КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2025 року м. Київ

Унікальний номер справи № 753/3902/25

Суддя в суді першої інстанції: Скуба А.В.

Провадження № 33/824/2349/2025

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Левенця Б.Б., за участю секретаря судового засідання Марченко М.С., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 07 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, ст. 124 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 07 березня 2025 року об`єднано матеріали справи № 753/3902/25 з матеріалами справи № 753/3904/25 в одне провадження і присвоєно цим справам єдиний унікальний номер № 753/3902/25.ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КпАП України та із застосуванням ст. 36 КУпАП накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 н.м.д.г., що складає 17 000 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок на користь держави (а.с. 18-20).

Не погодившись з вказаною постановою, 17 березня 2025 року ОСОБА_1 направив до суду апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 23-25).

В обґрунтування вимог скарги зазначав, що судом першої інстанції не в повному обсязі було здійснено усіх необхідних заходів для встановлення істини по справі та правильного її вирішення, в діях судді вбачається упереджене ставлення до справи, суддею було поверхнево досліджено матеріали справи та знехтувано правами особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Ознаки алкогольного сп`яніння, які були названі працівниками поліції, не були встановлені перевіркою. З відеозапису чітко видно, що у ОСОБА_1 відсутнє тремтіння пальців рук, його поведінка була адекватною, мова зрозумілою, чіткою, нормально формулював свої думки. При цьому, реакцію на світло зіниць очей працівники поліції не перевіряли.

З відеозапису не вбачається факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Посилався на те, що він не керував транспортним засобом, а в ньому знаходився, припаркованому на узбіччі.

Також, з матеріалів справи не вбачається, чи був ОСОБА_1 відсторонений від керування автомобілем і яким чином. Звертав увагу на той факт, що працівниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення в порушення вимог Закону України «Про національну поліції» та норм КУпАП не було роз`яснено особі, яка притягується до адміністративної відповідальності її права, в чому саме полягає адміністративне правопорушення та за що саме настає адміністративна відповідальність.

Крім того, поліцейськими було порушено п. 10 розділу 2 Інструкції, оскільки ними не було складено акт огляду на стан сп`яніння, який мав бути складений у двох примірниках, один з яких мав бути вручений водію (а.с. 23-25).

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Враховуючи вказане, доводи апеляційної скарги, постанова судді Дарницького районного суду м. Києва від 07 березня 2025 року переглядається лише в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засіданні ОСОБА_1 не прибув, причини неявки до суду апеляційної інстанції не повідомив, про час та місце розгляду справи апеляційним судом 23 квітня 2025 року був сповіщений 11 квітня 2025 року під особистий підпис, тобто завчасно, про що є відмітка працівників пошти про вручення адресату поштового відправлення суду (а.с. 29, 32-33).

Прокурор був належним чином повідомлений про розгляд справи апеляційним судом, до суду не прибув, проте неявка прокурора за чинним законодавством України не перешкоджає розглядові адміністративної справи (а.с. 30-31).

15 квітня 2025 року до суду апеляційної інстанції від імені Білан В.І. надійшла (поштовим відправленням) письмова заява про відкладення розгляду справи з посиланням на призначення розгляду кримінального провадження за межами м. Києва на цей час в іншому суді. Поряд з цим, до вказаної заяви не надано будь яких доказів наявності поважних причин неявки до суду апеляційної інстанції, які б підтверджували розгляд в іншому провадженні кримінальної справи та участі в ній заявника (судове повідомлення, витяг з повідомлення призначених справ тощо), не додано до письмової заяви і будь-яких доказів наявності повноважень Білан В.І. на представництво інтересів ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції (довіреність, ордер, витяг з договору тощо) в адміністративній справі. Наявний в матеріалах адміністративної справи ордер підтверджує повноваження адвоката Білан В.І. на представництво інтересів ОСОБА_1 лише в Дарницькому районному суді м. Києва (а.с. 22).

Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні цього суду у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26 квітня 2007 року). Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04).

