П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.04.2025Справа №607/1581/25

28 квітня 2025 року м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцька І.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №621611 від 15 січня 2025 року, 29 листопада 2024 року близько 16 год 21 хв громадянин ОСОБА_1 , перебуваючи в приміщенні магазину «Копійочка», що по вул. Руська, 17 у м. Тернопіль, таємно шляхом вільного доступу викрав товарно-матеріальні цінності, а саме рукавиці чорного кольору ТМ «Лінеа стайл», вартістю 99,90 грн без ПДВ.

В судовому засіданні, в режимі відеоконференції, ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення не визнав. Вказав, що він є особою з інвалідністю І групи по зору довічно. Дій зазначених у протоколі він не вчиняв та письмові пояснення особисто не писав. Працівниками поліції було надано йому на підпис чистий листок незаповнений письмових пояснень, їх зміст йому не відомий. Більше того, підписуючи вказані письмові пояснення, він був переконаний, що підписує документи щодо вчинення кримінального правопорушення. Вважає, що працівники поліції скористалися його вадами зору та надали йому на підпис пусті пояснення, які заповнили самостійно. Посилаючись на відсутність належних та достатніх доказів на підтвердження обставин викладених у протоколі, просив закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 вважає, що провадження у справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

В силу вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Згідно з вимогами ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол, у якому, відповідно до ст. 256 цього кодексу, зазначаються дата і місце його складення, посада, прізвище, імя, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу порушника; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення порушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №621611 від 15 січня 2025 року, ОСОБА_1 ставиться у вину те, що він 29 листопада 2024 року близько 16 год 21 хв, перебуваючи в приміщенні магазину «Копійочка», що по вул. Руська, 17 у м. Тернопіль, таємно шляхом вільного доступу викрав товарно-матеріальні цінності, а саме рукавиці чорного кольору ТМ «Лінеа стайл», вартістю 99,90 грн без ПДВ.

На підтвердження обставин, викладених у протоколі працівниками поліції долучено:

-письмову заяву посадової особи магазину «Копійочка» ОСОБА_2 від 26 грудня 2024 року, згідно з якою остання просила притягнути до відповідальності невідому особу, яка 29 листопада 2024 року, перебуваючи в приміщенні магазину «Копійочка», що по вул. Руська, 7 у м. Тернопіль, здійснила дрібну крадіжку;

-інвентаризаційною відомістю за №3240 від 29 листопада 2024 року;

-фотографію із зображенням ОСОБА_1 ;

-письмові пояснення ОСОБА_1 від 15 січня 2025 року;

-рапорт старшого ДОП СДОП Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області старшого лейтенанта поліції Стефановської І. від 15 січня 2025 року.

Будь-які інші докази до матеріалів справи не долучено.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечив обставини викладені у протоколі. Вказав, що дій зазначених у протоколі не вчиняв та письмових пояснень особисто не писав. Працівниками поліції було надано йому на підпис чистий листок незаповнений письмових пояснень, їх зміст йому не відомий.

Таким чином, суд не приймає до уваги письмові пояснення ОСОБА_1 від 15 січня 2025 року, оскільки останній в судовому засіданні спростував їх зміст та вказав, що не заповнював їх, поставив підпис на пустих поясненнях та їх зміст йому не відомий.

Із копії посвідчення серії НОМЕР_1 від 19 листопада 2024 року встановлено, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю І групи загального захворювання по зору.

Письмові пояснення посадової особи магазину «Копійочка» ОСОБА_2 від 26 грудня 2024 року не підтверджують обставин, викладених у протоколі, оскільки зі змісту вказаних пояснень вбачається, що викрадення майна 29 листопада 2024 року здійснено невідомою особою.

Долучена до матеріалів справи фотографія із зображенням ОСОБА_1 не підтверджує обставин викладених у протоколі.

Суд не приймає до уваги долучений до матеріалів справи рапорт працівника поліції, як належний та допустимий доказ, оскільки рапорт - це письмове офіційне повідомлення про що-небудь вищій інстанції, керівництву, в якому стисло, але докладно викладена суть якої-небудь справи, тобто є внутрішнім службовим документом в спілкуванні між працівниками поліції.

Інших доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, зазначеного в протоколі, зокрема відеоматеріалів та пояснень свідків, в матеріалах справи немає.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Таким чином, судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази, які в їх сукупності та взаємозв`язку доводили б вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 51 КУпАП, а будь-які сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь ОСОБА_1 .

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому, державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, оцінюючи в сукупності наявні у справі докази, суд приходить до висновку про те, що наявні у справі докази вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 51 КУпАП, не є переконливими і достатніми, а тому приходить до висновку про недоведеність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 51 КУпАП.

Згідно з вимогами п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 51, 247, 252, 283, 284 КУпАП, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 51 КУпАП закрити, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 статті 7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Суддя І.М. Черніцька