Справа № 644/2415/25
Провадження № 3/644/740/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 р. м.Харків

Індустріальний районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді Паляничко Д.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Костильова О.В.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянство України, адреса фактичного проживання: АДРЕСА_1 ,

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.121 КУпАП України,

ВСТАНОВИВ:

19 березня 2025 року на адресу Індустріального районного суду м. Харкова з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції надійшов адміністративний матеріал за № 2075с/41/14/04а-2025 від 14.03.2025 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.121 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі за текстом ОСОБА_1 ) (а.с. 8).

ОСОБА_1 07.03.2025 о 10 год 26 за адресою: м. Харків, пр-т Героїв Харкова, 302к керував вантажним транспортним засобом, що був переобладнаний з порушенням вимог стандартів, правил та нормативів, що стосуються забезпечення безпеки, дорожнього руху, а саме: попереду ТЗ встановлено саморобний металевий пристрій, що не передбачений конструкцією транспортного засобу, а також ПЗС, що не передбачені конструкцією ТЗ, також транспортний засіб підлягає проходженню обов`язкового технічного контролю, але своєчасно його не пройшов, сим порушив п.31.1, 31.3.а, 31.3.б ПДР України та вимоги п.6.1.1 ДСТУ 3649:2010. Громадянин ОСОБА_1 протягом року притягався до відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП (постанова ЕНА 4068029 від 13.02.2025), тобто скоїв правопорушення повторно протягом року, чим порушив п.31.3.б Правил дорожнього руху експлуатація ТЗ, які не пройшли обов`язковий технічний контроль, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 4 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 19.03.2025 справа № 644/2415/25 визначена на розгляд судді Паляничко Д.Г. (а.с. 9).

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення (ч.1ст.276КУпАП).

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126,127-1- 129 і ст. 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників (ч.1 ст. 276 КУпАП).

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 264547 від 07.03.2025, ОСОБА_1 07.03.2025 о 10 год 26 хв керував ТЗ за адресою: м. Харків, пр-т Героїв Харкова, 302к, що відноситься до територіальної юрисдикції Індустріального районного суду м. Харкова, на підставі ч. 1 ст. 276 КУпАП.

У судовому засіданні 03.04.2025 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пояснив, що дійсно керував вантажним транспортним засобом ГАЗ 330232, д.р.н. НОМЕР_1 , що мав додаткове обладнання, зокрема самостійно попереду ТЗ встановлено саморобний металевий пристрій з ПЗС, що не передбачений конструкцією транспортного засобу, який він одразу зняв, що підтверджується відеозаписом з нагрудних камер співробітників поліції, як тільки працівники поліції зазначили, що від не передбачений конструкцією транспортного засобу, тому наявна заборона на монтаж на ГАЗ 330232. Крім цього, транспортний засіб ГАЗ 330232, д.р.н. НОМЕР_1 підлягав проходженню обов`язкового технічного контролю, заразом цього ж ранку, коли ОСОБА_1 зупинила поліція, він якраз їхав після проходження технічного контролю, але йому не надали відповідний протокол перевірки технічного стану авто, оскільки це потребувало додаткового часу на його виготовлення, а ОСОБА_1 не мав можливості очікувати, у зв`язку з терміновими робочими завданнями, що стало причиною складення адміністративного протоколу. ОСОБА_1 , цього ж дня, отримав протокол перевірки технічного стану ТЗ № 01334-00273-25 від 07.03.2025, що наявний в матеріалах справи.

Під час судового слухання, ОСОБА_1 , висловив щире каяття, гарантував, що подібного більше не допустить, в черговий раз вказав, що усі порушення ним особисто було усунуто, на підтвердження чого надані відповідні докази. Крім цього, ОСОБА_1 пояснив, що є єдиним членом сім`ї, який працює, автомобіль є засобом заробітку, оскільки ОСОБА_1 є ФОП та здійснює підприємницьку діяльність з установки столярних виробів, спеціалізовані будівельні роботи тощо, дружина перебуває у декреті та виховує неповнолітніх спільних дітей, які фактично перебувають на утриманні ОСОБА_1 , зокрема: малолітній син, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та малолітня донька, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є дитиною з інвалідністю та потребує постійних переміщень задля відвідувань лікарні, для чого ОСОБА_1 також використовує свій ТЗ. Враховуючи вище викладене, ОСОБА_1 просив суд не карати суворо, врахувати щире каяття та сімейні обставини, де він є єдиним утриманцем у сім`ї, а ГАЗ 330232, д.р.н. НОМЕР_1 засобом заробітку у ФОП Харченка.

