.02.2024 щодо ОСОБА_1 є обґрунтованою, законною та такою, що винесена відповідно до вимог КУпАП.

У зв`язку з цим, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову судді, без змін.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Зуба Василя Васильовича залишити без задоволення, а постанову судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19 лютого 2025 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк