Номер провадження: 33/813/1052/25
Номер справи місцевого суду: 511/138/25
Головуючий у першій інстанції Гринчак С. І.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді-доповідача Таварткіладзе О.М., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 04 лютого 2025 року по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 04 лютого 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 204-1 ч.1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн. в дохід держави.

Не погоджуючись з зазначеною постановою суду, 14.02.2025 року, за допомогою засобів електронного зв`язку, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою.

Постановою Одеського апеляційного суду від 12 березня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 04 лютого 2025 року повернуто особі, яка її подала.

06.04.2025 року, за допомогою засобів поштового зв`язку, ОСОБА_1 повторно звернувся до суду з апеляційною скаргою.

В апеляційній скарзі апелянт ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду з тих підстав, що 14 лютого 2025 року апелянтом була подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду. Скарга була подана на електронну адресу суду. Потім з`ясувалось, що подана апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду, так як вона повинна бути підписана за допомогою електронного цифрового підпису. В силу обмеженого телефонного зв`язку, перебування у військовій частині та юридичної необізнаності ним допущена помилка в цьому питання. З цих підстав апелянт просить поновити строк.

Ознайомившись з зазначеним клопотанням та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про відмову в задоволені клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду та поверненню даної апеляційної скарги особі, яка її подала, з нижченаведених підстав.

Відповідно до приписів ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Тобто, відповідно до вимог ст. 294 КУпАП десятиденний строк на оскарження постанови суду першої інстанції необхідно рахувати з дня винесення постанови, а не з дня отримання копії постанови суду.

Правом на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, розпоряджається на власний розсуд в межах процесуального закону.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, N15123/03, § 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Крім того, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (PONOMARYOV v. UKRAINE, №3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, №17160/06 та № 35548/06, §34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Із матеріалів справи вбачається, що постанова судді Роздільнянського районного суду Одеської області у даній справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП ухвалена місцевим судом 04 лютого 2025 року, а апеляційна скарга вперше була подана до суду 14.02.2025 року.

Постановою Одеського апеляційного суду від 12 березня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 04 лютого 2025 року повернуто особі, яка її подала.

Усунувши вказані в постанові апеляційного суду недоліки, відповідно до відмітки з поштового конверта, ОСОБА_1 повторно подав апеляційну скаргу до суду - 06.04.2025 року, тобто зі порушенням десятиденного строку на апеляційне оскарження, передбаченого ст. 294 КУпАП, з дня ухвалення постанови апеляційного суду про повернення апеляційної скарги особі, яка її подала.

Між тим, матеріалами справи встановлено, що згідно довідки про доставку електронного листа, ОСОБА_1 отримав постанову апеляційного суду про повернення апеляційної скарги особі, яка її подала 13.03.2025 року, на особисту електронну пошту апелянта, яка вказана ним в апеляційній скарзі як засіб зв`язку.

Проте, ставлячи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, апелянт не вказує про існування у нього поважних причин пропуску строку, з наданням відповідних доказів, а відтак суд апеляційної інстанції позбавлений можливості перевірити відповідні причини пропуску строку на предмет поважності з подальшою оцінкою.

Апеляційний суд звертає увагу, що поважними визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій. При цьому КУпАП не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку, тобто у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Як вбачається з аналізу рішень ЄСПЛ, він у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

При цьому, з практики ЄСПЛ виходить, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Слід зазначити, що для отримання інформації щодо стану розгляду судової справи та прийнятих судових рішень функціонує офіційний веб-портал «Судова влада України» та «Єдиний державний реєстр судових рішень» за допомогою яких будь-яка особа може отримати актуальну інформацію щодо стану судової справи, та стадії її розгляду.

Отже, враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами, апеляційний суд констатує, що апелянт в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження не зазначає будь - які причини пропуску строку, з дня отримання постанови апеляційного суду про повернення апеляційної скарги особі, яка її подала, для можливості їх перевірки апеляційним судом з наданням відповідної оцінки.

Оскільки нормами КУпАП не передбачено залишення апеляційної скарги без руху, а тому суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в поновленні строку на оскарження зазначеної постанови слід відмовити, а апеляційну скаргу відповідно до вимог ст. 294 КУпАП - повернути апелянту.

При цьому слід роз`яснити, що повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторно звернутися з апеляційною скаргою на дану постанову суду першої інстанції з вмотивованим клопотанням про поновлення строку на її апеляційне оскарження та з наданням належних доказів поважності причини пропуску строку на апеляційне оскарження, з дня отримання даної постанови суду апеляційної інстанції у строк передбачений ст. 294 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 04 лютого 2025 року відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 04 лютого 2025 року по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення повернути особі, яка її подала.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.М. Таварткіладзе