03 квітня 2025 року через канцелярію Індустріального районного суду м. Харкова від ОСОБА_1 надійшла заява про відкладення розгляду справи, з метою надання додаткових доказів (а.с. 12).

25.04.2025 через канцелярію Індустріального районного суду м. Харкова надійшла заява від ОСОБА_1 про долучення до матеріалів справи додаткових доказів (а.с. 18-25): свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 (а.с. 19), фото ТЗ Газ д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 20-22), протокол перевірки технічного стану ТЗ № 01334-00273-25 від 07.03.2025 (а.с. 23), свідоцтво про народження малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 24), посвідчення дитини з інвалідністю серії НОМЕР_3 від 17.06.2024, ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 25), Виписка з ЄДРПОУ ФОП ОСОБА_4 РНОКПП НОМЕР_4 (а.с. 20 та 21/ на звороті), Витяг з Реєстру платників єдиного податку (24 та 25/на звороті).

28 квітня 2025 року через канцелярію Індустріального районного суду м. Харкова надійшла заява від ОСОБА_1 про розгляд справи у його відсутність, вину визнає у повному обсязі, щиро кається (а.с. 26)

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, дослідивши докази, що містяться в матеріалах адміністративної справи, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 121 КУпАП, виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст. 245, 280 та 256 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам суд повинен надати належну оцінку.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно зі ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Натомість, згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП такий обов`язок покладено на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Дослідивши матеріали адміністративної справи надані на підтвердження скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, судом установлено:

1.з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 264547 від 07.03.2025 складеним стосовно ОСОБА_1 за ч.4 ст.121 КУпАП вбачається, що 07.03.2025 о 10 год 26 за адресою: м. Харків, пр-т Героїв Харкова, 302к керував вантажним транспортним засобом, що був переобладнаний з порушенням вимог стандартів, правил та нормативів, що стосуються забезпечення безпеки, дорожнього руху, а саме: попереду ТЗ встановлено саморобний металевий пристрій, що не передбачений конструкцією транспортного засобу, а також ПЗС, що не передбачені конструкцією ТЗ, також транспортний засіб підлягає проходженню обов`язкового технічного контролю, але своєчасно його не пройшов, сим порушив п.31.1, 31.3.а, 31.3.б ПДР України та вимоги п.6.1.1 ДСТУ 3649:2010. Громадянин ОСОБА_1 протягом року притягався до відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП (постанова ЕНА 4068029 від 13.02.2025), тобто вчинив правопорушення повторно протягом року, чим порушив п.31.3.б Правил дорожнього руху експлуатація ТЗ, які не пройшли обов`язковий технічний контроль, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 4 ст. 121 КУпАП (а.с. 1);

2.за даними з довідки облікових даних ІПНП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримував посвідчення водія НОМЕР_5 (а.с. 2);

3.за даними з довідки облікових даних ДДАІ НАІС транспортний засіб ГАЗ т330232 д.н.з. НОМЕР_1 належить ОСОБА_1 (а.с. 3);

4.зафіксовану процедуру оформлення матеріалів стосовно водія, роз`яснення процесуальних прав відповідно до ст. 268 КУпАП, ст. 10, 63 Конституції України, що зафіксовано у відеофайлах відеозапису наданого на оптичному диску з нагрудних камер поліцейських id-реєстратора 475525 та 475716 (а.с. 4);

5.з довідки про повторність згідно облікових даних «Інформаційного порталу НП України» у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 13.02.2025 винесено постанову ЕНА № 4068029 за порушення ч. 3 ст. 121 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн (а.с. 5);

