Провадження № 3/127/2293/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Сичук М.М., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Державної служби з питань праці Центрально-Західного міжрегіонального управління Служби з питань праці про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , працююча директором Комунального некомерційного підприємства «Вінницька міська клінічна лікарня № 3», адреса розташування: м. Вінниця, вул. Синьоводська, 142, за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.41 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП.

04.04.2025 року головним державним інспектором праці Підлубною Т.Ю. складено протокол про адміністративне правопорушення № ЦЗ/ВН/5575/023954/П/ПТ, передбачене ч. 1 ст. 41 КУпАП, відносно директора Комунального некомерційного підприємства «Вінницька міська клінічна лікарня № 3» ОСОБА_1 , яка здійснила наступне порушення, а саме: заробітна плата виплачена працівнику не на умовах ч. 1 ст. 10 Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», чим вчинила порушення за яке передбачена відповідальність відповідно до ч. 1 ст. 41 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину свою визнала, щиро розкаявся та просив суворо не карати, а також надала пояснення, оскільки лікар - інтерн ОСОБА_2 з дати прийняття на роботу в КНП «ВМКЛ №3» була одразу направлена у відрядження на базу КНП «Вінницька міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги», при цьому не відпрацювавши жодного робочого дня в КНП «ВМКЛ №3» і не маючи попереднього розрахункового періоду, розрахунок проводився відповідно до Постанови КМУ від 08.02.1995р. №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (Із змінами, внесеними згідно з Постановами КМ), виходячи з мінімальної заробітної плати яка становить 8 000,00 грн., і у зв`язку із цим не було здійснено нарахування заробітної плати відповідно до Постанови КМУ від 13.01.2023 №28 «Деякі питання оплати працівників державних та комунальних закладів охорони здоров`я», якою встановлено умови що мінімальний розмір оплати праці для осіб які займають посади у ЗОЗ лікарів -інтернів, що віднесені єдиними кваліфікаційними вимогами до посад фахівців складає на рівні не менше 15 000,00 грн.

Оскільки не було процедури нарахування , адміністрація зверталась з відповідними запитами до Національної служби здоров`я України та Департаменту охорони здоров`я та реабілітації Віннцикьої обласної військової адміністрації.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та з`ясувавши повно, всебічно, об`єктивно усі обставини справи, приходжу до наступного висновку.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Частина 1 ст. 41 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність зокрема за порушення встановлених термінів виплати заробітної плати.

Частиною 1 ст. 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення.

Так, відповідно до наказу Департаменту охорони здоров`я та реабілітації від 05.07.2024 року №1476 «Про зарахування в інтернатуру» Юлію Донцову на базі КНП «ВМКЛ №3» на посаду лікаря - інтерна з «анестезіології та інтенсивної терапія» з 01.08.2024 відрядити для проходження практичної частини інтернатури на базу КНП «Вінницька міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги».

Керуючись Постановою КМУ від 08.02.1995р. №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (Із змінами, внесеними згідно з Постановами КМ) розділом 3. п.4: «Якщо в розрахунковому періоді у працівника не було заробітної плати, розрахунки проводяться з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.»

- Якщо розмір посадового окладу є меншим від передбаченого законодавством розміру мінімальної заробітної плати, середня заробітна плата розраховується з установленого розміру мінімальної заробітної плати на час розрахунку. У разі укладення трудового договору на умовах неповного робочого часу, розрахунок проводиться з розміру мінімальної заробітної плати, обчисленого пропорційна до умов укладеного трудового договору.

-Якщо розрахунок середньої заробітної плати обчислюється виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, то її нарахування здійснюється шляхом множення посадового окладу чи мінімальної заробітної плати на кількість місяців розрахункового періоду.

