ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/704/25 Справа № 213/5166/24 Суддя у 1-й інстанції - Алексєєв О. В. Суддя у 2-й інстанції - Гришин Г. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за участю:

секретаря судового засідання Шевченко В.В.,

захисника особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності, адвоката Колесник А.Ю.,

апеляційну скаргу захисника Колесник А.Ю., яка діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 січня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, місце проживання: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.130, ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 40 800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років та без оплатного вилучення транспортного засобу; стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Постановою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 січня 2025 року справи про адміністративне правопорушення №№213/5166/24, №213/5167/24 стосовно ОСОБА_1 за скоєння адміністративних порушень за ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП об`єднано в одне провадження.

Судом 1-ї інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , повторно протягом року, 07 грудня 2024 року о 00.11 годині по вул. Миколи Міхновського, буд. 57, в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області керував транспортним засобом Great WaLL Wingle 7, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовився.

Дії водія ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 , повторно протягом року, 07 грудня 2024 року о 00.11 годині по вул. Миколи Міхновського, буд. 57, в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області керував транспортним засобом Great WaLL Wingle 7, реєстраційний номер НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування таким транспортним засобом.

Дії водія ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення п. 2.1«а» Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Постановою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 січня 2025 року внесені виправлення у постанову Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 січня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126, ч.2 ст. 130 КУпАП, та вірно зазначено адресу правопорушника як АДРЕСА_1 .

Постановою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 лютого 2025 року внесені виправлення та правильним визначено вважати по батькові правопорушника ОСОБА_2 .

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі захисник Колесник А.Ю., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , просить вважати поважними причини пропуску подачі апеляційної скарги та поновити строк на апеляційне оскарження постанови Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 січня 2025 року щодо ОСОБА_1 . В обґрунтування клопотання зазначила, що оскаржена постанова винесена за відсутності учасників судового провадження, а матеріали справи не містять даних про вручення або висилання копії постанови особі, щодо якої її винесено в 3-денний строк, передбачений ч. 1 ст. 285 КУпАП. Просить врахувати, що вона як представник апелянта звернулась до суду 1-ї інстанції з заявою про ознайомлення з матеріалами справи 03.02.2025 року, доступ їй було надано 04.02.2025 року.

Просить в апеляційній скарзі постанову суду 1-ї інстанції відносно ОСОБА_1 скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що оскаржена постанова суду 1-ї інстанції винесена з неправильним застосуванням норм матеріального права, а також невідповідністю висновків судді фактичним обставинам справи.

Зазначає, що судом було необґрунтовано не враховано факт безпідставної зупинки транспортного засобу працівниками патрульної поліції. Звертає увагу, що працівники поліції після зупинки транспортного засобу не надали жодних доказів наявності у них інформації про причетність водія до протиправних дій, передбачених п. 3 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію». Зауважує, що дане положення закону не є «карт-бланшам» в руках у представників поліції для зупинки будь-якого тз без законних підстав. Через факт безпідставної зупинки вважає усі подальші дії представників поліції неправомірними.

Зазначає, що працівниками поліції було порушено процедуру огляду водія на стан сп`яніння. Фактично в обох бодікамерах пропущений часовий проміжок між 01:00:10 та 01:11:15, який складає 11 хвилин, та з 01:37:04 та 02:11:16, який складає 34 хвилини, що свідчить про періодичність вимикання зйомки та порушення норм Інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.

Вказані обставини свідчать про не безперервність та постійне переривання запису на бодікамери поліцейських, тому такий доказ є неналежним та недопустимим.

Наполягає, що судом було допущено неповноту судового розгляду та не встановлено всі обставини, що мають значення для справи.

Вважає, що ОСОБА_1 було висунуто вимогу щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння без належних підстав, правоохоронці діяли неправомірно, що цілком пояснює емоційний стан та відмову військовослужбовця від будь-яких подібних процедур у будь-якому місці.

Зазначає, що військовослужбовцю ОСОБА_1 внаслідок поранення було видалено половину шлунку, та він проходив тривале медикаментозне лікування, що в цілому робить вживання алкоголю неприпустимим.

Звертає увагу, що працівники поліції не вбачали ознак алкогольного сп`яніння до моменту, поки не дізнались від пасажира про те, що водій притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП.

