Єдиний унікальний номер судової справи 201/2901/25
Номер провадження 3/201/1178/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року суддя Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська Ополинська І.Г., за участі особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції в Дніпропетровські області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , зі слів маючого повну загально середню освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №253452 від 22 лютого 2025 року, 21.02.2025 23:50:00 м. Дніпро, Набережна Січеславська 37 водій керуючи тз не виконав законну вимогу про зупинку транспортного засобу, подану за допомогою проблискових маячків червоного та синього кольорів та гучномовця, чим порушив вимоги п. 2.4, 8.9,б пдр України, чим порушив п. 2.4 ПДР Невиконання водіями вимог про зупинку, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-2 КУпАП.

В судовому засідання ОСОБА_1 винну у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та заперечував викладені у протоколі обставини. Стверджував, що зупинився на вимогу поліції відразу після того, як зрозумів, що поліція намагається зупинити саме його автомобіль, тим більше вимогу у гучномовець не чув.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 якому інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, вважаю, що провадження по даній справі підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях останнього, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, встановленого порядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі та гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідальність за ст. 122-2 КУпАП наступає за невиконання водіями вимог про зупинку.

Вказана стаття містить дві частини, кожна з яких передбачає окремий склад адміністративного правопорушення.

Так в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №253452 від 22 лютого 2025 року відносно ОСОБА_1 (бланк в друкованому вигляді) зазначена правова кваліфікація інкримінованого адміністративного правопорушення за ст. 122-2 КУпАП, без посилання на відповідну частину вказаної статті.

Водночас у протоколі міститься напис кульковою ручкою «ч. 1», що свідчить про недотримання посадовою особою вимог закону, щодо складання протоколу та внесення до нього певних виправлень.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії» (Каrelin v/ Russia», заява № 926/08), коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, суд не має змоги уточнювати, відредагувати протокол.

Тож, суддя позбавлений процесуальної можливості вносити зміни чи редагувати фабулу правопорушення, у тому числі, самостійно встановлювати та зазначати який саме пункт нормативно-правового акту був порушений, усуваючи таким чином допущені посадовою особою, недоліки, і визначати напис «ч.1» синіми чорнилами ручки, як продовження правової кваліфікації інкримінованого адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , і як наслідок, дійти висновку про наявність у діях останнього складу та події інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Крім того, на підтвердження обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, посадовою особою надано лише рапорт поліцейського взводу №1 роти №3 батальйону №1 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції від 22.02.2025 року, письмовими поясненнями ОСОБА_1 .

Рапорт поліцейського взводу №1 роти №3 батальйону №1 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції від 22.02.2025 року, неможливо уважати об`єктивним доказом у справі, оскільки вказаний документ складений особою, яка є представником суб`єкта владних повноважень, і, у даному випадку, виконують відповідні функції нагляду за дотриманням правил щодо громадського порядку.

Така позиція повністю узгоджується із правовою позицію висловленою у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28 травня 2020 року в справі №524/4668/17 з якої вбачається, що свідчення службової особи інспектора патрульної поліції не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху.

Інших доказів на підтвердження обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, суду не надано.

Отже, дослідивши наявні матеріали справи, суддею не встановлений факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, оскільки жодних доказів, які б вказували на те, що останній вчинив невиконання водіями вимог про зупинку, як то, покази свідків, очевидців чи відеофіксації порушення на боді-камеру тощо, не надано.

Враховуючи те, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №253452 від 22 лютого 2025 року відносно ОСОБА_1 відсутня відмітка за якою частиною статті 122-2 КУпАП останній притягається до адміністративної відповідальності та немає жодних доказів, які б вказували на те, що останній вчинив адміністративне правопорушення, тому підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-2 КУпАП немає.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Так, у відповідності до сталої практики ЄСПЛ, а саме справи «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, не доведена поза розумним сумнівом, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247 п. 1, 283, 284 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити, за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя І.Г. Ополинська