Справа № 375/101/25
Провадження № 3/375/678/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 року селище Рокитне

Суддя Рокитнянського районного суду Київської області Банах-Кокус О.В., розглянувши матеріали про адміністративні правопорушення, які надійшли від Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та фактично проживає на АДРЕСА_1 ,

за частиною 3 статті 130, частиною 3 статті 130, частиною 5 статті 126, частиною 5 статті 126, частиною 1 статті 130 та частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Щодо ч. 3 ст. 130 КУпАП від 31 грудня 2024 року та 21 січня 2025 року

Згідно з протоколом серії ЕПР1 № 2094886 від 31 грудня 2024 року - 31 грудня 2024 року близько 12 год 52 хв ОСОБА_1 перебуваючи по вул. Вокзальна, 129, у селищі Рокитне Білоцерківського району Київської області, керував транспортним засобом ВАЗ 21063 з державним номерним знаком НОМЕР_1 , з явними ознаками нарктичного сп`яніння, а саме: виражена блідість шкірного покриву обличчя, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Водію було зарпропоновано пройти огляд у встановленому законодавством порядку, на що водій ОСОБА_1 категорично відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху (далі - ПДР). Правопорушення вчинено повторно протягом року, ОСОБА_1 притягнений до відповідальності за ч. 2 ст.130 КУпАП постановою Рокитнянського районного суду Київської області від 12.08.2024 справа № 375/1107/24.

Працівниками поліції дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 3 ст. 130 КУпАП.

В якості доказу події та складу адміністративного правопорушення до протоколу приєднано та досліджено судом:

протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №209486 від 31.12.2024; копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №209469 від 31.12.2024; довідку щодо кваліфікація адміністративного правопорушення від 31.12.2024; витяги з бази АРМОР; копію постанови Рокитнянського районного суду Київської області від 12.08.2024 справа № 375/1107/24; акт огляду на стан наркотичного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння від 31.12.2024; розписку ОСОБА_1 від 31.12.2024; рапотрт працівника поліції від 31.12.2024; диски з відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції на підтвердження зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин;

Крім того, згідно з протоколом серії ЕПР1 №226730 від 21 січня 2025 року - 21 січня 2025 року близько 15 год 58 хв ОСОБА_1 перебуваючи по вул. Освіти, 16 б, у селищі Рокитне Білоцерківського району Київської області, керував транспортним засобом ВАЗ 21063 з державним номерним знаком НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння проводився в установленому законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Alcotest 7510, ARND - 0045, результат огляду 0,51 проміле, що підтверджується тестом № 848, водій з результатом згоден. Правопорушення вчинено повторно протягом року, ОСОБА_1 притягнений до відповідальності за ч. 2 ст. 130 постановою Рокитнянського районного суду Київської області від 12.08.2024 справа № 375/1107/24, чим порушив п. 2.9 а ПДР України.

Працівниками поліції дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 3 ст. 130 КУпАП.

В якості доказу події та складу адміністративного правопорушення до протоколу приєднано та досліджено судом:

протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №226730 від 21.01.2025; копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №226752 від 21.01.2025; копію постанови про накладення адмігістративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 3907294 від 21.01.2025; довідку щодо кваліфікація адміністративного правопорушення від 21.01.2025; витяги з бази АРМОР; копію постанови Рокитнянського районного суду Київської області від 12.08.2024 справа № 375/1107/24; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння від 21.01.2025; розруківка тесту Драгер № 848 від 21.01.2025; зобов`язання ОСОБА_1 від 21.01.2025 відповідно до якого ОСОБА_1 зобов`язується не керувати ТЗ до повного витверезіння; рапотр працівника поліції від 21.01.2025; рапотр працівника поліції від 22.03.2025; диск з відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції на підтвердження зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин.

По суті справи щодо частини 3 статті 130 КУпАП суд (суддя) зазначає наступне.

Статтею 130 КУпАП установлено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

За змістом частини 3 статті 130 КУпАП дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника.