Вказує, що в оскарженій постанові суду як на доказ судом вказано на направлення на огляд водія та на акт. Зауважує, що при ознайомленні з матеріалами справи, доступ до яких надано судом через підсистему «Електронний суд», вказані докази відсутні в матеріалах справи.

Просить врахувати, що у період війни закон не має бути однобоким і формальним. Він повинен захищати тих, хто віддає своє здоров`я та життя за Україну, а не створювати для них додаткові перепони. Вважає, що притягнення військовослужбовця до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП на загальних підставах у цій ситуації є несправедливим і суперечить принципам правосуддя, особливо в умовах війни.

Просить врахувати, що позбавлення водійських прав військового, особливо за обставин, коли його вина не доведена, відсутній умисел і не завдано жодної шкоди ні майну, ні здоров`ю інших осіб, є деструктивним рішенням, адже це знижує мобільність Збройних Сил, що критично важливо для ефективного виконання бойових завдань.

Позиції сторін в суді :

В судовому засіданні захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності адвокат Колесник А.Ю. підтримала апеляційні вимоги та просила їх задовольнити з підстав, наведених в апеляційній скарзі. Не заперечувала проти розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , належним чином повідомленого про місце, день та час судового розгляду.

Висновки суду:

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови суду 1-ї інстанції підлягає поновленню, апеляційна скарга частковому задоволенню, оскаржена постанова суду 1-ї інстанції - скасуванню з винесенням нової постанови, виходячи з наступного.

Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 22 січня 2025 року. Постановами суду 1-ї інстанції від 29 січня та 05 лютого 2025 року внесенні виправлення в оскаржену постанову від 22 січня 2025 року. З матеріалів справи вбачається, що апеляційна скарга була подана вперше 13 лютого 2025 року через підсистему «Електронний суд», тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що оскаржена постанова суду 1-ї інстанції була винесена за відсутності ОСОБА_1 та/або його захисника. Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів отримання копії оскарженої постанови суду 1-ї інстанції ні ОСОБА_1 та/або його захисником, а також ураховуючи вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч.3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання захисника Колесник А.Ю. та поновлення строку на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений не з вини апелянта, і розцінює обставини, на які він посилається, як поважні.

На підставі ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також слід враховувати, що за практикою ЄСПЛ процесуальний порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, в силу тяжкості стягнень, які передбачені законом, в плані забезпечення прав особи та стандартів доказування має прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства, в тому числі і до додержання стандарту доведення поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні.

ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він повторно протягом року керував транспортним засобом з явниким ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовився, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Аналіз диспозиції ч. 2 ст. 130 КУпАП вказує на те, що до відповідальності може бути притягнуто водія транспортного засобу, у якого повторно протягом року виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, і який відмовився від проходження огляду на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Відповідно до п. 2 р. 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»,затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р. огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п.п. 7, 8, 12, 13 розділу ІІІ Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини є обов`язковим.

Згідно зі п.п. 3, 4 р. 1 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. А ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Диспозицією ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

За частиною 5 статті 126 КУпАП настає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

У протоколі серії ЕПР1 № 190564 від 07.12.2024 року вказано, що правопорушення, передбачене частиною 5 статті 126 КУпАП, ОСОБА_1 вчинив повторно протягом року, а саме 30.11.2024 року його було притягнуто до відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП (постанова ЕНА №3576108) із накладенням стягнення штраф в розмірі 20 400 грн.

Крім того, в протоколі серії ЕПР1 № 190574 від 07.12.2024 року зазначено, що правопорушення, передбачене частиною 2 статті 130 КУпАП ОСОБА_1 вчинив повторно протягом року. На підтвердження повторності вчинення даного адміністративного правопорушення матеріали справи містять роздруківки карток обліку адміністративних правопорушень.

У той же час, у матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження такої кваліфікуючої ознаки правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП, як повторність правопорушення.

До матеріалів справи за ч. 2 ст. 130 КУпАП додано лише витяг з бази даних правоохоронних органів «АРМОР» про те, що ОСОБА_1 за постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07.02.2024 року притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП штраф у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік. Постановою Кіровоградського апеляційного суду від 06.06.2024 року постанова суду 1-ї інстанції залишена без змін.

В матеріалах справи за ч. 5 ст. 126 КУпАП міститься роздруківка постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3576108 від 30.11.2024 року.

