П О С Т А Н О В А

Іменем України

16.04.2025 року м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Величко О.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1

за ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

02.06.2024 року о 00 год. 26 хв. у м. Львові по вул. Кульпарківська, 145 водій ОСОБА_1 керував автомобілем Peugeot 307, д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці, що не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, сповільненість мови. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в медичному закладі КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень», що підтверджується висновком лікаря № 001678 від 02.06.2024 року.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В судому засіданні ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Чорновус Н.Ф. вину у вчиненні адміністративного правопорушення заперечили. Зазначили, що відеозапис, який долучений до матеріалів справи, відображає подію з моменту, коли транспортний засіб ОСОБА_1 перебуває у нерухомому стані, окрім того, такий відеозапис не є безперервним. В протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Вказане суперечить доказам (відеоматеріалам), долученим до матеріалів справи, адже з таких вбачається, що останній пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я за допомогою пристрою "Драгер" та в подальшому в цьому ж закладі охорони здоров`я пройшов медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння. З наявного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 надає пояснення про наявний у нього розлад, пов`язаний із затримкою сечі, про що він також повідомляв працівникам поліції та медичним працівникам. Однак, такі пояснення не було взято до уваги ні лікарем, яка проводила огляд, ні працівниками поліції. А тому, у зв`язку із упередженим, на думку сторони захисту, ставленням до ОСОБА_1 , відсутності доказів винуватості останнього, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, та її захисник просили суд провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В ході розгляду справи стороною захисту також заявлялося клопотання про допит в якості свідка лікаря-нарколога, яка проводила огляд водія ОСОБА_1 , однак, у задоволенні такого судом було відмовлено, оскільки сторона захисту не змогла обгрунтувати підстави для здійснення допиту, а також визначити перелік питань, які не можна з`ясувати шляхом дослідження наявних у справі письмових та відеодоказів.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, долучені до нього матеріали, заслухавши позицію захисту, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з такого.

Відповідно до диспозиції частини 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 130 КУпАП, доведена: протоколом серії ААД № 867398 від 02.06.2024 року, складеному щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП; відеозаписом з нагрудних камер працівників Управління патрульної поліції у Львівській області, здійсненим на виконання вимог ч.2 ст.266 КУпАП, яким підтверджуються час та обставини вчинення правопорушення; рапортом поліцейського взводу 1 роти 2 батальйону 2 УПП у Львівській області ДПП М. Кобилецького та поліцейського взводу 2 роти 2 батальйону 2 УПП у Львівській області ДПП О. Кіндри, відповідно до якого в ході спілкування з водієм ОСОБА_1 02.06.2024 року в останнього виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, які описані в протоколі, а в подальшому ОСОБА_1 в медичному закладі ухилявся від здачі аналізів на виявлення стану наркотичного сп`яніння, тому лікарем зафіксовано відмову від проходження огляду; направленням від 02.06.2024 року, відповідно до якого у зв`язку з виявленням у водія ОСОБА_1 ознак сп`яніння: неприродна блідість обличчя, сповільнення мови, розширені зіниці, що не реагують на світло, останнього працівниками поліції скеровано до медичного закладу - КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» для проходження огляду на стан алкогольного і наркотичного сп`яніння; висновком № 001678 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння від 02.06.2024 року, відповідно до якого ОСОБА_1 02.06.2024 року відмовився від огляду на виявлення стану сп`яніння, - які в своїй сукупності вказують на те, що ОСОБА_1 02.06.2024 року о 00 год. 26 хв. у м. Львові по вул. Кульпарківська, 145 дійсно керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, а в подальшому відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Суд вважає необгрунтованими твердження адвоката Чорновус Н.Ф. про недопустимість доказу, а саме долученого до матеріалів справи відеозапису, оскільки при дослідженні такого в судовому засіданні з`ясовано, що він є цілісним, безперервним і фіксує увесь розвиток подій від моменту зупинки транспортного засобу до завершення процедури оформлення на ОСОБА_1 адміністративних матеріалів. З наявного відеозапису можна чітко ідентифікувати номери бодікамер працівників поліції, якими вівся запис, дату і час здійснення фіксації, координати місцевості, де проводилась зйомка. Таким чином, долучений до справи відеозапис відповідає вимогам Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1026 від 18.12.2018 року, а отже, є належним і допустимим доказом у справі.

При цьому, із дослідженого відеозапису вбачається, що транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , був зупинений працівниками поліції, на момент зупинки ОСОБА_1 перебував на водійському місці, двигун автомобіля працював, в транспортному засобі були увімкнуті освітлювальні прилади (диск 1, відеофайл clip-0, часовий проміжок відтворення файлу 00:01-00:50). Разом із тим, ОСОБА_1 жодного разу не заперечував працівникам поліції, що саме він керував автомобілем Peugeot 307, д.н.з. НОМЕР_2 . Вказане також підтверджується долученою до матеріалів справи постановою серії ЕНА №2293698 від 02.06.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.125 КУпАП, відповідно до якої останній 02.06.2024 року о 00.26 год. у м. Львові по вул. Кульпарківська, 145 керував автомобілем Peugeot 307, д.н.з. НОМЕР_2 , із непрацюючою передньою правою фарою.