За приписами статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно з пунктом 6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України наказом № 1452/735 від 09.11.2015 (далі по тексту - Інструкція №1452/735) огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

У пункті 11 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1376 від 06.11.2015 зазначено, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, повідомляється, що справу про адміністративне правопорушення буде розглянуто у строки, визначені ст. 277 КУпАП, про що робиться відмітка та ставиться підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, серед іншого, протоколом про адміністративне правопорушення. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно частини 1 статті 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Частиною 1 статті 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

За приписами пункту 1 частини 7 статті 56 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.

Відповідно до статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) частина 1 статті 9 КУпАП визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення відповідно до статті 245 КУпАП є своєчасне, повне, всебічне з`ясування обставин справи, її вирішення у точній відповідності до закону.

У пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey, п. 282) зазначається, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Також Європейський суду з прав людини у своїх рішеннях вказує, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18.01.1978 у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Конституційний Суд України у рішенні від 26.02.2019 № 1-р/2019 у справі зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип "in dubio pro reo", згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Суд (суддя) вважає за необхідне зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення містить посилання на те, що правопорушення вчинено особою, яка повторно протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння.

В якості доказу до матеріалів справи приєднано копію постанови Рокитнянського районного суду Київської області від 12.08.2024 справа № 375/1107/24, якою накладено адміністративне стягнення на ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126, а за ч. 2 ст. 130 КУпАП провадження у справі закрито у зв`язку з відсутністю складу та події правопорушення.

Відповідно до довідок щодо кваліфікації адміністративного правопорушення від 01.01.2025, 22.01.2025, де вказано, що діях ОСОБА_1 є склад правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Постановами Рокитнянського районного суду Київської області від 04.03.2025 матеріали справи № 375/ 273/ 25 та № 375/101/25 повернуто на дооформлення з підстав відсутності вірної кваліфікації дій ОСОБА_1 .

Матеріали справи після дооформлення надійшли до суду 03.04.2025.

У рапортах працівників поліції Пінчука Д. від 22.03.2025 та ОСОБА_2 від 22.03.2025 зазначено що, при оформленні адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 130 КупАП було допущено помилку, яка сталась у зв`язку з нестабільною роботою планшетного пристрою, через поганий зв`язок мережі інтернет планшетний пристрій постійно припиняв роботу та перебував в очікуванні зв`язку. У зв`язку з чим слід вважати вірним кваліфікацію дій ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КупАП.

КУпАП визначає форму і основні елементи змісту протоколу про адміністративне правопорушення і рішення (постанови), що приймається в конкретній справі.

У них, зокрема, мають бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, отримані на підставі сукупності досліджених доказів на обґрунтування наявності складу правопорушення і правильності його юридичної кваліфікації.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008 року, заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Разом із тим, має бути дотримана процедура складання протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідно до виписаних у статтях 254, 255 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення.

При цьому, відповідно до положень, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Малофєєва проти Росії" та "Карелін проти Росії", у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

За наведеного, порушення порядку оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, та не зазначення у протоколі обов`язкового реквізиту - суті адміністративного правопорушення, позбавляє процесуальної можливості орган (посадову особу), уповноважений розглядати справу про адміністративне правопорушення, з`ясувати обставини щодо вчинення адміністративного правопорушення, вини особи у його вчиненні, відтак, і наявність події і складу адміністративного правопорушення.

У такому вигляді протокол не може бути предметом судового розгляду, оскільки викликає обґрунтовані сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 за ч.3 ст.130 КУпАП.

З системного тлумачення ч. 3 ст. 130 КУпАП, кваліфікуючою ознакою відповідальності за цією статтею є саме дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, матеріали справи не містять жодного доказу, який би вказував на вчинення зазначених вище та підтверджених матеріалами справи дій, за які ОСОБА_1 двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню, що є кваліфікуючою ознакою ч.3 ст. 130 КУпАП.

