Справа № 711/2856/25
Номер провадження 3/711/858/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року м.Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Остапенко Ю.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адміністративні матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції (протокол серії ААД № 704402 від 26.03.2025) про притягнення,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, учня 11 класу Степанківського ліцею ЗСО, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , 26 березня 2025 року, о 12:45 годині, у м. Черкаси по вул. Лейтенанта Мукана, керував транспортним засобом «Lifan LF150-2E», номерний знак державної реєстрації НОМЕР_2 , не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив вимоги п. 2.1.а ПДР України.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 у присутності батька ОСОБА_2 вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав, однак ознак каяття чи жалю з приводу вчиненого не виявив. Зазначив, що власником транспортного засобу є батько ОСОБА_2 , з дозволу якого він керував мотоциклом і пересувався містом. Посвідчення водія не має, з літа 2024 року навчається в автошколі.

Батько ОСОБА_2 висловив упевненість, що дії сина не є значним порушенням, оскільки керування неповнолітніми транспортними засобами за відсутності у них права керування є поширеним явищем.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, переглянувши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, дослідивши письмові матеріали справи, приходжу до наступного.

Так, суд зобов`язаний виконувати завдання Кодексу України про адміністративне правопорушення, передбачені ст.1 КУпАП, у якій зазначено, що завданням Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до статей 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як указує зміст статей 252, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно із законодавством України.

Згідно з п.2.1.а ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною 2 статті 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Отже, для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, необхідно довести, що особа не має права керування таким транспортним засобом, і такий факт має бути підтверджений належними та допустимими доказами.

Окрім визнання ОСОБА_1 своєї вини, його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 704402 від 26.03.2025, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП;

- рапортом інспектора взводу № 1 роти № 1 УПП в Черкаській області ДПП старшого лейтенанта поліції Голованова М. Р. від 26.03.2025 щодо виявлення факту порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, встановлення в ході перевірки документів, що останній є неповнолітнім та не має права керування таким транспортним засобом;

- відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції № 468570, 472902, на якому зафіксовано зупинку транспортного засобу (мотоцикла) «Lifan LF150-2E», номерний знак державної реєстрації НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , під час перевірки відомостей про якого працівниками поліції встановлено, що останній є неповнолітньою особою та не має права керування таким транспортним засобом, в результаті чого на місце зупинки транспортного засобу було викликано батька ОСОБА_1 , а на самого водія в подальшому складено адміністративний протокол за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Також ОСОБА_1 долучено до матеріалів справи копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Lifan LF150-2E», номерний знак державної реєстрації НОМЕР_2 , власником якого зазначений ОСОБА_2 .

Даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов висновку, що у діянні ОСОБА_1 вбачається порушення Правил дорожнього руху, яке було зафіксоване в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме - п. 2.1а ПДР України, а також наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Перевіркою матеріалів провадження порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не встановлено.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність правопорушника обставин судом не встановлено.

Згідно з ч. 1 ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Санкція ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачає стягнення у виді накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто вказане адміністративне правопорушення вчинив у віці сімнадцяти років.

Згідно з ч. 2 ст. 13 КУпАП у разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 89, 121-127, 130, статтею 139, частиною третьою статті 154, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-2, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах.

Враховуючи особу винного, його молодий вік, майновий стан особи, ступінь його вини, суд вважає, що відповідно до мети адміністративного стягнення, яке застосовується до особи з метою її виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП) необхідним та достатнім для його виправлення буде застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу.

При накладенні такого виду стягнення суд також звертає увагу, що експлуатація транспортного засобу є джерелом підвищеної небезпеки, з огляду на що особи, які ним користуються, повинні в першу чергу дбати про безпеку оточуючих через існування підвищеної імовірності заподіяння шкоди іншим особам, у зв`язку з чим повинні беззаперечно дотримуватися встановлених законом вимог, умов і обмежень використання транспортних засобів, в тому числі і щодо набуття права керування ними.

Частиною 1 ст. 307 КУпАП передбачено, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно з частинами 1 і 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

На підставі ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп., оскільки судом не встановлено підстав для його звільнення від сплати цього збору.

На підставі викладеного, керуючись статтями 40-1, 126, 245, 247, 252, 256, 280, 283-285 КУпАП, п. п. 2.1а ПДР України, суддя

ПОСТАНОВИВ :

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

У разі несплати правопорушником штрафу у п`ятнадцятиденний термін з дня вручення йому постанови, постанова надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби.

У порядку примусового виконання постанови стягнути із ОСОБА_1 подвійний розмір штрафу в сумі 6 800 (шість тисяч вісімсот) гривень.

Строк пред`явлення постанови до виконання - протягом трьох місяців з моменту її винесення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом десяти днів з дня її винесення, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Ю. А. Остапенко