"28" квітня 2025 р. Справа № 363/2028/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025року суддя Вишгородського районного суду Київської області Рудюк О.Д., розглянувши матеріали, які надійшли від Вишгородського РУП ГУ НП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючого та зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , -

встановив:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАП № 709739 складеного 02.04.2025 року, що 28.03.2025 року близько 14 години перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1 ухилилася від виконання батьківських обов`язків, передбачених ст. 150 Сімейного Кодексу України відносно своєї доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме, не забезпечила контроль над дозвіллям дитини, у результаті чого остання розпивала алкогольні напої та була доставлена у відділення реанімації Вишгородської ЦРЛ.

В суді ОСОБА_1 пояснила, що з донькою постійно спілкується, приділяє у ї виховані увагу.

Пунктом 2 частини 1 статті 278 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Частиною 2 статті 251 КУпАП встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Однак, працівниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення, не додано висновок лікаря-нарколога, який би підтверджував, що неповнолітня ОСОБА_2 перебувала в стані алкогольного сп`яніння 28.03.2025 року.

Також, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що правопорушення вчинено 28.03.2025 року, а протокол складено лише 02.04.2025 року.

Частиною 2 статті 254 КУпАП встановлено, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Однак, правопорушення яке зафіксоване в протоколі про адміністративне правопорушення вчинено 28.03.2025 року, а протокол складено лише 02.04.20251 року, що є недотриманням вимог частини 2 статті 254 КУпАП.

Крім того, до протоколу про адміністративне правопорушення додано письмові пояснення ОСОБА_2 отримані інспектором ВП Вишгородського РУП ГУ НП в Київської області Артеменко О.С. 07.04.2025 року, які отримані вже після складання протоколу про адміністративного, який був складений 02.04.2025 року.

Вказані обставини не дають підстав для висновку щодо наявності складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, в діяннях ОСОБА_1 ..

Сам протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП, складений відносно ОСОБА_1 не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені у ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Таких доказів матеріали даної справи не містять.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

При цьому, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v.the UnitedKingdom ), п. 161, Series A заява №25).

Таким чином, під час розгляду справи судом не здобуто доказів, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 184 КУпАП, а тому суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про те, що провадження в справі у відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 252, 256 КУпАП, -

постановив:

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 184 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя О.Д.Рудюк