Слід зауважити, що в даному випадку словосполучення «двічі протягом року» слід розуміти як період в межах одного року з моменту вчинення дій, яким вже передували ті самі дії, за які особу було двічі піддано стягненню.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005 року звернуто увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності. Визнано правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

Відповідно до ст. 251, 254 КУпАП обов`язок надання доказів покладено на осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Суддя не вправі самостійно вносити доповнення, зміни у протоколи про адміністративні правопорушення, витребувати додаткові докази у справі, оскільки це є недопустимим, що буде свідчити про необ`єктивність, упередженість судді при розгляді справи, порушенням права на захист, рівності сторін процесу.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) з-поміж іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Також у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява №16347/02), «Карелін проти Росії» («Karelinv.Russia», рішення від 20.09.2016, заява №926/08) Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Оскільки в матеріалах справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 130 КУпАП відсутні докази, які б свідчили проте, що останній двічі протягом року піддавався адміністративному стягненню за дії, передбачені частиною першою статті 130 КУпАП, то з огляду на вказані позиції Європейського суду з прав людини суддя вважає, що фабула протоколу про адміністративне правопорушення не відповідає фактичним обставинам справи, усунення цих недоліків у протоколі суддею призведе до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рим, 1950), тому провадження у справі підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за відсутності в його діях події і складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП.

Щодо ч. 5 ст. 126 КУпАП від 13 лютого 2025 року

13 лютого 2025 близько 20 год 59 хв ОСОБА_1 перебуваючи по вул. Освіти, 17 а, у селищі Рокитне Білоцерківського району Київської області, керував транспортним засобом ВАЗ 21063 з державним номерним знаком НОМЕР_1 , без посвідчення водія, тобто немаючи права керування даним транспортним засобом, при цьому будучи позбавленим права керування постановою Рокитнянського районного суду Київської області від 23.12.2024 справа № 375/1916/24 строком на 5 років, чим порушив п. 2.1.а ПДР України.

Працівниками поліції дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 2.1.а ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Подія та склад адміністративного правопорушення та наявність вини у діях ОСОБА_3 у порушенні частини 5 статті 126 КУпАП доводяться матеріалами, поданими уповноваженим органом, де міститься:

протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №246112 від 13.02.2025; копія постанови про накладення адміністратвиного стягненян серії ЕНА № 4069603 від 13.02.2025; копія протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№ 246126 від 13.02.2025; довідка щодо кваліфікація адміністративного правопорушення від 15.02.2025; витяги з бази АРМОР; копія постанови Рокитнянського районного суду Київської області від 12.08.2024 справа № 375/1107/24; копія постанови Рокитнянського районного суду Київської області від 23.12.2024 справа №375/1916/24; копія розписки ОСОБА_1 від 13.02.2025; копія рапорту працівника поліції від 13.02.2025; диск з відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції на підтвердження зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин.

Дослідивши докази, надавши їм оцінку, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП.

Оскільки ОСОБА_1 визнається винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП, до нього застосовується передбачене законодавством адміністративне стягнення у межах санкції відповідної частини статті 126 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Оплатне вилучення транспортного засобу у цьому провадженні не видається за доцільне застосовувати, адже автомобіль не належить особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, про що зазначено у протоколі.

Щодо ч. 1 ст. 130 КУпАП від 13 лютого 2025 року

13 лютого 2025 року, ОСОБА_1 перебуваючи по вул. Освіти, 17 а, у селищі Рокитне Білоцерківського району Київської області, керував транспортним засобом ВАЗ 21063 з державним номерним знаком НОМЕР_1 , з явними ознаками нарктичного сп`яніння, а саме: підвищена жвавість ходи та мови, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у найближчому медичному закладі (в Рокитнянській багатопрофільній лікарні у селищі Рокитне по вул. Вокзальна, 86) у лікаря нарколога категорично відмовився та був неодноразово попереджений про відповідальність у разі відмови від проходження огляду, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Працівниками поліції дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вирішуючи питання про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд виходить з наступного.

Відповідно вимог до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Судом досліджені докази, які містяться в матеріалах справи, а саме:

протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №246126 від 13.02.2025; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння від 13.02.2025; акт огляду на стан наркотичного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; розписку ОСОБА_1 від 13.02.2025; копію постанови про накладення адміністратвиного стягненян серії ЕНА № 4069603 від 13.02.2025; копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№ 246112 від 13.02.2025; рапорт працівника поліції від 13.02.2025; диск з відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції на підтвердження зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин.

