провадження №33/824/1580/2025 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Березовенко Р.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_1 - адвоката Каченюка Олега Ігоровича на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 04 грудня 2024 року, якою:

закрито провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 04 грудня 2024 року провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП - закрито на підставі ст. 247 ч. 1 п. 1 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, представник потерпілого ОСОБА_1 - адвокат Каченюк Олег Ігорович 11 лютого 2024 року подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати постанову Святошинського районного суду м. Києва від 04 грудня 2024 року та визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що зіткнення відбулося не так як описує сам ОСОБА_2 , а по-іншому. ОСОБА_2 , рухаючись на транспортному засобі Renault, днз НОМЕР_1 їхав не по Кільцевій дорозі, а виїхав із вулиці Тараса Бульби (колишня - Мельниченка), що є прилеглою до Кільцевої дороги, і вирішив перетнути 4 полоси (якщо брати в розрахунок полосу для розвороту, то 5), для здійснення маневру розвороту. У схемі ДТП та матеріалах справи прилеглою вулицею зазначена вул. Янтарна під №10, а не Тараса Бульби. Янтарна - це вулиця наступна за вул. Тараса Бульби, паралельна ній і з неї майже неможливо виїхати на місце зіткнення.

Тобто інкриміновані поліцейським порушення пп. 10.1 та 10.3 ПДР України є абсолютно та чітко такими, що відповідають даній дорожній обстановці.

Зауважив, що пояснення ОСОБА_2 надані на місці ДТП та у судовому засіданні є суперечливими. Так, водій транспортного засобу Volkswagen, днз НОМЕР_2 рухався у четвертій смузі і не змінював напрямку руху. На розворот також не мав наміру йти. А ось саме водій транспортного засобу Renault, днз НОМЕР_1 різко перетинаючи полоси руху, змінював полосу та напрям руху і вдарив у праву передню частину транспортного засобу Volkswagen, днз НОМЕР_2 . Від чого останнього дійсно відкинуло на бордюр, а від бордюру, за інерцією, - далі в полосу руху.

Вказуючи на сліди контакту транспортного засобу ОСОБА_2 , на переконання апелянта, перебирає на себе функції експерта із трасологічних та автотехнічних досліджень.

Вважає, що якби ОСОБА_2 рухався, як він вказує, прямо, то вирвати колесо було б неможливо, навіть при ударі в саме колесо. Слід припустити, що колесо було у вивернутому положенні, саме тому його і вирвало.

Отже, місцевий суд, поклавши в основу оскаржуваної постанови тільки покази одного з учасників ДТП не всебічно дослідивши обставини події, дійшов помилкового висновку щодо невинуватості ОСОБА_2 .

У судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 та його представник - адвокат Каченюк Олег Ігорович вимоги апеляційної скарги підтримали та просили її задовольнити.

У судове засідання особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 не з`явився, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки у судове засідання та/ або неможливості розгляду справи без його участі не повідомив.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст. ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

При розгляді справи місцевий суд не дотримався вказаних положень закону.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №156967 від 23 жовтня 2024 року «23 жовтня 2024 року близько 11 години 05 хвилин в місті Києві по Кільцевій дорозі біля вулиці Янтарної, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем RENAULT, днз НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху та при перестроюванні не впевнився у безпечності, не надав переваги в русі автомобілю VOLKSWAGEN, днз НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтись, та здійснив з ним зіткнення, після чого автомобіль VOLKSWAGEN, днз НОМЕР_2 здійснив наїзд на бордюрний камінь. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками».

Дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ст. 124 КУпАП, як порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу (п. 10.1 та п. 10.3 ПДР України).

Закриваючи провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП - на підставі ст. 247 ч. 1 п. 1 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення, суддя першої інстанції виходив із того, що аналіз матеріалів справи та долучених ОСОБА_2 фотографій, вид і характер завданих автомобілю пошкоджень не дозволяють дійти висновку поза розумним сумнівом, що саме ОСОБА_2 завдав удару автомобілю VOLKSWAGEN, днз НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . На це вказує, зокрема, характер пошкодження переднього лівого колеса, що не співпадає з версією, викладеною працівниками органу поліції в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №156967 та схемі місця ДТП.

Проте повністю з такими висновками судді першої інстанції погодитись не можна з наступних підстав.

Суд зобов`язаний виконувати завдання Кодексу України про адміністративне правопорушення, передбачені ст. 1 КУпАП, у якій зазначено, що завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Статтею 124 КпАП України передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Отже, суд під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України повинен встановити, чи була дорожньо-транспортна подія, чи були отримані пошкодження транспортними засобами, діями якої особи завдано цієї шкоди, а також, які положення правил дорожнього руху було порушено вказаною особою.