6.з постанови ЕНА № 4068029 від 13.02.2025 про накладення адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 3 ст. 121 КУпАП стосовно ОСОБА_1 (а.с. 6);

7.з рапорту інспектора взводу 2 роти 3 батальйону 2 УПП в Харківській області ДПП лейтенанта поліції Маркова Я. від 07.03.2025, згідно якого, 07.03.2025 близько 10 год 26 хв за адресою: м. Харків, пр-т Героїв Харкова, 302Б екіпажем БДР було зупинено вантажний ТЗ ГАЗ 330232 д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за порушення ПДР, а саме ТЗ був переобладнаний з порушення вимог стандартів, правил та нормативів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, попереду ТЗ встановлено саморобний металевий пристрій, що не передбачений конструкцією транспортного засобу, а також ПЗС, що не передбачені конструкцією ТЗ, також транспортний засіб підлягає проходженню обов`язкового технічного контролю, але своєчасно його не пройшов, сим порушив п.31.1, 31.3.а, 31.3.б ПДР України та вимоги п.6.1.1 ДСТУ 3649:2010 (а.с. 7). Вважати вірним у графі «місце складання протоколу» та «місце скоєння правопорушення» адресу: м. Харків, пр-т Героїв Харкова, б. 302Б.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993

№ 3353-XII (надалі за текстом Закон № 3353-XII) учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

За приписами ст. 35 Закону № 3353-XII транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті. Обов`язковий технічний контроль транспортного засобу передбачає перевірку технічного стану транспортного засобу, а саме: системи гальмового і рульового керування, зовнішніх світлових приладів, пневматичних шин та коліс, світло пропускання скла, газобалонного обладнання (за наявності), інших елементів у частині, що безпосередньо стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища.

Обов`язковий технічний контроль транспортних засобів, призначених для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування та зареєстрованих територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, здійснюють суб`єкти проведення обов`язкового технічного контролю, які мають на правах власності або користування обладнання, що дає змогу перевіряти технічний стан транспортних засобів на відповідність вимогам безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища.

Періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить: для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки; для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації - щороку; для автобусів та спеціалізованих транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, незалежно від строку експлуатації - двічі на рік.

Водночас, ч. 2 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що обов`язковому технічному контролю не підлягають: 1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби-незалежно від строку експлуатації; 2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років ; 3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України «Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України».

Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 року № 137.

Відповідно до пункту 3 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить: для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, із строком експлуатації більше двох років-кожні два роки; для вантажних автомобілів незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки; для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5тонни,причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації - щороку; для автобусів та спеціалізованих транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, незалежно від строку експлуатації - двічі на рік.

Відповідно до підпункту 31.1 ПДР України технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Згідно підпункту 31.3.а ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху.

Відповідно до підпункту 31.3.б ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Згідно вимоги п. 6.1.1 ДСТУ 3649:2010 не дозволено змінювати розташування ПЗС, їх демонтувати, встановлювати додаткові ПЗС, а також змінювати режим роботи ПЗС, якщо це не передбачено конструкцією або документами щодо погодження переобладнання КТЗ.

Статтею 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що автомобіль - колісний транспортний засіб, який приводиться в рух джерелом енергії, має не менше чотирьох коліс, призначений для руху безрейковими дорогами і використовується для перевезення людей та (чи) вантажів, буксирування транспортних засобів, виконання спеціальних робіт та автомобіль вантажний - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про автомобільний транспорт» транспортні засоби за своїм призначенням поділяються на: транспортні засоби загального призначення, транспортні засоби спеціалізованого призначення і транспортні засоби спеціального призначення.

Згідно з ч. 3 ст.19 Закону України «Про автомобільний транспорт» при державній реєстрації вантажних автомобілів у реєстраційних документах роблять відмітку щодо їх призначення згідно з документами виробника (вантажний автомобіль, причіп, напівпричіп з бортовою платформою відкритого або закритого типу, самоскид, цистерна, сідельний тягач, фургон, для аварійного ремонту, автокран, пожежний, автомобіль-мішалка, вишка розвідувальна чи бурова на автомобілі, для транспортування сміття та інших відходів, технічна допомога, автомобіль прибиральний, автомобіль-майстерня, радіологічна майстерня, автомобіль для пересувних телевізійних і звукових станцій тощо).

