Номер провадження: 33/813/961/25
Головуючий у першій інстанції Кривохижа Ю. А.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

21.04.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Коновалової В.А.,

з участю секретаря судового засідання Уманець А.В.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності Кучеренко Геннадій Анатолійович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Одеса в залі суду

апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 11 березня 2025 року, у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст постанови суду першої інстанції

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 11 березня 2025 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить постанову Приморського районного суду м. Одеси від 11 березня 2025 року у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що при проведенні огляду на стан сп`яніння, складено два акта, в яких не міститься дати їх складання, тому з`ясувати коли вони були складені об`єктивно не можливо.

Звертає увагу, що зазначені акти різняться між собою, а саме в одному акті в графі Свідки огляду зазначено замість даних свідків ПІБ місце проживання пвр 471024 та пвр 47067, а в другому ті ж дані, але навпаки. Із змісту протоколу серії ЕПР1 № 105532 від 29.07.2024 року зазначено прилад Драгер 0391, в актах огляду Alcotest Drager 7510, а в постанові суду Alcotest Drager 7510 ARLM 0391.

Повідомляє, що з результатами огляду із застосуванням Драгер був незгоден, проте працівники поліції не затримали його, як особу, яка загрожує безпеці руху, в порядку ст. 260 КУпАП та не доставили його (навіть примусово) у медичний заклад для проведення огляду на стан сп`яніння в такому закладі.

Скаржник посилається на позицію викладену у постанові Київського апеляційного суду від 13.06.2024 року у справі № 363/910/24, в якій зазначено, що згідно до технічних характеристик приладу «Drager Alkotest», границі допустимої похибки під час експлуатування приладу можуть складати +/ - 0,06 проміле - у діапазоні від 0 до 0,8 проміле. Разом з тим, в зазначеній постанові міститься посилання на п. 5 ст. 8 Венської Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968, яка ратифікована Українською СРСР 25.04.1974, якою визначено, що у всіх випадках максимальний рівень алкоголю в крові у відповідності до національного законодавства не повинен перевищувати 0,50 грама чистого алкоголю на літр крові або 0,25 мг. на літр повітря, що видихається. Таким чином, мінімальна межа вмісту алкоголю для визначення стану алкогольного сп`яніння, згідно норм міжнародного права повинна становити 0,25 мг. на літр повітря, що видихається, і, у перерахунку одиниць виміру алкоголю в крові і повітрі, що видихається, становить 0,5 проміле.

Також в апеляційній скарзі не погоджується з накладеним судом адміністративним стягненням у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, посилаючись на те, що суди не вправі його застосовувати тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Скаржник зазначає, що судом, при розгляді даної справи не взято до уваги і не були розглянуті підстави зупинення його працівниками поліції при керуванні електросамокатом.

ОСОБА_1 та його представник Кучеренко Г.А. в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримали.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає необхідним зазначити таке.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 2.9. (а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд зазначає, що об`єктивна сторона правопорушення, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані сп`яніння, передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп`яніння, і так само ухиленні осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП може бути будь-яка особа, що досягла шістнадцятирічного віку (ст. 12 КУпАП) та керує транспортним засобом.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, до суду надано протокол серії ЕПР1 № 105532 від 29.07.2024 року.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 105532 від 29.07.2024 року, 29.07.2024 року о 22:00:00 годині в м. Одеса, вул. Транспортна, 3, водій ОСОБА_1 керував електросамокатом в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія із застосуванням приладу Драгер 0391, результат 0,47 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9.а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, що передбачені статтею 251 КУпАП. Вказані докази узгоджуються із даними, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення, який в силу статті 251 КУпАП вважається належним доказом цього.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, надав належну правову оцінку доказам, обґрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року N? 1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року N? 1103.

Відповідно до ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцій, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 2, 3 Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п. 6, 7 Порядку водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров?я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров?я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Оформлення протоколів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху врегульовано Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395 (далі Інструкція № 1395).

Пунктом першим розділу ІІ Інструкції № 1395 передбачено, що до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються: 1) письмові пояснення свідків правопорушення в разі їх наявності; 2) акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу в разі здійснення його затримання; 3) акт огляду на стан сп`яніння в разі проведення огляду на стан сп`яніння; 4) інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

Згідно доданих до протоколу про адміністративне правопорушення: акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та роздруківки результату проходження тестування ОСОБА_1 за допомогою приладу Drager Alkotest 7510 ARLM 0391, тест № 1516 вбачається, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат тесту показав 0,47‰.

Згідно п. 7 Розділу ІІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 (далі - Інструкція) установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Водночас, п.п. 1,3 розділу ІІ Інструкції передбачено, що поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, та які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Працівниками поліції виявлено у водія ОСОБА_1 ознаки сп`яніння, а саме почервоніння очей, у зв`язки з чим було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Drager Alcotest, ОСОБА_1 погодився.

На запитання працівника поліції «Коли пив в останній раз?, ОСОБА_1 відповів, що вчора та зазначив Ні, ну сьогодні може й випив бокал пива, но прям так щоб пить ...(відеозапис № 470678 на 22:09:30 год.)