Дослідивши докази, надавши їм оцінку, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено безальтернативне адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Таким чином, на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Щодо ч. 5 ст. 126 КУпАП від 14 лютого 2025 року

ОСОБА_1 14 лютого 2025 близько 12 год 14 хв перебуваючи по вул. Освіти, 14, у селищі Рокитне Білоцерківського району Київської області, керував транспортним засобом ВАЗ 21063 з державним номерним знаком НОМЕР_1 , без посвідчення водія, тобто немаючи права керування даним транспортним засобом, при цьому будучи позбавленим права керування постановою Рокитяннського районного суду Київської області від 23.12.2024 справа №375/1916/24 строком на 5 років. Правопорушення вчинено повторно протягом року, протокол ААД 892275 за ч. 5 ст. 126 КУпАП від 08.07.2024, чим порушив п. 2.1.а ПДР України.

Працівниками поліції дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 2.1.а ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Подія та склад адміністративного правопорушення та наявність вини у діях ОСОБА_3 у порушенні частини 5 статті 126 КУпАП доводяться матеріалами, поданими уповноваженим органом, де міститься:

протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №246570 від 14.02.2025; копія постанови про накладення адміністратвиного стягненян серії ЕНА № 4073586 від 14.02.2025; копія протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№ 246563 від 14.02.2025; довідка щодо кваліфікація адміністративного правопорушення від 15.02.2025; витяги з бази АРМОР; копія постанови Рокитнянського районного суду Київської області від 12.08.2024 справа № 375/1107/24; копія постанови Рокитнянського районного суду Київської області від 23.12.2024 справа №375/1916/24; копія зобов`язання ОСОБА_1 від 14.02.2025; копія рапорту працівника поліції від 14.02.2025; диск з відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції на підтвердження зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин.

Дослідивши докази, надавши їм оцінку, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП.

Оскільки ОСОБА_1 визнається винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП, до нього застосовується передбачене законодавством адміністративне стягнення у межах санкції відповідної частини статті 126 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Оплатне вилучення транспортного засобу у цьому провадженні не видається за доцільне застосовувати, адже автомобіль не належить особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, про що зазначено у протоколі.

Щодо ч. 1 ст. 130 КУпАП від 14 лютого 2025 року

ОСОБА_1 14 лютого 2025 близько 12 год 14 хв перебуваючи по вул. Освіти, 14, у селищі Рокитне Білоцерківського району Київської області, керував транспортним засобом ВАЗ 21063 з запах алкоголю з порожнинии рота. поведінка, що не відповідає обставновці, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та у найближчому медичному закладі (в Рокитнянській багатопрофільній лікарні у селищі Рокитне по вул. Вокзальна, 86) на визначення стану алкогольного сп`яніння категорично відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Працівниками поліції дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вирішуючи питання про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд виходить з наступного.

Відповідно вимог до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Судом досліджені докази, які містяться в матеріалах справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №246563 від 14.02.2025; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння від 14.02.2025; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; зобов`язання ОСОБА_1 від 14.02.2025; копію постанови про накладення адміністратвиного стягненян серії ЕНА № 4073586 від 14.02.2025; копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№ 246570 від 14.02.2025; рапотр працівника поліції від 14.02.2025; диск з відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції на підтвердження зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про причини своєї неявки суд не сповістив, хоча про дату, час і місце розгляд справи повідомлявся завчасно і викликався до суду повісткою.

Заперечень по суті справи, заяв, пояснень, клопотань, документів на підтвердження поважності неявки до суду від ОСОБА_1 не надходило, вимог про розгляд справи за особистою участі, вимог про відкладення розгляду справи ОСОБА_3 суду не пред`являв.

