Провадження № 3/466/54/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 року м. Львів

Суддя Шевченківського районного суду м. Львова Зима І.Є., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, працездатного, працюючого водієм ЛМКП «Львівтеплоенерго», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в :

09.10.2024, о 10 год 30 хв, у м. Львові, по вул. Шевченка, 120Г, водій ОСОБА_1 , перед виїздом не перевірив правильність розміщення та кріплення вантажу (фрезерного верстату) на т/з «Зіл» 1438 лвс, що при русі транспортного засобу призвело до самовільного випадіння вантажу, який в результаті випадіння пошкодив припарковані т/з «Фольцвагенг Гольф» д.н.з. НОМЕР_1 , та т/з «Ауді А6» д.н.з. НОМЕР_2 . При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Вказаними діями водій ОСОБА_1 порушив правила дорожнього ру п.2.3.а, за що передбачено відповідальність за ст. 124 КУпАП.

В судовому засіданні представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвокат Квак В.В., заперечив вину ОСОБА_1 , оскільки діях останнього відсутній склад правопорушення , передбаченого ст. 124 КУпАП. Пояснив , що ОСОБА_1 працює водієм у ЛМКП «Львівтеплоенерго» та не є особою, яка відповідальна за закріплення вантажу на вантажних транспортних засобах. Зазначає, що ОСОБА_1 не перевіряв надійності закріплення верстату, оскільки є лише водієм на підприємстві та не відповідає за закріплення вантажів. Окрім того відповідно до п. п 8.6; 8.7 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року № 363 вантаження, закріплення, укриття, ув?язка вантажу, а також розвантаження автомобіля, зняття кріплень і покриттів виконуються Замовником (п. 8.6) Перевізник може за погодженням із Замовником взяти на себе вантаження і розвантаження вантажів. Участь водія у вантаженні або розвантаженні може мати місце тільки за його згодою. В цьому випадку водій при вантаженні приймає вантаж з борта автомобіля (біля дверей фургона), а при розвантаженні подає його на борт автомобіля (до дверей фургона) ( п. 8.7) Зважаючи на вищезазначені приписи, відповідальним за закріплення вантажу був замовник перевезення фрезерного верстату, а не водій автомобіля який належить перевізнику. Крім того, ОСОБА_1 , не давав жодної згоди на залучення його до процесу вантаження, кріплення та розвантаження і не приймав у цьому участь.

Представник осіб, автомобілі яких постраждали внаслідок ДТП, адвокат Чайка А.О., в судовому засіданні просив суд визнати ОСОБА_1 винуватим, у вчиненні правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП. Пояснив, що згідно вищевказаних Правил перевезень вантажів №363 дійсно вказано, що відповідальним за саме перевезення вантажу (від точки А до точки Б) є замовник такого перевезення. Проте, згідно п. 8.20 даних правил: водій зобов`язаний перевірити відповідність кріплення і складання вантажу на рухомому складі умовам безпеки руху та забезпечення цілісності рухомого складу, а також сповістити замовника про виявлені недоліки у кріпленні та складанні вантажу, які загрожують його збереженню.

Суддя, встановивши обставини передбачені ст. 280 КУпАП, заслухавши в судовому засіданні пояснення осіб, які представляють інтереси учасників ДТП, вивчивши матеріали справи, та на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що передбачені 251 КУпАП, прийшов до висновку, що вина ОСОБА_1 знайшла своє підтвердження, та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП судом встановлено, виходячи з наступного.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до приписів положення ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний зокрема з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як слідує з протоколу серії ЕПР № 146458 від 09.10.2024, ОСОБА_1 допустив порушення вимог п. 2.3 «А» Правил дорожнього руху України.

Пунктом 1.1, 1.3. ПДР України визначено, що правила дорожнього руху України встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 2.3.ПДР України визначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

а) перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу;

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Структура складу адміністративного правопорушення містить:

1) об`єкт правопорушення суспільні відносини в тій чи іншій сфері, на нормальний розвиток яких посягає правопорушення;

2) об`єктивну сторону конкретні дії, що виразилися в порушені встановлених правил;

3) суб`єкт правопорушення конкретна осудна фізична особа, що досягла 16-річного віку;

4) суб`єктивну сторону складу ставлення особи до вчиненого нею діяння, тобто вину у формі умислу чи необережності.

