справа №176/110/20
провадження №3-в/176/12/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 року Суддя Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області Гусейнов К.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Жовті Води подання начальника Відділу поліції № 5 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області про застосування давності виконання постанови Жовтоводського міського суду від 27 лютого 2020 року, у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення відносно ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2020 року, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на 6 діб. Вказана постанова набрала законної сили 11.03.2020 року.

В квітні 2025 року на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшло подання начальника Відділу поліції №5 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області про застосування давності виконання постанови Жовтоводського міського суду від 27 лютого 2020 року, у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення відносно ОСОБА_1 .

Подання мотивовано тим, що постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншими законами України, і звертається до виконання органом (посадовою особою), який виніс постанову (ч.1,4 ст.299 КУпАП), а згідно ч.1-2 ст.300 цього Кодексу така постанова виконується уповноваженим на те органом у порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами України. Орган НП забезпечує виконання постанови про адміністративний арешт у порядку, встановленому законами України. При цьому, навпаки, не підлягає виконанню постанова, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. У разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги, а у разі відстрочки виконання відповідно до ст.301 КУпАП перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки (ч.1 ст.303).

Враховуючі наведене, відповідно до принципу верховенства права давність виконання постанови судді про накладення стягнення у виді адміністративного арешту в адміністративному праві не може тривати довше, ніж давність виконання обвинувального вироку суду у кримінальному праві, у якому особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано: 2 роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі (яким і є арешт згідно п.8 і 9 ст.51,60 КК; п.7 ч.1 ст.24,32 КУпАП); 3 роки у разі засудження до покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі за злочин невеликої тяжкості.

Таким чином, системний аналіз положень КУпАП у поєднанні з вказаним законодавством і судовою практикою, дають підстави вважати, що строк давності виконання постанови судді про накладення стягнення у виді адміністративного арешту повинен розпочинатися з дня набрання цим судовим рішення законної сили, тобто через 10 днів з дня її винесення і в усякому разі не перевищувати 2-х років.

У зв`язку з вищевикладеним, начальник Відділу поліції №5 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області просив вирішити питання про звільнення особи від відбування адміністративного стягнення у виді арешту на строк 6 діб, накладеного постановою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2020 року відносно ОСОБА_1 , у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення.

Розглянувши матеріали подання, суддя приходить до висновку, що подання начальника Відділу поліції №5 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 цього Кодексу перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки. Законами України може бути встановлено й інші, більш тривалі строки для виконання постанов по справах про окремі види адміністративних правопорушень.

Відповідно до ст.304 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Як слідує з постанови Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 28 січня 2020 року, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді 30 годин громадських робіт.

Постановою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2020 року адміністративне стягнення за ч.1 ст.173-2 КУпАП у виді 30 годин громадських робіт замінено ОСОБА_1 на адміністративний арешт строком на 6 діб.

Листом №47/13-5/77 від 15.04.2020 року Жовтоводський ВП ГУНП в Дніпропетровській області повідомив Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області про те, що виконати постанову суду від 27.02.2020 року у відношенні громадянина ОСОБА_1 не можливо, оскільки 31.03.2020 року вищевказаного громадянина згідно вироку Жовтоводського міського суду від 11.02.2020 року було поміщено до КВП №3 м.Кривий Ріг, для подальшого відбування покарання у вигляді позбавлення волі строком два роки.

Згідно листа ВП №5 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області від 28.07.2023 року виконати постанову Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 27.02.2020 року відносно ОСОБА_1 , якому призначено арешт строком 6 діб, не виявляється можливим через те, що під час неодноразових перевірок за місцем мешкання ОСОБА_1 було встановлено, що він за даною адресою не проживає.

Статтею 302 КУпАП визначено лише три підстави для припинення виконання постанов про накладення адміністративних стягнень: видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Однак, визначений у ч.1 ст.303 КУпАП строк давності виконання постанов про накладення адміністративних стягнень є загальним і не залежить від виду стягнення, яке було призначено правопорушнику. Сутність строку давності виконання відповідних постанов полягає в тому, що він є граничним періодом у часі, протягом якого мають бути вчинені всі необхідні дії, спрямовані на виконання стягнення.

Перебіг строку давності постанови суду розпочинається від моменту звернення її до виконання.

Постанова вважається звернутою до виконання, коли орган, який її виніс, вручає або надсилає її копію відповідній особі або надсилає органу, уповноваженому безпосередньо її виконувати. Таким чином, своєчасне направлення постанови для виконання (не більш ніж через три місяці з дня її винесення) визнається єдиним юридичним фактом, що має значення для встановлення, чи підлягає вона виконанню, незалежно від того, чи розпочато безпосереднє (реальне) виконання цієї постанови.