Суд критично оцінює посилання сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від здачі сечі на предмет виявлення в ній наркотичних речовин. Так, з направлення, оформленого поліцейським взводу 1 роти 2 батальйону 2 УПП у Львівській області ДПП М. Кобилецького 02.06.2024 року, вбачається, що водія ОСОБА_1 було скеровано до КНП ЛОР "Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень" для проходження огляду на стан алкогольного і наркотичного сп`яніння. Згідно висновку лікаря-нарколога вказаного медичного закладу № 001678 від 02.06.2024 року ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду для виявлення стану наркотичного сп`яніння. Із досліджених доказів вбачається, що ухилення відбувалося шляхом відмови ОСОБА_1 від фактичної здачі аналізу в передбачений законодавством термін.

Так, згідно акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №001678 від 02.06.2024 року, оформленого лікарем-наркологом КНП ЛОР "Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень" ОСОБА_2 , при проведенні огляду водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння в медичному закладі лікарем виявлено, що в ОСОБА_1 спостерігається порушення артикуляції, звуження зіниць, млявість реакції очей на світло, порушення координації рухів, неможливість чіткого виконання точних рухів, тремтіння пальців рук, більша від норми тривалість виконання проби Шульте (34 с.). Наведені ознаки і результати безпосереднього огляду лікаря-нарколога давали обгрунтовані підстави для перевірки біологічного середовища ОСОБА_1 на наркотичні речовини, враховуючи, що перевірка на алкоголь дала негативний результат. Проте, з досліджених відеозаписів слідує, що ОСОБА_1 сечу для здійснення аналізу не надав.

Твердження сторони захисту про наявність у ОСОБА_1 захворювання, яке не дозволило здати йому аналіз сечі, суд вважає необгрунтованими. Із наданої стороною захисту урофлоуграми не вбачається наявність у ОСОБА_1 захворювань, які могли б унеможливити здачу ним біологічних зразків, більш того, представлена стороною захисту урофлоуграма та результати уретроцитоскопії датовані відповідно 13.02.2020 року та 17.02.2020 року, при тому, що описана в протоколі про адміністративне правопорушення подія мала місце 02.06.2024 року. Водночас вказані медичні документи не містять застережень про те, що ОСОБА_1 хворіє хронічно, отже, медичні документи за 2020 рік є епізодичними, фіксують лише факт звернення ОСОБА_1 до лікаря-уролога і результати обстеження останнього за чотири роки до події адміністративного правопорушення. В судовому засіданні з`ясовано, що на даний час ОСОБА_1 на обліку лікарів не перебуває, за допомогою і лікуванням впродовж останнього часу не звертався, по урологічному профілю не лікується і медичної документації за період після 2020 року не має, як і будь-яких актуальних медичних документів про наявність в нього станом на час проходження огляду на стан сп`яніння протипоказів або медичних застережень щодо можливості здачі ним сечі для проведення аналізу.

Суд враховує, що відповідно до приписів п. 12 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року №1452/735, при проведенні огляду на стан сп`яніння предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.

Пунктом 13 зазначеної Інструкції визначено, що для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Таким чином, інструкцією перелічені можливі варіанти отримання біологічних зразків для проведення огляду лікарем та вид яких для проведення медичного дослідження обирає саме лікар для правильного проведення медичного дослідження та отримання його дійсних результатів, виходячи із обставин, які були наявні на момент проведення огляду. В протилежному випадку, можливість обирати особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, який вид біологічного середовища надати, призвело б до затягування проведення самого медичного огляду, оскільки така можливість створює для цього очевидні передумови, а сам результат міг би не відображати об`єктивних даних.

А тому, за відсутності будь-яких доведених перешкод у здачі ОСОБА_1 сечі для проведення аналізу на предмет виявлення в ній наркотичних речовин, а також затягування водієм процедури огляду шляхом ненадання біологічних зразків для дослідження вірно оцінені лікарем-наркологом медичного закладу і працівниками поліції як відмова водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. При цьому, суд звертає увагу сторони захисту на те, що відповідно до положень ч.ч.4, 5 ст.266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення; огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Відповідно, ухилення ОСОБА_1 від здачі зразків сечі на аналіз до самого завершення двогодинного строку, відведеного законом на проведення огляду, закономірно свідчить про бажання водія уникнути відповідальності і спрямованість його дій на перешкоджання завершенню огляду у визначений строк.

За наведених обставин суд доходить переконання, що досліджені в судовому засіданні документи, відеозаписи та пояснення є доказами в розумінні статті 251 КУпАП, які відповідають критеріям належності і допустимості, та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого часиною 1 ст. 130 КУпАП. В своїй сукупності дані докази є достатніми.

Таким чином, суд, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи, вважає доведеним факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, тому його дії вірно кваліфіковані як адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 ст. 130 КУпАП.

Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 , суд враховує: характер вчиненого ним правопорушення, яке становить підвищену загрозу заподіяння шкоди і посягає на громадську безпеку, ступінь його вини у вчиненому правопорушенні, передбаченому частиною 1ст. 130 КУпАП, яка доведена повністю,а тому стосовно ОСОБА_1 слід обрати адміністративне стягнення в межах санкції частини 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами. Застосування судом до ОСОБА_1 такого адміністративного стягнення є необхідним для досягнення мети, визначеної ст. 23 КУпАП.

З огляду на викладене та зважаючи на вимоги статті 40-1 КУпАП з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі ставки, визначеної частиною 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. ст. 23, 33, 40-1, 283, 284 КУпАП,ст. 4 Закону України «Про судовий збір», -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп., із позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до вимог статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У разі несплати штрафу у п`ятнадцятиденний термін, відповідно до вимог ст.ст.307, 308 КУпАП, з правопорушника підлягає стягненню подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова.

Суддя Величко О.В.