ОСОБА_1 , який особисто подав апеляційну скаргу, є апелянтом у цій справі, належним чином повідомлений про розгляд справи апеляційним судом, судом апеляційної інстанції забезпечено право апелянта взяти участь у розгляді справи особисто або за участі представника, проте апелянт ОСОБА_1 не надав будь-яких доказів поважності причин неявки до суду 23 квітня 2025 року та не повідомив про причини такої неявки. Не подано таких доказів поважних причин неявки та не підтверджено повноважень на представництво інтересів апелянта в суді апеляційної інстанції й за поданою заявою від імені адвоката Білан В.І.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду, відсутня інформація про належне повідомлення.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність перешкод для апеляційного перегляду справи.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Крім того, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а висновки суду першої інстанції про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 24892; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення (а.с. 1-2, 7, 13).

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 24892 від 17.02.2025 року, 16 лютого 2025 року о 23 год. 50 хв., м. Київ, вул. Григоренка, 6а, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, не стійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку та у лікаря-нарколога відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП(а.с. 1-2).

Від підписання протоколів про адміністративне правопорушення та надання пояснень ОСОБА_1 відмовився.

Протокол про адміністративне правопорушення підписаний працівником поліції, який його склав, який своїм підписом підтвердив, що ОСОБА_1 були роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

Пунктом 2.5. ПДР передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, проходження в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.

Відповідно до ч. 1 ст.130 КУпАП до адміністративної відповідальності притягуються особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортними засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Будь-яких невідповідностей протоколу про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 вимогам ст. 256 КУпАП судом не встановлено.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, не стійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці,виявлені працівниками поліції 16.02.2025 року у ОСОБА_1 , в розумінні п. 4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - працівники поліції визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилався на те, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він не керував транспортним засобом, на відео з боді-камері поліцейського не зафіксовано факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 .

Однак, заперечення ОСОБА_1 щодо відсутності факту керування останнім транспортним засобом спростовуються наявним у матеріалах справи відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якого видно, що на запитання поліцейського «звідки ви їхали» ОСОБА_1 зазначив «додому їхав, хлопці» (02 хв. 14 сек. відеозапису) (а.с. 13).

Крім того, в матеріалах справи міститься протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 248949 від 17.02.2025 року, з якого вбачається, що 16.02.2025 року о 23 год. 50 хв. в м. Київ, вул. Драгоманова, 6А, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , не дотримався безпечної дистанції в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем Сузукі, р.н. НОМЕР_2 , внаслідок цього пошкодив транспортні засоби та завдав матеріальні збитки, чим порушив п. 13.1. ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП (а.с. 3-4).

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги про відсутність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

При цьому, оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КпАП України та інших доводів незаконності постанови районного суду в цій частині, крім посилання апелянта що він не керував 16.02.2025 року о 23.50 год. належним йому автомобілем, подана апеляційна скарга не містить.

Також, з відеозапису з нагрудної відеокамери працівника поліції вбачається, що працівниками поліції було виявлено під час спілкування з ОСОБА_1 у останнього ознаки алкогольного сп`яніння, які були йому повідомлені та працівником поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою приладу Драгер або у лікаря-нарколога, однак ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду, після цього працівником поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 13).

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що з відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що на запитання поліцейського «ви вживали алкоголь?» ОСОБА_1 зазначив, що «да» (08 хв. 10 сек. відеозапису).

Відтак, суд вважає доведеним факт порушення ОСОБА_1 положень ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку.

Посилання ОСОБА_1 на те, що працівниками поліції не було складено акт огляду на стан сп`яніння суд вважає безпідставним та таким, що суперечить положенням п. 10 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого в акті огляду зазначаються результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Оскільки, доведеним є те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що було зафіксовано поліцейськими за допомогою нагрудної відеокамери, поліцейські не повинні були складати акт огляду.

Також, критично оцінюються доводи апелянта, що з матеріалів справи не вбачається, чи був ОСОБА_1 відсторонений від керування автомобілем і яким чином, оскільки вказані доводи не є підставою для скасування оскаржуваної постанови, адже не спростовують факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на вимогу поліцейського, що є самостійною підставою для притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інших переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, судом першої інстанції справу розглянуто повно, об`єктивно та всебічно, а висновки суду щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідають дійсним обставинам справи та ґрунтуються на зібраних по справі доказах.

Отже, відсутні підстави для скасування постанови Дарницького районного суду м. Києва від 07 березня 2025 року в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 07 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, ст. 124 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя _________________ Б.Б. Левенець