Тобто вантажним автомобілем є колісний транспортний засіб, який приводиться в рух джерелом енергії, має не менше чотирьох коліс, призначений для руху безрейковими дорогами і який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів. Такі транспортні засоби незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тони, які знаходяться в експлуатації понад два роки, підлягають обов`язковому технічному огляду, що відповідає абз.4 п.3 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 року № 137 та ч.2 ст. 35 Закону № 3353-XII.

Адміністративна відповідальність за ч. 4 ст. 121КУпАП настає, зокрема, і за повторне, протягом року, керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Тобто підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.

Так, за диспозицією ч. 4 ст. 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою-третьою цієї статті, зокрема керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч.3 ст. 121 КУпАП).

Повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених ч. 1-3 ст. 121 КУпАП, тягне за собою накладення штрафу в розмірі від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців або адміністративний арешт на строк від п`яти до десяти діб (ч.4 ст. 121 КУпАП).

Відповідно до положень ст.35 КУпАП повторним визнається вчинене особою протягом року однорідне правопорушення, за яке її вже було піддано адміністративному стягненню. При цьому, при повторності тотожних правопорушень, кожне з них має власну суб`єктивну сторону, зокрема, самостійний умисел, який виникає щоразу перед вчиненням окремого правопорушення.

Об`єктом цього виду правопорушень є суспільні відносини, які складаються у сфері безпеки дорожнього руху. Головним безпосереднім об`єктом є встановлений порядок керування всіма видами автомобілів, тракторів, інших самохідних машин, трамваїв і тролейбусів, мотоциклів та іншими транспортними засобами і користування ременями безпеки або мотошоломами. Додатковим безпосереднім об`єктом є життя, здоров`я та майнові права фізичних і юридичних осіб.

Об`єктивна сторона правопорушення передбаченого ч.3 ст. 121 КУпАП, полягає у порушенні водіями транспортних засобів, які підлягають проходженню обов`язкового технічного контролю, правил проходження такого контролю. Недотримання правил проходження обов`язкового технічного контролю виявляється безпосередньо у протиправній бездіяльності водіями, які керують цими транспортними засобами на законних підставах.

Об`єктивна сторона правопорушення передбаченого ч.4 ст. 121 КУпАП, є повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень передбачених ч. 1-3 цієї статті.

Суб`єктами правопорушення за ст. 121 КУпАП можуть бути власники транспортних засобів та інші особи, які їх експлуатують, згідно з чинним законодавством.

Суб`єктивна сторона правопорушень, передбачених ст. 121 КУпАП характеризується умислом або необережністю.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Суд звертає увагу, що водій притягався до адміністративної відповідальності за порушення ч. 3 ст. 121 КУпАП, що підтверджується довідкою про повторність згідно облікових даних «Інформаційного порталу НП України» та копією постанови ЕНА № 4068029 від 13.02.2025 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 121 КУпАП, надані відповідальним співробітником УПП в Харківській області ДПП (а.с. 5, 6), отже факт повторності вчинення вказаного правопорушення підтверджується, обставинами викладеними у постанові ЕНА № 4068029 від 13.02.2025 за порушення ч. 3 ст. 121 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн (а.с. 6).

Заразом, досліджуючи надані суду докази, вбачається, що ГАЗ 330232 д.н.з. НОМЕР_1 підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшовши його 07.03.2025, що підтверджується протоколом перевірки стану транспортного засобу № 01334-00273-25 (а.с. 23).

Так, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 «Про затвердження Порядку формування загальнодержавної бази даних про результати обов`язкового технічного контролю транспортних засобів, доступу до неї та встановлення розміру плати за надання таких послуг» № 512, в Україні діє загальнодержавна база даних про результати обов`язкового технічного контролю транспортних засобів (надалі за текстом - загальнодержавна база даних) є складовою частиною Єдиного державного реєстру транспортних засобів.