Проте, вказані витяг та роздруківка, в розумінні положень ст. 251 КУпАП, не є саме копією постанов, оскільки вони мають бути належним чином засвідчені, з урахуванням вимог п. 5.27 Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації (ДСТУ 4163-2003), із зазначенням набрання законної сили чи її оскарження.

Згідно із п. 3 Розділу І "Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі", затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015 року N 1395: "повторність правопорушення - повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями КУпАП та визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили (крім правопорушень, відповідальність за які передбачена частиною третьою статті 130 КУпАП)".

Те, що правопорушення вчинено повторно, має бути перевірено та доведено особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, оскільки ч. 2 ст.251 КУпАП передбачає, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, у даному випадку, органами Національної поліції.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, вважаю, що всі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП, слід тлумачити на його користь.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи до уваги те, що у матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження правильності кваліфікації правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП в частині повторності правопорушення, а розгляд справ щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП відповідно до приписів ст.221 КУпАП не належить до компетенції суду, провадження по справі відносно ОСОБА_1 слід закрити з підстав, передбачених п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Разом з тим, проаналізувавши зібрані по справі докази, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та доведено наявними в матеріалах справи доказами те, що ОСОБА_1 , 07 грудня 2024 року о 00.11 годині по вул. Миколи Міхновського, буд. 57, в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області керував транспортним засобом Great WaLL Wingle 7, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, тобто скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вимоги апеляційної скарги про необхідність закриття провадження за відсутності складу правопорушення в діях ОСОБА_1 за ст. 130 КУпАП, є безпідставними, а його вина підтверджується дослідженими судом доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 190574 від 07.12.2024 року, складеного відносно ОСОБА_1 уповноваженою особою у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП, в якому викладені обставини скоєного правопорушення ОСОБА_1 ;

- рапортом інспектора взводу № 3 роти № 1 батальйону № 1 ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП ст. лейтенанта поліції Шварцман-Шварц В., в якому викладені фактичні обставини зупинки та підстави вимоги проходження огляду на встановлення стану сп`яніння ОСОБА_1 у встановленому законом порядку, які узгоджуються з протоколом про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та доданими до нього доказами;

-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічним засобів та направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до Комунального закладу «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» від 07.12.2024 року о 01 год. 35 хв.;

-довідкою інспектора відділення адміністративної практики ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській обл. ДПП старшого лейтенанта поліції Кузьмінського В. про отримання посвідчення водія на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_2 , категорії А1, А, В1, В та про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення;

- відеозаписом долученим до матеріалів справи, яким, зокрема зафіксовано факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , та його відмову від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння.

Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, такими, що доповнюють одне одного та у своїй сукупності підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вирішуючи питання про допустимість та належність зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19.

Апеляційний суд вважає недоведеними доводи сторони захисту про те, що працівниками поліції порушені вимоги ст. 266 КУпАП та відсутні законні підстави для висунення вимоги щодо проходження огляду на встановлення стану сп`яніння, спростовуються сукупністю досліджених судом доказів та відеозаписом, долученим до матеріалів справи.

Із доданого до матеріалів справи відеоматеріалів вбачається, що транспортний засіб керуванням водія ОСОБА_1 , який був зупинений патрульною поліцією. Після встановлення особи водія, працівником поліції водієві ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на визначення алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у медичному закладі за наявності у нього виявлених ознак алкогольного сп`яніння, проте водій ОСОБА_1 висловив чітку та категоричну відмову від проходження такого огляду.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Будь-яких порушень з боку працівників поліції чи їх упередженого ставлення до особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, при перегляді відеозапису суд не встановив, відображена у відеоматеріалах інформація відповідає обставинам, викладеним у протоколі про адміністративне правопорушення та встановлених в судовому засіданні при апеляційному розгляді. Під час апеляційного розгляду апелянтом не було надано будь-яких інших доказів, що спростовують такі фактичні обставини.

Апеляційний суд вважає недоведеними доводи сторони захисту щодо допущення працівниками поліції протиправних дій чи тиску на водія ОСОБА_1 під час складання даного адміністративного матеріалу.

Із дослідженого відеозапису встановлено, що зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 мала місце під час дії комендантської години, про що було повідомлено працівниками поліції, тому доводи апелянта про відсутність законних підстав такої зупинки є необґрунтованими. Апеляційний суд звертає увагу, що сама по собі причина зупинки транспортного засобу ніяким чином не впливає на доведеність чи відсутність складу адміністративного правопорушення, інкримінованого ОСОБА_1 , за відмову від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння на законну вимогу працівника поліції.