За результатами огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, прилад Drager Alcotest 7510 ARLM 0391 зафіксував 0,47 проміле алкоголю в крові, про що працівником поліції повідомлено ОСОБА_1 , та який не висловлював заперечень щодо отриманих результатів, не вказував, що такі результати є хибними чи б то сумнівними.

Показники приладу Drager Alkotest 7510 ARLM 0391, відповідно до протоколу проведення огляду, є достовірними, оскільки прилад пройшов відповідну сертифікацію відповідно до вимог законодавства. Результати тестування, які вказують на рівень алкоголю 0,47 проміле, підтверджують наявність ознак алкогольного сп`яніння, що є порушенням законодавства, оскільки цей рівень перевищує допустимі норми.

За результатами проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, ОСОБА_1 добровільно, без застосування будь-якого тиску чи б то неправомірного впливу на нього зі сторони поліцейських, підписав протокол про адміністративне правопорушення, чек драгера та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів у графі з результатами згоден.

Тому довід апеляційної скарги про не незгоду з результатами огляду та необхідності доставлення до медичного закладу у відповідності до статті 266 КУпАП не ґрунтується на встановлених обставинах.

Апеляційний суд бере до уваги, що всі наявні в матеріалах справи докази, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, чек драгера, акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відеозаписи містять однакові відомості та узгоджуються між собою, також враховує пояснення ОСОБА_2 надані працівникам поліції на місце, незаперечення проти встановлення у нього стану алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального приладу Drager Alkotest, які свідчать про порушення ОСОБА_1 як водієм електросамокату п. 2.9а ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що мінімальна межа вмісту алкоголю для визначення стану алкогольного сп`яніння згідно норм міжнародного права повинна становити 0,25 мг. на літр повітря, що видихається і у перерахунку одиниць виміру алкоголю в крові і повітрі, що видихається , становить 0,5 проміле, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

У статті 8 Віденської Конвенції про дорожній рух від 08 листопада 1968 року, з доповненнями, внесеними Європейською угодою від 01 травня 1971 року, міститься норма про те, що в національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, що стосуються керування транспортними засобами під дією алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю у крові, а у відповідних випадках у повітрі, що видихається, перевищення якого є не сумісним із керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю у крові у відповідності з національним законодавством не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові чи 0,25 мг на літр повітря, що видихається.

Згідно з п. 7 розділу 2 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, встановлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0.2 проміле алкоголю в крові.

Наведена вище норма Конвенції не встановлює мінімального рівня алкоголю в крові або у повітрі, що видихається водієм, а навпаки, встановлює його максимальний рівень, за яким настає алкогольне сп`яніння. Однак, Конвенція про дорожній рух не забороняє національним органам влади встановлювати інші показники рівня алкоголю, менші за 0.25 мг у видихуваному повітрі, що й має місце в Україні, де законодавчо встановлено мінімальний показник рівня алкоголю 0.2‰

Апеляційний суд враховує, що відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки Газоаналізатор для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі Alcotest 7510 ARLM 0391, видане ДП «Київський обласний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» 12 жовтня 2023року, чинне до 12 жовтня 2024 року, у розділі експлуатаційної документації зазначено: діапазон вимірювань від 0,00‰ до 0,80‰ похибка +- 0,06‰, діапазон вимірювань від 0,80 ‰ до 4,00 ‰ похибка +- 7,5 %.

Навіть, з урахуванням допустимої похибки, результати проведеного огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, свідчать про те, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Посилання на те, що працівники поліції не затримали його, як особу, яка загрожує безпеці руху, в порядку ст. 260 КУпАП та не доставили його (навіть примусово) у медичний заклад для проведення огляду на стан сп`яніння в такому закладі, то апеляційний суд зазначає наступне.

Статтею 260 КУпАП передбачено, що увипадках, прямо передбачених законами України, з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складання його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускаються адміністративне затримання особи, особистий огляд, огляд речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення осіб від керування транспортними засобами,морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоцикламита огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Отже, з даної статті вбачається, що працівниками поліції може бути застосовано адміністративне затримання особи з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складання його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення.

Дії ОСОБА_1 не передбачали необхідності в його затриманні, оскільки ним добровільно надавалася необхідна інформація для складання протоколу, зокрема, встановлення особи, тому зазначені доводи судом не приймаються.

Також, апеляційний суд зазначає, що КУпАП не передбачено обов`язкового затримання особи з метою проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, тим паче примусового, оскільки огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів та у разі незгоди водія проходити такий огляд або в разі незгоди з його результатами, працівник поліції пропонує особі пройти огляд на стан відповідного сп`яніння у медичному закладі, як це передбачено ч. 3 ст. 266 КУпАП.

Як зазначалось вище, ОСОБА_1 не наголошував та тому, що він не погоджується з результатами приладу Drager Alkotest, який показав 0,47 проміле, тому зазначені доводи не заслуговують на увагу.