Згідно матеріалів справи постанова суду щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності своєчасно зверталась до виконання.

У чинній редакції ст.303 КУпАП визначено не давність виконання постанови про накладення адміністративного стягнення, а давність звернення її до виконання, що, в свою чергу, створює правозастосовні проблеми на завершальній стадії провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Фактична «безстроковість» виконання таких постанов суперечить принципу правової визначеності, що є складовою принципу верховенства права і широко застосовується ЄСПЛ при оцінці порушень державами-членами Конвенції, а «необмежений строк виконання» своєчасно надісланої постанови суперечить принципу 4 Рекомендації № R (91) 1 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, згідно якого, якщо адміністративний орган влади розпочав адміністративне провадження із застосування санкції, він зобов`язаний діяти залежно від обставин справи з розумною швидкістю.

Крім того, КСУ у п.3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011 (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні Суд поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, виходячи із системного аналізу вказаного законодавства України, правової позиції ЄСПЛ, який за певних умов поширює стандарти Конвенції для кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення (рішення від 30.01.2015 року у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12; рішення від 09.06.2011 року у справі «Лучанінова проти України» (Luchaninova v. Ukraine), заява № 16347/02); рішення від 15.05.2008 року у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine), заява № 7460/03), враховуючи принцип правової визначеності, який є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права (ст. 3 Основного Закону) та який знайшов своє закріплення у судовій практиці КСУ, ВСУ, ВС і прецедентних рішеннях ЄСПЛ, суд приходить до переконання, що зазначена справа про адміністративне правопорушення щодо накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді арешту, для цілей ст.6 Конвенції, належить до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на цю категорію справ поширюється гарантії ст. 6 Конвенції, що у свою чергу надає можливість застосувати аналогію закону при розгляді даної справи, тобто застосувати у межах своєї компетенції до КУпАП іншої норми закону, зокрема КК, яка регламентує подібні відносини, заповнивши тим самим прогалину у законодавстві України про адміністративні правопорушення, в тому числі і щодо можливості перегляду оскарженого судового рішення в апеляційній інстанції, що є невід`ємним правом (правом на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції), а для суддів усіх інстанцій важливим елементом законного і справедливого правосуддя, оскільки мова не йде про норми, які встановлюють виключення або спеціальне правове регулювання.

Такою нормою у КК України є ст.80, яка розташована у розділі ХІІ «Звільнення від покарання та його відбування» і регламентує звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Згідно з частиною першою цієї статті особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: 1) 2 роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі; 2) 3 роки у разі засудження до покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі за злочин невеликої тяжкості; 3) 5 років у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за злочин середньої тяжкості, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше 5 років за тяжкий злочин; 4) 10 років у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років за тяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше 10 років за особливо тяжкий злочин; 5) 15 років у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше 10 років за особливо тяжкий злочин. Перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання, і відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п.1-3 ч.1 цієї статті, подвоюються. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч.1 та 3 цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину (ч. 3 і 4ст. 80 КК).

Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідно до принципу верховенства права давність виконання постанови судді про накладення стягнення у виді адміністративного арешту в адміністративному праві не може тривати довше, ніж давність виконання обвинувального вироку суду у кримінальному праві, у якому особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано: 2 роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі (яким і є арешт згідно п. 8 і 9 ст.51,60 КК; п. 7 ч.1 ст.24,32 КУпАП); 3 роки у разі засудження до покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі за злочин невеликої тяжкості.

Таким чином, системний аналіз положень КУпАП у поєднанні з вказаним законодавством і судовою практикою, дають підстави вважати, що строк давності виконання постанови судді про накладення стягнення у виді адміністративного арешту у цій справі повинен розпочинатися з дня набрання постановою від 27.02.2020 року законної сили і в усякому разі не перевищувати 2-х років.

Тому вважаю за необхідне задовольнити дане подання про застосування давності виконання постанови Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 27.02.2020 року про накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту та припинення виконання вказаної постанови у справі №176/110/20.

На підставі викладеного, керуючись cт. ст.283-285, 294, 303, 304 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Відділу поліції № 5 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області про застосування давності виконання постанови Жовтоводського міського суду від 27 лютого 2020 року, у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення відносно ОСОБА_1 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування адміністративного стягнення у виді 6 діб адміністративного арешту, накладеного постановою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 27.02.2020 року за ч.1 ст.173-2 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку давності виконання цього судового рішення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області Кімал ГУСЕЙНОВ