Доводи апелянта щодо небезперервності відеозапису вважаю необґрунтованими, оскільки відеозапис, долучений до матеріалів справи, містить безперервну фіксацію виявлення у водія ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, законну вимогу працівника поліції пройти огляд на встановлення стану сп`яніння як на місці, так і в медичному закладі, чітку відмову водія від проходження такого огляду. Фіксування інших фактичних обставин ст. 266 КУпАП не вимагає.

Будь-яких порушень з боку працівників поліції чи їх упередженого ставлення до особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, при перегляді відеозапису суд не встановив, відображена у відеоматеріалах інформація відповідає обставинам, викладеним у протоколі про адміністративне правопорушення та встановлених під час судового розгляду в суді апеляційної інстанції. Під час апеляційного розгляду апелянтом або його захисником не було надано будь-яких інших доказів, що спростовують такі фактичні обставини. Крім того, в матеріалах справи не містяться та стороною захисту не надано на час розгляду апеляційним судом доказів щодо оскарження дій працівників поліції щодо їх неправомірності.

Доводи захисника щодо неможливості врахування протоколу про адміністративне правопорушення та рапорту працівника патрульної поліції як доказів вини ОСОБА_1 , спростовуються дослідженням судом інших доказів, які у сукупності з протоколом про адміністративне правопорушення та рапортом працівника поліції доповнюють один одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі, не оспорюючи наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, наявність або відсутність відповідного направлення на огляд до медичного закладу не впливає на обставини, встановлені під час судового розгляду.

Так, з аналізу п.п. 7-10 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, направлення на огляд видається в разі згоди водія на проходження такого огляду у закладі охорони здоров`я. Інструкція не містить норми, яка б зобов`язувала працівників поліції видавати таке направлення в разі відмови водія від проходження огляду.

Апеляційний суд приходить до висновку, що відмова ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп`яніння та фіксація відмови від нього були проведені працівниками поліції з дотриманням належної процедури його проведення, керування транспортним засобом знайшло своє підтвердження під час розгляду справи, та оцінюючи кожен наведений доказ за своїм внутрішнім переконанням, вважає їх належними, допустимими та достовірними, а їх сукупність достатньою для висновку, що дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Доводи сторони захисту щодо не врахування судом факту виконання ОСОБА_1 службових обов`язків при керуванні транспортним засобом, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки ця обставина ніяк не впливає на доведеність вчинення правопорушення або призначення стягнення.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає таким, що не підтверджується матеріалами справи апеляційні доводи про визнання недопустимим, недостовірним та неналежним доказом у даній справі відеозапис, долучений до матеріалів справи.

Таким чином, під час судового розгляду достовірно встановлено, що поліцейський виконав всі вимоги чинного законодавства і вжив всі можливі дії в межах закону, порушень з його боку встановлено не було, у свою чергу водій ОСОБА_1 не виконав свій обов`язок, передбачений п. 2,5 ПДР не пройшов на вимогу поліцейського в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Враховуючи вищенаведені докази у їх сукупності, дохожу висновку, що дослідженні під час судового розгляду докази повністю підтверджують ті обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, які викладені в адміністративному протоколі, складеному стосовно нього, і є безсумнівними доказами порушення ним п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи особу ОСОБА_1 , що він є військовослужбовцем, ступінь його вини, майновий стан, стан здоров`я, характер та суспільну небезпеку вчиненого правопорушення, що свідчить про нехтування ним вказаних норм ПДР, суд вважає за доцільне, з метою попередження вчинення ним грубих правопорушень в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів, в межах санкції статті, яке, на думку суду, буде достатньою мірою відповідальності для виховання особи, яка вчинила вказане правопорушення в дусі додержання законів України та запобігання вчиненню нових правопорушень.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. У відповідності до п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Таким чином, ОСОБА_1 слід звільнити від сплати судового збору у провадженні по даній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику Колесник А.Ю., яка діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови судді Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 січня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Апеляційну скаргу захисника Колесник А.Ю. задовольнити частково.

Постанову Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 січня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП скасувати та постановити нову постанову.

На підставі п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. Гришин