Отже, у справі, що розглядається, вжито достатніх заходів для своєчасного та правильного вручення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, повістки в порядку статті 277-2 КУпАП.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди України застосовують при розгляду справ Конвенцію про захист прав і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово вказував на те, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Також наголошувалося на тому, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав в основоположних свобод обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору (п. 71 рішення у справі "Смірнов проти України" заява № 3655/02, п. 41 "Пономарьов проти України" заява № 3236/03).

Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції.

За таких обставин суд (суддя) виходить з того, що ОСОБА_1 не був позбавлений можливості належним чином скористатися своїми процесуальними правами (поцікавитися про стан розгляду справи, адже з моменту складання протоколів до дати вирішення справи по суті пройшов доволі тривалий проміжок часу) та реалізувати обов`язки (з`явитися до суду для подачі пояснень, доказів, клопотань, заяв, заперечень тощо).

При цьому суд (суддя) враховує, що виходячи з положень статті 268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за частиною 5 статті 126 КУпАП, частиною 5 статті 126 КУпАП, частиною 1 статті 130 КУпАП та частиною 1 статті 130 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення не є обов`язковою.

За наведених обставин та обґрунтувань розгляд справи відбувся за відсутності ОСОБА_1 на підставі наявних матеріалів.

Оскільки ОСОБА_1 визнається винним у порушенні п. 2.1.а, 2.1.а, 2.5 та п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність частиною 5 статті 126, КУпАП, частиною 5 статті 126 КУпАП, частиною 1 статті 130 КУпАП та частиною 1 статті130 КУпАП до нього слід застосувати передбачене законодавством адміністративне стягнення, при накладенні якого враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь вини, майновий стан, а також приписи статті 36 КУпАП, якими унормовано, що при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Обставини за статтею 34 КУпАП та за статтею 35 КУпАП України не встановлено.

Враховуючи загальні правила накладення стягнення суд (суддя) вважає за належне застосувати відносно ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 2400 (двох тисяч чотириста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) грн за порушення частини 5 статті 126 КУпАП з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років, адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 2400 (двох тисяч чотириста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) грн за порушення частини 5 статті 126 КУпАП з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років, адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян за порушення частини 1 статті 130 КУпАП, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік та адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян за порушення частини 1 статті 130 КУпАП, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Остаточне визначення виду і тривалості стягнення визначається за правилами та положення статті 36 КУпАП, тобто за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Конфіскація транспортного засобу судом (суддею) у цьому провадженні не підлягає застосуванню, адже суду (судді) не представлені докази, які б дозволити установити наявність у ОСОБА_1 у власності транспортних засобів. Конфіскація транспортного засобу, належного іншій особі, за вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 становитиме порушення права власності та посяганням на мирне володіння майном іншої, не причетної до правопорушення, особи.

Крім цього, відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. 1, 3, 8, 9, 57 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 126, 130, 247, 251, 252, 266, 284, 294 КУпАП України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 5 статті 126, частиною 5 статті 126 КУпАП, частиною 1 статті 130 КУпАП та частиною 1 статті 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 2400 (дві тисячі чотириста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 2400 (дві тисячі чотириста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років, адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік та адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Визначити ОСОБА_1 остаточне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 (двох тисяч чотирьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років.

Реквізити для сплати штрафу - (Рахунок отримувача: UA0010001; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37955989; код класифікації доходів бюджету: 21081300).

Стягнути з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Реквізити для сплати судового збору (рахунок отримувача: UA0026001; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Закрити провадження в справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративних правопорушеннь, передбачених частиною 3 статті 130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Рокитнянський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова може бути пред`явлена до примусового виконання протягом трьох місяців з моменту набрання нею законної сили.

Стягувачем за цією постановою державний орган, за матеріалами якого судом прийнято відповідне рішення.

Боржником за цією постановою є особа, яка притягається до адміністративної відповідальності (анкетні дані, що видалося за можливе установити, наведені в вступній частині постанови).

Відповідно до статті 307 КУпАП, встановлено, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно зі ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною 1 статті 307 цього Кодексу (п`ятнадцять днів з дня вручення постанови), постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Суддя Олена БАНАХ-КОКУС

Постанова суду набирає законної сили ____________________________

Постанову може бути пред`явлено до виконання до _________________