Суд наголошує на тому, що відповідальність за порушення п. 31.3.б ПДР України, за ч.4 ст. 121 КУпАП України настає за наявності в діях водія двох ознак об`єктивної сторони водій має керувати транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Суд наголошує, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу, а протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно особи є документом, який констатує виявлення адміністративного правопорушення та не може бути єдиним та безперечним доказом вини особи, відносно якої він складений, так само як і рапорт поліцейського, в якому також лише зазначено про факт встановлення порушення ПДР України.

Судом встановлено, що на підтвердження вини ОСОБА_1 у скоєнні вказаного порушення, до матеріалів справи додано протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 264547 від 07.03.2025, довідку облікових даних ІПНП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримував посвідчення водія НОМЕР_5 (а.с. 2); довідку облікових даних ДДАІ НАІС транспортний засіб ГАЗ т330232 д.н.з. НОМЕР_1 належить ОСОБА_1 (а.с. 3); відеозапис зафіксований на оптичному диску з нагрудних камер поліцейських id-реєстратора 475525 та 475716 (а.с. 4), на якому вбачається факт зупинки, порушення норм чинного законодавства водієм, а також оформлення матеріалів стосовно водія, роз`яснення процесуальних прав відповідно до ст. 268 КУпАП, ст. 10, 63 Конституції України; довідки про повторність згідно облікових даних «Інформаційного порталу НП України» у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 13.02.2025 винесено постанову ЕНА № 4068029 за порушення ч. 3 ст. 121 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн (а.с. 5); постанову ЕНА № 4068029 від 13.02.2025 про накладення адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 3 ст. 121 КУпАП стосовно ОСОБА_1 (а.с. 6).

Європейський суд з прав людини вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року ЄСПЛ у справі «Ізмайлов проти Росії».

Відповідно до ст. 24 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

На підставі ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність

Отже, відповідно до ст. 34 КУпАП обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 визнається щире розкаяння.

Відповідно до ст. 35 КУпАП обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , судом не встановлено.

Так, адміністративне стягнення має на меті покарання порушника, запобігання скоєнню нових правопорушень. Проте покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.

У відповідності з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є часткою національного законодавства України.

Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України. Тобто в такому випадку міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення.

17 липня 1997 Україна ратифікувала Європейську Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод», а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа "Надточій проти України" від 15 травня 2008 року). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року).

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. При цьому ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. «Справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний надмірний тягар» (рішення у справі від 02 листопада 2004 року «Трегубенко проти України»).

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч. 2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, зокрема, наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання та звільнення від нього тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

У КУпАП відсутня стаття, яка б передбачала можливість призначення більш м`якого стягнення, ніж передбачено законом. Проте, діючий Кримінальний кодекс України має відповідну статтю про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом. При розгляді даних матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності слід застосувати аналогію права.

Беручи до уваги наведене, з урахуванням особи винного суд, вмотивувавши своє рішення, може призначити основне стягнення, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 121 КУпАП.

Суд зважає на ту обставину, що особа не заперечує факт вчинення нею адміністративного правопорушення, розкаюється у його вчиненні, а також, що цього ж дня після складення стосовно ОСОБА_1 протоколу за порушення ч. 4 ст. 121 КУпАП останній вжив заходів щодо усунення обставин, які стали підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності.

При прийнятті рішення суд бере до уваги, що на 34 хв 27 сек відеозапису u1xav на оптичному диску АЛ 2196, вбачається демонтаж ОСОБА_1 додаткових конструкцій не передбачених виробником ГАЗ 330232 д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 5), тобто водій одразу виправив та зняв додаткове обладнання з ГАЗ 330232 д.н.з. НОМЕР_1 , чим фактично усунув порушення п. 31.1 та 31.3а ПДР України, крім цього ОСОБА_1 пройшов технічний контроль 07.03.2025, що підтверджується протоколом перевірки стану транспортного засобу № 01334-00273-25 (а.с. 23), що також підтверджує усунення порушень передбачених п. 31.3.б ПДР України.