Отже, як встановлено, оскільки лікар - інтерн ОСОБА_2 з дати прийняття на роботу в КНП «ВМКЛ №3» була одразу направлена у відрядження на базу КНП «Вінницька міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги», при цьому не відпрацювавши жодного робочого дня в КНП «ВМКЛ №3» і не маючи попереднього розрахункового періоду, розрахунок проводився відповідно до Постанови КМУ від 08.02.1995р. №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (Із змінами, внесеними згідно з Постановами КМ), виходячи з мінімальної заробітної плати яка становить 8 000,00 грн., і у зв`язку із цим не було здійснено нарахування заробітної плати відповідно до Постанови КМУ від 13.01.2023 №28 «Деякі питання оплати працівників державних та комунальних закладів охорони здоров`я», якою встановлено умови що мінімальний розмір оплати праці для осіб які займають посади у ЗОЗ лікарів -інтернів, що віднесені єдиними кваліфікаційними вимогами до посад фахівців складає на рівні не менше 15 000,00 грн.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, крім визнання вини, наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення №ЦЗ/ВН/5575/023954/П/ПТ від 04.04.2025 року, актом №ЦЗ/ВН/5575/023954 від 04.04.2025, наказом №99-К/тм від 24.07.2024, згідно якого на виконання наказу Департаменту охорони здоров`я та реабілітації від 05.07.2024 року №1476 «Про зарахування в інтернатуру» ОСОБА_3 на базі КНП «ВМКЛ №3» на посаду лікаря - інтерна з «анестезіології та інтенсивної терапія» з 01.08.2024 відряджено для проходження практичної частини інтернатури на базу КНП «Вінницька міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги», карточкою-довідкою за 2025 рік про нарахування заробітної плати у розмірі 8 000 грн., табелями обліку використання робочого часу та платіжними відомостями, якими підтверджується, що ОСОБА_3 лікар-інтерн не відпрацювавши жодного робочого дня в КНП «ВМКЛ №3», і не маючи попереднього розрахункового періоду, їй помилково було здійснено нарахування заробітної плати у меншому розмірі ніж передбаченому законодавством, та наявними письмовими поясненнями у матеріалах справи медичного директора ОСОБА_4 та головного бухгалтера ОСОБА_5 , наданими у судовому засіданні поясненнями ОСОБА_1 .

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 41 КУпАП, тобто порушення вимог законодавства про працю.

Згідно ч. 2 ст. 7 та ст. 245, ст. 280 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, правильного і справедливого її вирішення. Суддя зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова суду, згідно ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, на достатніх і незаперечних доказах.

Враховуючи наведене, вважаю, що по справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, та які підтверджують що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, а її вина у вчиненому правопорушенні доведено повністю.

Вирішуючи питання щодо накладення стягнення на ОСОБА_1 , за вчинення даного адміністративного правопорушення, суд приймає до уваги положення ст. 22 КУпАП, які вказують, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За правилами ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Статтею 22 КУпАП передбачено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

При цьому, у кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Будь-яких застережень щодо неможливості застосування до даного складу адміністративного правопорушення положень ст. 22 КУпАП закон не містить.

Вирішуючи питання про звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення на підставі ст. 22 КпАП, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, особу порушника:, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, його майновий стан, визнання вини у вчиненому.

У контексті забезпечення дотримання принципів Конституції та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, задля утвердження верховенства права та європейських підходів до розуміння прав людини, 23 лютого 2006 року Верховною Радою України було прийнято Закон України №3477-ІV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини". Основними цілями даного Закону є застосування практики Європейського суду з прав людини з метою забезпечення виконання рішення Європейського суду з прав людини у справах проти України та впровадження в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини.

Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Принцип верховенства права - одна з підвалин демократичного суспільства, яка закріплена в усіх статтях Конвенції.

Питання чи було досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогам захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу пропорційності. Суд повинен проаналізувати чи дотримали органи влади розумний баланс між заходами вжитими для забезпечення загальних інтересів суспільства та потребою захищати право особи на мирне володіння своїм майном, тобто чи не стануть вжиті заходи особистим і надмірним тягарем для правопорушника.

При розгляді даної справи про адміністративне правопорушення суддя також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004усправі № 1-33/2004.

Так, приймаючи рішення по справі, враховуються правові позиції висловлені ЄСПЛ у справі "Бакланов проти Росії" (09.06.2005 року) та у справі "Фрізен проти Росії" (24.03.2005 року), а саме те, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним. Крім того, приймаються до уваги правові позиції висловлені у справі "Ісмайлов проти Росії" (п. 38 Рішення від 16.10.2008 року), згідно яких для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити надмірний тягар для особи.

Отже, враховуючи характер вчиненого правопорушення, обставини, при яких було вчинене адміністративне правопорушення, враховуючи свідоме усвідомлення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності своєї протиправної поведінки, дані про особу винної, ступінь вини останньої у вчиненому правопорушенні, її відношення до вчиненого, те що вона визнає вину, щиро розкаюється у вчиненому, що в сукупності на переконання суду, свідчить про малозначність вчиненого нею правопорушення, тому суддя дійшов висновку, що можливо, відповідно до ст. 22 КУпАП, звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 41 КУпАП, оголосивши усне зауваження.

Відповідно до ст. 284 КУпАП, при оголошенні усного зауваження, органом (посадовою особою), який уповноважений розглядати справу, виноситься постанова про закриття справи.

Керуючись ст.ст. 22, 283, 284, 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, оголосивши їй усне зауваження.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: