ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1274/25 Справа № 205/3429/25 Суддя у 1-й інстанції - Шиян В. В. Суддя у 2-й інстанції - Джерелейко О. Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Джерелейко О.Є.,

за участю: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

захисника Амельченка А.С.,

потерпілої ОСОБА_2 ,

представника потерпілої Федорець Є.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2025 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, 16 лютого 2025 року о 09.30 годин ОСОБА_1 , знаходячись за місцем проживання в будинку АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру, а саме: словесно ображав, нецензурно висловлювався на її адресу, внаслідок чого було заподіяно шкоду психологічному здоров`ю ОСОБА_2 , тим самим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.173-2 КУпАП.

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень та стягнуто з останнього на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що в складеному відносно нього протоколі про адміністративне правопорушення об`єктивна сторона правопорушення фактично не розкрита.

Зазначає, що працівники поліції не зібрали та не долучили до вказаного протоколу жодного доказу, який би доводив вчинення ним домашнього насильства психологічного характеру щодо його дружини.

Також в протоколі, поясненнях потерпілої та інших матеріалах справи відсутні відомості про шкоду, яка була заподіяна ОСОБА_2 .

Звертає увагу на те, що суд вийшов за межі протоколу, оскільки вдався до оцінювання доведеності наслідків, які не ставилися йому у провину, зокрема, зазначив про наявність економічного насилля.

Посилається на те, що долучені стороною захисту до матеріалів справи відеозаписи спростовують пояснення ОСОБА_2 щодо вчинення відносно неї домашнього насильства психологічного характеру з його боку, а, навпаки, доводять вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства щодо ОСОБА_1 та спільної дитини ОСОБА_3 .

В суді апеляційної інстанції особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 та його захисник підтримали доводи апеляційної скарги, потерпіла ОСОБА_2 та її представник заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, просили постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, суд дійшов такого висновку.

Стаття 245 КУпАП передбачає, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП має бути з`ясовано, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, та згідно із ст.252 КУпАП слід дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Однак судом першої інстанції вказані вимоги закону не дотримані в повному обсязі, належним чином не надано оцінки дослідженим доказам.

Так, суд першої інстанції вислухавши пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , дослідивши відеозаписи, надані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , дійшов висновку, що між подружжям ОСОБА_4 виник конфлікт, який носить тривалий характер. Після окремих подій, ставлення чоловіка до ОСОБА_2 змінилося, і ОСОБА_1 почав здійснювати тиск психологічний (забираючи дитину від матері, налаштовуючи її проти неї) та економічний, тобто має місце застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи, позбавлення майна або коштів, на які потерпіла, як дружина ОСОБА_1 має передбачене законом право. Однак, з постанови суду не вбачається, якими доказами підтверджується вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства.

Так, з письмових пояснень потерпілої вбачається, що вона викликала працівників поліції з тих підстав, що її чоловік посадив їх спільну дитину в автомобіль, закрив двері та не давав їй з дитиною поспілкуватися, а також, що її чоловік маніпулює сином, та тільки після цього пояснення були доповнені тим, що її чоловік вчинив відносно неї домашнє насильство, а саме: лаявся, нецензурно висловлювався, доводив її до істерики, однак докази цьому матеріали справи не містять.

Відеозаписи, надані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , не підтверджують те, що ОСОБА_1 вчиняв щодо ОСОБА_2 психологічне насильство, також з цих відеозаписів не вбачається, що потерпіла під час конфлікту з чоловіком була в пригніченому стані.

Посилання суду на те, що ОСОБА_1 , забираючи дитину від матері, здійснив на неї психологічний тиск, - є безпідставним, оскільки судом не взято до уваги те, що відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, тому ОСОБА_1 як батько має таке ж право спілкуватися з дитиною, як і мати, окрім того, на одному з наданих відеозаписів чітко прослуховується, що ОСОБА_1 хоче забрати дитину на 20 хвилин та потім її привезти додому.

Також суд апеляційної інстанції погоджується з доводами ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції, стверджуючи, що ОСОБА_1 вчинив щодо ОСОБА_2 економічний тиск, вийшов за межі протоколу, оскільки така ознака складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, в протоколі не зазначена.

Таким чином, судом не надано будь-якої оцінки доказам, на підставі яких він дійшов висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, поклавши у основу судового рішення суперечливі докази, не навівши беззаперечних доказів, які б підтверджували такі висновки суду, не проаналізував їх та не надав їм належної оцінки.

Жодних інших об`єктивних даних, які б надали можливість усунути наявні суперечності , - в матеріалах справи не має.

Отже, під час перегляду справи апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції розглянув справу з порушенням вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, без з`ясування усіх фактичних обставин, які мають бути обов`язково з`ясовані під час розгляду справи, а тому постанова місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження в справі - закриттю на підставі п. 1ст. 247 КУпАП.

Приймаючи таке рішення апеляційний суд керується також вимогами ст. 62 Конституції України, яка закріплює презумпцію невинуватості та передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись саме на користь цієї особи.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2025 року - задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - скасувати.

Прийняти нову постанову.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. .

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Є. Джерелейко