В даному провадженні суд перевіряє: чи мала місце дорожньо-транспортна подія, чи порушила особа, яка притягується до адміністративної відповідальності правила дорожнього руху, та чи є причинно-наслідковий зв`язок між порушенням правил дорожнього руху та дорожньо-транспортною подією.

Згідно з п. 1.1 ПДР України, ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 10.1 ПДР України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до п. 10.3 ПДР України, у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, висновком експерта.

Відповідно до положень ст. 273 КУпАП експерт призначається органом (посадовою особою), у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у разі коли виникає потреба в спеціальних знаннях, у тому числі для визначення розміру майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, а також суми грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, які підлягатимуть конфіскації. Експерт зобов`язаний з`явитися на виклик органу (посадової особи) і дати об`єктивний висновок у поставлених перед ним питаннях. Експерт має право знайомитися з матеріалами справи, що стосуються предмета експертизи, заявляти клопотання про надання йому додаткових матеріалів, необхідних для дачі висновку; з дозволу органу (посадової особи), в провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, ставити особі, яка притягається до відповідальності, потерпілому, свідкам запитання, що стосуються предмета експертизи; бути присутнім при розгляді справи.

Згідно п. 24 Постанови Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року №14 звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників. При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз.

Апеляційний суд враховує, що на схемі місця ДТП, автомобіль VOLKSWAGEN, днз НОМЕР_2 отримав пошкодження переднього та заднього колеса, дисків та шин з лівої сторони, переднього правого колеса, крила, фари, переднього бампера, дверки-порога; автомобіль RENAULT, днз НОМЕР_1 отримав пошкодження передньої частини авто з лівої сторони, колеса, крила, бампера, фари, капоту.

За даними схеми, яка узгоджується із першочерговими поясненнями учасників ДТП, автомобіль, яким керував ОСОБА_1 , рухався у крайній лівій смузі, в той час як автомобіль, яким керував ОСОБА_2 здійснював перестроювання у попутному напрямку у ту ж смугу, по якій рухався ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст. 273 КУпАП експерт призначається органом (посадовою особою), у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у разі коли виникає потреба в спеціальних знаннях, у тому числі для визначення розміру майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, а також суми грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, які підлягатимуть конфіскації.

Відповідно до п.п. 1.2.2 п. 1.2 Розділу І Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, що затверджена Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року № 53/5 основними видами (підвидами) експертизи є: інженерно-технічна: інженерно-транспортна (автотехнічна, транспортно-трасологічна, залізнично-транспортна).

Відповідно до п.п 2.1. Розділу ІІ Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, що затверджена Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року № 53/5 основним завданням транспортно-трасологічної експертизи є: ідентифікація за слідами, залишеними ТЗ, певного його екземпляра або установлення його типу, моделі; визначення взаємного розташування ТЗ у момент їх контактування; визначення місця зіткнення ТЗ і місця наїзду на перешкоду (пішохода), установлення механізму утворення слідів; розташування ТЗ відносно проїзної частини на момент контактування.

В той же час, місцевий суд фактично перебрав на себе повноваження експерта, коли надаючи оцінку матеріалам справи - фотографіям, що були надані ОСОБА_2 самостійно візуально встановив вид і характер завданих автомобілям пошкоджень, адже встановлення таких обставин відноситься до сфери спеціальних знань та встановлюються експертом, проте, учасниками цієї справи клопотань про призначення експертизи не заявлялося. Більш того, долучені ОСОБА_2 фотографії пошкоджених транспортних засобів відображають лише їх пошкоджені частини, фото частин дороги та уламків автомобілів, безвідносно до обстановки ДТП.

Наведене вказує на помилковість та передчасність висновків місцевого суду про відсутність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, як таких, що зроблені на припущеннях, на яких не може грунтуватися судове рішення.

Отже, оцінивши наведені вище докази в їх сукупності, які є належними та достатніми щодо підтвердження доведення порушення ОСОБА_2 пунктів 10.1 та 10.3 ПДР, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і вказані висновки матеріалами справи не спростовані.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Правила ч. 2 ст. 38 КУпАП визначають строки накладення адміністративного стягнення. Дана норма регламентує, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій і четвертій цієї статті.

У ст. 23 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Разом з тим, сплив строку накладення адміністративного стягнення, на відміну від відсутності в діях особи складу чи події адміністративного правопорушення, або ж вчинення особою дій в стані крайньої необхідності чи необхідної оборони, є очевидно нереабілітуючою підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

У зв`язку із цим, постанова судді Святошинського районного суду м. Києва від 04 грудня 2024 року не може визнаватись законною та обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови, якою ОСОБА_2 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрити провадження у справі щодо нього на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, Київський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_1 - адвоката Каченюка Олега Ігоровича - задовольнити.

Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 04 грудня 2024 року, відповідно до якої провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито на підставі ст. 247 ч. 1 п. 1 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі щодо ОСОБА_2 закрити, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 24 квітня 2025 року.

Суддя: Р.В. Березовенко