Щодо зазначення в акті у графі Свідки огляду замість даних свідків - номерів відеозаписів з бодікамер працівників поліції, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. ст. 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису; а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань, а також забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Положеннями Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, передбачено певний порядок застосування поліцейськими відеореєстраторів та портативних відеореєстраторів як пристроїв, призначених для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції яких дають змогу закріпити їх на службовому автомобілі або на форменому одязі поліцейського.

Зокрема, розділом Х вказаної Інструкції визначено особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП, згідно якого огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 105532, від 29.07.2024 року вбачається, що проведення огляду на стан сп`яніння та складання протоколу про адміністративне правопорушення, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП, фіксувалось технічними засобами відеозапису портативними реєстраторами 471024, 470678,470902.

Як вбачається з акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у ньому відсутня графа, яка передбачала б зазначення працівником поліції номера технічного засобу відеозапису, проте наявна графа Свідки огляду. Оскільки огляд на стан алкогольного сп`яніння проходив за відсутності свідків, проте фіксувався за допомогою технічних засобів, як це передбачено ст. 266 КУпАП, то зазначення у даній графі номерів портативних реєстраторів є правомірним та відповідає фактичним обставинам.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що акт огляду не містить дати його складання також не заслуговує на увагу, оскільки з із відеозаписів, на які міститься посилання в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 105532 від 29.07.2024 року вбачається, що працівником поліції акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів складався 29.07.2024 року, в якому зазначено результат огляду на стан сп`яніння 0,47 проміле, якій відповідає результату зазначеному у роздруківки результату проходження тестування ОСОБА_1 за допомогою приладу «Drager Alkotest7510» ARLM 0391, міститься підпис ОСОБА_1 та копія вказаного акта вручалась ОСОБА_1 .

Відсутність у копії акту огляду на стан алкогольного сп`яніння відомостей щодо назви приладу за допомогою якого здійснювався огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння не впливає на склад адміністративного правопорушення та крім того, такий зазначено в самому акті огляду на стан алкогольного сп`яніння і в роздруківки результату проходження тестування.

Щодо посилань в апеляційній скарзі на те, що зі змісту протоколу серії ЕПР1 № 105532 від 29.07.2024 року зазначено прилад Драгер 0391, в актах огляду Alcotest Drager 7510, а в постанові суду Alcotest Drager 7510 ARLM 0391, що викликає об`єктивні сумніви, чи одним Драгером був проведений огляд чи це різні прилади, апеляційний суд зазначає, що відповідно до роздруківки з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, в ній містить інформація, що огляд проводився за допомогою Alcotest Drager 7510 ARLM-0391, де Alcotest Drager 7510 є назвою приладу, а ARLM-0391 є його серійним номером, що підтверджується й свідоцтвом про повірку зазначеного приладу.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що не було підстав для зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , спростовується наявними в матеріалах справи доказами.

Підставою зупинки слугувало те, що ОСОБА_1 їхав по проїжджій частині без світловідбиваючих елементів, про що його повідомлено працівником поліції, який зазначив Ви не вкурсі, що Ви по дорозі не маєте права без світловідбиваючих елементів їздити?

Під час зупинки ОСОБА_1 будь-яких заперечень щодо безпідставної зупинки не висловив.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в частині позбавлення керування транспортними засобами, оскільки стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП.

Санкція частини 1 ст. 130 КУпАП передбачає накладення наступних адміністративних стягнень: штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто при обранні адміністративного стягнення застосування позбавлення спеціального права керування транспортним засобом поряд зі штрафом при притягненні водія до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обов`язковим та безальтернативним.

Суд першої інстанції, застосувавши до ОСОБА_1 такий вид стягнення як штраф в розмірі у розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, діяв в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Слід взяти до уваги, що відповідно до статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Так, внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення подія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому накладення стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.

Крім того, санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП за своїм змістом не є альтернативною чи відносно визначеною, а навпаки є безальтернативною та однозначно визначеною, оскільки передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Тобто, не можливо накласти штраф не застосувавши позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки підхід щодо неможливості призначення стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету стягнення.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з урахуванням наявних в матеріалах справи про адміністративне правопорушення доказів, апеляційний суд розцінює як такі що спрямовані на уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Обставини правопорушення й вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджуються зібраними по справі доказами. Підстави вважати вказані докази неналежними у суду апеляційної інстанції відсутні.

При перевірці висновків в постанові суду першої інстанції, у відповідності до приписів ст. 294 КУпАП, апеляційним судом не встановлено обставин, які б підтверджували доводи апеляційної скарги та спростовували зазначені висновки.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги, а тому висновок Приморського районного суду м. Одеси, викладений у постанові є законним та обґрунтованим, отже відсутні підстави для скасування або зміни постанови суду.

Обраний судом першої інстанції вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає обставинам справи та вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП.

Відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова Приморського районного суду м. Одеси від 11 березня 2025року без змін.

Керуючись ст. ст. 251, 280, 283, 294 КУпАП суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 11 березня 2025 року, у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя В.А. Коновалова