Справа № 738/858/25
№ провадження 3/738/351/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2025 року місто Мена Чернігівської області

Менський районний суд Чернігівської області в складі головуючого судді Волошиної Н.В., за участю секретаря судового засідання Іванько А.С., pозглянувши у вiдкpитому судовому засiданнi справу про адміністративне правопорушення за частиною другою статті 172-15 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , військовослужбовця,

встановив:

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення ЧЦП №326921 від 12 квітня 2025 року, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення: а саме 09 квітня 2025 року о 17 годині 00 хвилин в м. Мена Корюківського району Чернігівської області, вчинив недбале ставлення до військової служби вчинене під час дії військового стану, а саме самовільно залишив місце розташування зведеного підрозділу та не прибув вчасно (у визначений час) до місця проходження служби, тобто своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 172-15 КУпАП.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, у матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без його участі.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку розглянути справу про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, що узгоджується із положеннями частини першої статті 268 КУпАП.

Суд дослідив докази:

- відомості, внесені до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЧЦП № 326921 від 12 квітня 2025 року;

- Копію службового посвідчення серії НОМЕР_1 від 19 лютого 2024 року, виданого ОСОБА_1 ;

- пояснення ОСОБА_2 , інспектора прикордонної служби 2 категорії старшого оператора (безпілотних авіаційних комплексів) відділення повітряної розвідки та ударних безпілотних повітряних суден третього відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування (з місцем дислокації АДРЕСА_2 ).

Згідно з вимогами статтей 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Згідно із статтею 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із статтею 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень статті 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Адміністративна відповідальність за частиною другою статті 172-15 КУпАП передбачена за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Безпосереднім об`єктом цього правопорушення є встановлений порядок службової діяльності у сфері реалізації військовими службовими особами своїх прав і виконання обов`язків.

З об`єктивної сторони це правопорушення характеризується суспільно небезпечною бездіяльністю у вигляді недбалого ставлення до служби, суспільно небезпечними наслідками у вигляді істотної шкоди і причинним зв`язком між вказаними бездіяльністю і наслідками.

Недбале ставлення до служби передбачає невиконання або неналежне виконання військовою службовою особою своїх службових обов`язків, передбачених законами, військовими статутами, положеннями, наказами командування, через недбале чи несумлінне ставлення до них. При цьому, якщо особа не мала реальної можливості взагалі проявити ставлення до своїх службових обов`язків, то не можна говорити про те, що воно було недбалим чи несумлінним (хвороба, відсутність досвіду, нетривалість служби). Недбале ставлення військової службової особи до своїх службових обов`язків характеризує, перш за все, об`єктивну сторону вчиненого і виявляється в тому, що за наявності в особи реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, винний або взагалі не діє, не виконує службові обов`язки, або хоча і діє, але виконує ці обов`язки неналежним чином, не відповідно до закону або відповідно до нього, проте неякісно, неточно, неповно, несвоєчасно, поверхово, у протиріччя з установленим порядком і тією обстановкою, що склалася, тощо.

Верховний Суд України у своїй постанові від 21 травня 2021 року справі № 185/12161/15-к вказав, що, при встановленні недбалого ставлення до військової служби у формі невиконання службових (посадових) обов`язків необхідно встановити, що винний зобов`язаний був вчинити ті дії, невиконання яких ставиться йому за вину. Військова службова особа може відповідати за недбале ставлення до військової служби лише у тому випадку, коли вона не тільки повинна була через свій службовий обов`язок виконати ті чи інші дії, але й могла, тобто мала реальну можливість виконати їх належним чином. Якщо військова службова особа перебувала у таких умовах, за яких не мала фактичної можливості належно виконати свої службові (посадові) обов`язки, то відповідальність за недбале ставлення до військової служби виключається.

При визначенні сфери службової недбалості слід установити межі службової компетенції службової особи та конкретне коло її повноважень. Невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків може бути як одноразовим, так і систематичним, і набувати вигляду певної лінії поведінки по службі. З цього випливає необхідність установлення конкретних обов`язків, які покладалися на конкретну військову службову особу та які з цих обов`язків не виконані чи виконані неналежним чином, а також які нормативні положення порушені суб`єктом правопорушення.

Суб`єктивна сторона цього адміністративного правопорушення характеризується необережністю, яка може виступати у двох формах: злочинна самовпевненість або злочинна недбалість. Злочинна самовпевненість полягає в тому, що винний передбачає можливість настання суспільно небезпечних наслідків, які є результатом недотримання спеціальних правил, що регламентують службову діяльність військових службових осіб, але легковажно розраховує на їх відвернення. Злочинна недбалість характеризується тим, що військова службова особа не передбачає, що в результаті недотримання спеціальних правил, які регламентують військову службову діяльність, може бути завдано шкідливих наслідків, хоча повинна була і могла це передбачити.

Суб`єктом цього правопорушення є лише військові службові особи, під якими згідно з приміткою до ст. 172-13 КУпАП розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.

Кваліфікованим складом недбалого ставлення військової службової особи до військової служби буде вважатися вчинення таких дій в умовах особливого періоду.

Із протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 , як недбале ставлення військової службової особи до військової служби кваліфікується те, що він 09 квітня 2025 року о 17 годині 00 хвилин самовільно залишив місце розташування зведеного підрозділу та не прибув вчасно (у визначений час) до місця проходження служби.

Також суд встановив, що суть правопорушення, що викладена у протоколі про адміністративне правопорушення не містить опису дій, які складають об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 172-15 КУпАП. Зокрема, не зазначено, які саме службові (посадові) обов`язки були покладені та невиконані ОСОБА_1 , у чому саме виявилося недбале ставлення до військової служби: у діях, бездіяльності чи неналежному виконанні службових обов`язків, або у виконанні обов`язків не відповідно до Закону, тощо.

Отже, уповноваженою особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, не розкрито суть правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, не вказано які саме обов`язки не виконав ОСОБА_1 , і яким нормативним актом, службовим документом вони встановлені.

Окрім цього, до протоколу про адміністративне правопорушення, окрім письмових пояснень особи, якою було складено протокол про адміністративне правопорушення, не додано доказів вчинення адміністративного правопорушення.

Також нічим не підтверджені повноваження командира зведеного підрозділу ОСОБА_3 на складання протоколу про військове адміністративне правопорушення.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статтею 172-15 КУпАП, не доведена належними, допустимими та достатніми доказами.

Водночас з тим, відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем настає відповідно до статті 172-11 КУпАП.

Виключення законодавцем із факультативних ознак об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, воєнного стану означає, що самовільне залишення військовослужбовцем військової частини або місця служби понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, утворюватиме склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. У разі наявності в діях (бездіяльності) порушника ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-11 КУпАП, вчиненого в умовах воєнного стану, кваліфікувати такі діяння суб`єкта правопорушення необхідно за однією з частин (першою, другою чи третьою) згаданої статті (залежно від суб`єктивних та об`єктивних ознак).

Відповідно до частин першої - третьої статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до пункту першого статті 247 КУпАП відсутність події і складу адміністративного правопорушення є підставою для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 172-15 КУпАП необхідно закрити, згідно з положеннями пункту першого статті 247 КУпАП - у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 14, 23, 251, 247, 294 КУпАП, суд

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 172-15 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Н.В. Волошина