Суд враховує, що на утриманні ОСОБА_1 , який використовує свій ТЗ ГАЗ 330232, д.р.н. НОМЕР_1 для заробітку як ФОП ОСОБА_4 , фактично перебувають дружина, яка наразі у декреті виховує спільного малолітнього сина, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 24), та є опікуном та доглядальницею 24/7 для спільної малолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є дитиною з інвалідністю (а.с. 25), та потребує постійних переміщень задля відвідувань лікарні, для чого ОСОБА_1 також використовує ТЗ ГАЗ 330232.

На підставі наведеного, суд дійшов переконання, що позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортним засобом, який є фізичною особою підприємцем та здійснює діяльність з установлення столярних виробів, спеціалізовані будівельні роботи тощо, для чого використовується ГАЗ 330232 (а.с. 25/зворот), позбавить його можливості забезпечувати сім`ю, яка перебуває у нього на утриманні. Крім цього, зазначене значно ускладнить життєдіяльність малолітньої доньки, яка має статус інваліда та потребує постійного нагляду лікарів, тобто позбавлення права керування ТЗ батька, ОСОБА_1 , матиме додаткові фінансові затрати на таксі, що негативно відіб`ється на фінансовому становищі сім`ї, яка на декілька місяців залишиться без годувальника.

Також суд враховує, що дії вчинені ОСОБА_1 не спричинили істотної шкоди громадським або державним інтересам. Крім того, будь-яких обставин, що обтяжують відповідальність правопорушника не встановлено.

Враховуючи вищевикладені обставини, визнання ОСОБА_1 вини, особу правопорушника, наявність пом`якшуючих відповідальність обставин та відсутність обтяжуючих обставин, а також той факт, що тяжких наслідків від правопорушення не настало, суд вважає, що останньому слід призначити адміністративне стягнення у виді штрафу в межах максимальної санкції за ч. 4 ст. 121 КУпАП без позбавлення права керування транспортними засобами.

Так, виходячи з принципу справедливості, який є одним із основних принципів правосуддя, вирішальним у визначенні як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права є пропорційність відповідальності вчиненому правопорушенню. Суд вважає, що в цьому випадку, застосування стягнення у виді позбавлення спеціального права не відповідатиме тяжкості правопорушення, буде надмірним особистим тягарем для ОСОБА_1 не відповідатиме пропорційності, враховуючи інтереси його дітей та сім`ї.

Саме таке стягнення суд вважає, буде необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення ОСОБА_1 нових правопорушень та пропорційним вчиненому адміністративному правопорушенню.

При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення ОСОБА_1 суд враховує характер вчиненого адміністративного правопорушення, його суспільну небезпечність, тому оцінюючи все вищевикладене, суд вважає за необхідне піддати ОСОБА_1 адміністративному стягненню у виді штрафу в межах санкції ч.4 ст. 121 КУпАП, зокрема у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700, 00 грн без позбавленням права керування транспортними засобами.

З огляду на викладене та зважаючи на вимоги статті 40-1 КУпАП з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі ставки, визначеної до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», зокрема: за ставкою 0,2 розміру мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 (шістдесят) коп.

Отже, керуючись ст. 40-1, ч. 4 ст. 121, 283-285 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КпАП України та призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без позбавлення права керування транспортними засобами.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса фактичного проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь держави штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одна тисяча сімсот) грн 00 коп (отримувач коштів ГУК у Харківській області ; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37874947; банк отримувача Казначейство України(ЕАП) ; код банку отримувача (МФО) 899998; рахунок отримувача UA0020001; код класифікації доходів бюджету 21081300).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса фактичного проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ), на користь держави (отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783; банк отримувача- Казначейство України(ЕАП); код банку отримувача (МФО) 899998; рахунок отримувача UA0026001; код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 (шістдесят) коп.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України.

Документ, що підтверджує сплату штрафу, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого частиною першою ст. 307 КУпАП, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення штрафу.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Індустріальний районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня її винесення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки: http://og.hr.court.gov.ua /sud2029/.

Суддя Д. Паляничко