Справа № 138/823/25
Провадження №:3/138/335/25

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2025 року м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі головуючого судді Ясінського Ю.А., секретаря судового засідання Сілантьєвої Л.А., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Сердечнюк М.В., розглянувши в приміщенні міськрайсуду матеріали, які надійшли з Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, не працюючої, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , тел. НОМЕР_2 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 276262 від 20.03.2025 ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що 20.03.2025 о 01 год. 49 хв. по вул. Вінницька, 10 в смт. Вендичани Могилів-Подільського району Вінницької області керувала транспортним засобом «Шевроле Авео», державний номерний знак НОМЕР_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням приладу «Drager 6820» прилад «ARSL 0135», результат 0,50 проміле, тест 182 від 20.03.2025.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнала, пояснивши, що 20.03.2025 вночі колега по роботі ОСОБА_2 попросила позичити автомобіль, оскільки її знаходився в ремонті, і підмінити її на роботі, оскільки їй потрібно було терміново поїхати до матері, в якої стався напад. ОСОБА_1 дала свій автомобіль та замінила ОСОБА_2 на роботі (АЗС), де вони працюють заправниками. Її посвідчення водія та технічний паспорт на автомобіль знаходились в автомобілі. Згодом ОСОБА_2 зателефонувала та повідомила, що її зупинили працівники поліції і пропонували пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, але та відмовилась, через що поліцейські склали на неї протокол про адміністративне правопорушення та забрали транспортний засіб на штраф майданчик. Ознак сп`яніння у ОСОБА_2 вона не бачила, коли передавала їй свій автомобіль. Згодом прийшовши до відділу поліції аби забрати свій автомобіль, вона дізналась, що протокол склали щодо ОСОБА_1 , оскільки ОСОБА_2 автоматично надала поліцейським для встановлення особи її документи, що не викликало жодних підозр, оскільки вони візуально схожі.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що має онкохвору матір, в якої бувають часті напади. Вночі 20.03.2025 свідок попросила у ОСОБА_1 автомобіль аби поїхати до матері поки не прибули медики, оскільки її авто перебувало у ремонті. ОСОБА_1 залишилась на роботі замість неї, а вона поїхала до матері, однак була зупинена поліцією. За кілька годин до цього випила пляшку пива, а тому поліцейські, які зупинили автомобіль, почули запах алкоголю та запропонували пройти освідування і надати документи. Перехвилювавшись свідок надала документи, які лежали в авто, не звернувши уваги, що це не її документи (зокрема посвідчення водія), а ОСОБА_1 та підписувала складені документи не читаючи їх зміст. Поліція теж не помітила того, що ОСОБА_2 надала документ ОСОБА_1 . Через декілька днів, приїхавши до поліції за автомобілем вони дізнались, що протокол склали відносно ОСОБА_1 , а не ОСОБА_2 .

Також в судовому засіданні було оглянуто диски з відеозаписами з камер поліцейського, на яких зафіксовано, як поліцейські 20.03.2025 о 01 год. 49 хв. зупиняють автомобіль темного кольору та з нього виходить водій, ідентифікувати якого важко. На решті відео зафіксовано процес проходження огляду та складання адміністративних матеріалів в поліцейському автомобілі, однак обличчя особи жіночої статі, відносно якої оформляють документи, не видно, за статурою і одягом особа схожа як на ОСОБА_1 , так і на ОСОБА_2 .

В підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП надано та дослідженопротокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 276262 від 20.03.2025, вчиненого на думку працівника поліції ОСОБА_1 ; довідку старшого інспектора САП ВВГ Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області Меженіною-Ходзінською А. про те, що ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП протягом року не притягувалася та отримувала посвідчення водія; роздруківку алкотестера «Drager» з результатом 0,50 проміле; акт огляду на стан сп`яніння з використанням технічних засобів з результатом 0,50 проміле; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 20.03.2025.

Дослідивши зміст протоколу з додатками, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, захисника, свідків, суд приходить до наступних висновків.

Санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністратив-ної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 255 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Ст. 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна ця особа в його вчиненні.

Як зазначено в п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті, судам слід враховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

У своїй постанові від 20.02.2019 у справі № 404/4467/16-а (2-іс/811/3/17), провадження № К/9901/21130/18 Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду також зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідка, позицію захисника, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що поліцейським, який склав протокол про адміністративне правопорушення безсумнівно не доведено умисного факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , а з наявних матеріалів справи даний факт беззаперечно та безсумнівно встановити неможливо. Відеодоказ саме цього у справі про адміністративне правопорушення відсутній, натомість свідок ОСОБА_2 стверджує, що саме вона їхала в той день за кермом автомобіля, про що вказує і сама ОСОБА_1 . Більше того, підписи в протоколі про адмінправопорушення та інших документах, складених поліцією в графі «правопорушник» візуально кардинально різняться з підписами в паспорті ОСОБА_1 , копія якого надана захистом та в заяві про ознайомлення з матеріалами справи.

Згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до п. 4.1 рішення Конституційного суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі № 1-135/2018 (5846/17) зазначив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Суд враховує, що стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).

Суд, керуючись принципом «поза розумним сумнівом» вважає, що протокол про адміністративне правопорушення як юридичний документ, що містить дані про обставини вчиненого правопорушення, за відсутності інших належних та допустимих доказів щодо обставин правопорушення є недостатнім для твердження про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

У той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю якщо відсутня подія і склад адміністративного правопорушення.

Отже, приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_1 , а саме відсутності належних доказів, які б засвідчували факт здійснення керування нею транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, суд доходить висновку, що при розгляді справи не доведено наявності в її діях складу адміністративного правопо-рушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому провадження у справі слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 124, 130 ч. 1, 247 ч. 1 п. 1, 251, 255, 268, 280, 283, 284 ч. 1 п. 3 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Могилів-Подільський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Суддя Ю. А. Ясінський