Всі перераховані ознаки визначають у сукупності склад адміністративного правопорушення.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП полягає у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 23.12.2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП, може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху.

Згідно наказу Міністерства транспорту «Про затвердження Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні №363 від 14.10.1997 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №128/2568 від 20.02.1998 року, а саме п.8.6. Вантаження, закріплення, укриття, ув`язка вантажу, а також розвантаження автомобіля, зняття кріплень і покриттів виконуються Замовником. 8.7. Перевізник може за погодженням із Замовником взяти на себе вантаження і розвантаження вантажів. Участь водія у вантаженні або розвантаженні може мати місце тільки за його згодою. В цьому випадку водій при вантаженні приймає вантаж з борта автомобіля (біля дверей фургона), а при розвантаженні подає його на борт автомобіля (до дверей фургона). 8.8. У випадку, коли Перевізник за погодженням із Замовником бере на себе виконання вантажно-розвантажувальних робіт, він несе відповідальність за пошкодження вантажу під час вантаження та розвантаження.

Згідно даних правил, дійсно, водій не зобов`язаний закріплювати, розвантажувати чи завантажувати вантаж. Проте, згідно п. 8.20 даних правил: водій зобов`язаний перевірити відповідність кріплення і складання вантажу на рухомому складі умовам безпеки руху та забезпечення цілісності рухомого складу, а також сповістити замовника про виявлені недоліки у кріпленні та складанні вантажу, які загрожують його збереженню. Судом встановлено, та підтверджено доказами в матеріалах справи, що водій, зобов`язаний перевірити надійність закріплення вантажу перед початком руху, що передбачено чинним законодавством України.

В пункті 22.2 Правил дорожнього руху України, зазначено, що водій перед початком руху зобов`язаний перевірити надійність розташування і кріплення вантажу, а під час руху контролювати це, щоб запобігти його падінню, волочінню, травмуванню супроводжуючих осіб чи створенню перешкод для руху.

Перевезення вантажу дозволяється за умови, що він не наражає на небезпеку учасників дорожнього руху(п.п. «а» п. 22.3 ПДР України).

Таким чином, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 , як водій транспортного засобу, хоча й не зобов`язаний самостійно завантажувати, розвантажувати чи закріплювати вантаж, проте перед початком руху має обов`язок перевірити надійність розташування і кріплення вантажу. У разі виявлення неналежного закріплення водій повинен повідомити про це замовника перевезення для вжиття відповідних заходів щодо усунення недоліків упаковки або кріплення. Крім того, під час руху водій зобов`язаний контролювати стан вантажу, аби уникнути його падіння, створення перешкод для інших учасників дорожнього руху або загрози їх безпеці. Перевезення вантажу допускається лише за умови, що воно не створює небезпеки для учасників дорожнього руху.

Судом встановлено, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП ОСОБА_1 вчинив 09.10.2024.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Аналіз положень п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у поєднанні із положеннями ст. 38 КУпАП дає підстави стверджувати те, що за своєю правовою природою закриття провадження у справі із підстав, передбачених п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП є фактичним звільненням від накладення стягнення, що не виключає необхідності вирішення питання про наявність вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Необхідність ухвалення рішення про винність особи вбачається також з положень ст. 280 КУпАП, відповідно до яких орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема те, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності. Ці обставини, які утворюють предмет доказування у справі про адміністративне правопорушення, повинні знайти своє відображення в постанові.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

При цьому закриття провадження у справі за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе лише за умови встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення.

Як встановлено судом, на момент розгляду справи закінчились строки накладення адміністративного стягнення, тому відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі ст. 124 КУпАП, керуючись ст. 247, 283, 284 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 124 КУпАП - закрити у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду.

Суддя І. Є. Зима