Справа №590/248/25
Провадження №3/590/162/25

П О С Т А Н О В А
Іменем України
24.04.2025 селище Ямпіль
Суддя Ямпільського районного суду Сумської області Сатарова О.В., розглянувши обєднані матеріали адміністративної справи, які надійшли з Шосткинського РУП ГУНП в Сумській області у відношенні:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Неплюєва Ямпільського р-ону Сумської області, РНКОПП: НОМЕР_1 , українця, громадянина України, не працюючого, учня Свейського професійного ліцею третього курсу, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126, ч.1 ст.126, ст.124, ст.122-4, ч.1 ст.130 КУпАП,
за участю учасників провадження:
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1
його законного представника ОСОБА_2
ВСТАНОВИВ:
Неповнолітній ОСОБА_1 , 18.02.2025 року о 01 годин 20 хвилини, в селі Марчихина-Буда Шосткинського району Сумської області по вул. Гоголя, керував т/з автомобілем марки Daewoo Nexia, державний номерний знак НОМЕР_2 ,
без посвідчення водія, тобто не маючи права керувати таким т/з, не маючи при собі /не пред`явил/ полісу обов*язкового страхування цівільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови), в наслідок чого вчинив ДТП, а саме не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміни, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого здійснив наїзд на електроопору №2685, /в наслідок дтп автомобіль зазнав механічні ушкодження, електроопора впала, завдано матеріальні збитки/ та з місця події зник, залишивши таким чином місце скоєння дтп, до якого був причетний, та від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров*я гр. ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п.п. 2.1а, 2.1ґ, 2.4а, 2.3, 12.1, 13.1,, 2.3б, 12.1, 13.1, 2.5 ПДР України та тим самим вчинив адміністративні правопорушення передбачені ч.2 ст.126, ч.1 ст.126, ст.124, ст.122-4, ч.1 ст.130 КУпАП /Відповідно до протоколів про адміністративне правопорушення серії ААД №779869, ААД №779874, ААД №779875, ААД №779873, ААД №779870 /а.с. 2, 9, 13, 17, 24//.
Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
В судовому засіданні ОСОБА_1 роз`яснені права та обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності передбачені ст. 268 КУпАП та ст.ст.10,63 Конституції України в присутності законного представника матері ОСОБА_2 .
ОСОБА_1 в судовому засіданні в присутності матері визнав свою провину в повному обсязі, розкаявся, зауважив, що подібного не допустить.
Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі ст. 6 ЄКПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст.6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і спів ставити їх з матеріалами судової справи.
Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі ст. 6 ЄКПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.
Таким чином, доступ до суду є аспектом права на справедливий суд, порушення якого (права на доступ) неодноразово визнавалось ЄСПЛ, зокрема в справах «Кутіч проти Хорватії», заява № 487778/99 п.25. ЄСПЛ 2002-11, «Меньшакова проти України», заява № 377/02 від 08.04.2010 р.
Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбаченні цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.
Згідно зп.1.1 Правил дорожнього руху України вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.
Відповідно доп.1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Окрім визнання ОСОБА_1 своєї провини, його вина повністю доведена матеріалами справи а саме:
- протоколами про адміністративне правопорушення серії серії ААД №779869, ААД №779874, ААД №779875, ААД №779873, ААД №779870 /а.с. 2, 9, 13, 17, 24/, з яких вбачається, що ОСОБА_1 , 18.02.2025 року о 01 годин 20 хвилини, в селі Марчихина-Буда Шосткинського району Сумської області по вул. Гоголя, керував т/з автомобілем марки Daewoo Nexia, державний номерний знак НОМЕР_2 , без посвідчення водія, тобто не маючи права керувати таким т/з, не маючи при собі /не пред`явив/ полісу обов*язкового страхування цівільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови), в наслідок чого вчинив ДТП, а саме не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміни, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого здійснив наїзд на електроопору №2685, /в наслідок дтп автомобіль зазнав механічні ушкодження, електроопора впала, завдано матеріальні збитки/ та з місця події зник, залишивши таким чином місце скоєння дтп, до якого був причетний, та від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров*я гр. ОСОБА_1 відмовився,
- відеофіксацією яка велась на бодікамери, запис якої був досліджений судом в судовому засіданні /а.с. 4/,
- письмовими поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 /а.с. 5,6/,
- Схемою місця ДТП /а.с.18/.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Так, частинами 1, 2 статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом або передачу керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 порушив п.п.2.1а, 2.1ґ, 2.4а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.126, ч.1 ст.126 КУпАП.
Крім того, відповідно до п.2.3б Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 порушив п.2.3б Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.
Статтею 122-4 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Відповідно до п.1.10 ПДР України залишення місця дорожньо-транспортної пригоди - дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.
Відповідно до п.2.10а ПДР України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП характеризується наявністю вини у формі умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені правила дорожнього руху і прагне до цього.
Як встановлено в судовому засіданні із пояснень ОСОБА_1 , з місця скоєння ДТП зник, оскільки злякався відповідальності.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.
Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 3 грудня 2005 року №14, судам слід ураховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Для притягнення до відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, які знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим з моменту, коли правопорушник почав рухатись.
Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Приписами п.2.5 ПДР встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.
Зазначені вище докази вини ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки відповідно до ст.ст. 251, 252 КУпАП прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 також вбачається і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
В якості обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративні правопорушення суд визнає визнання вини, щире каяття, вчинення адміністративного правопорушення неповнолітнім. Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення в судовому засіданні не встановлено.
Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє суду зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.126, ч.1 ст.126, ст.124, ст.122-4, ч.1 ст.130 КУпАП, та про необхідність накладення на винну особу адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених у виді штрафу, оскільки, на думку суду, саме такий вид адміністративного стягнення буде найкращим превентивним заходом.
При цьому, судом враховано, що згідно з ч.2 ст.13 КУпАП, у разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44,51,89,121-127,130 статтею 139, частиною третьою статті 154, частиною другою статті 156, статтями 173,173-4,174,183-1,185,190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.
Таким чином, вказана норма закріплює право суду, а не як не обов`язок, застосувати до неповнолітнього заходи впливу, передбачені ст. 24-1 КУпАП.
Згідно ст. 1 КУпАП завданням Кодексу, окрім іншого, є зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
ОСОБА_1 перебуває саме у тому віці, коли у особи формується повага до закону, уявлення про відповідальність та невідворотність покарання за скоєні вчинки.
При цьому, ОСОБА_1 керував транспортним засобом без посвідчення водія, з явними ознаками алкогольного сп*яніння, внаслідок чого вчинив ДТП, з місця якої зник, а також відмовився виконувати законну вимогу працівників поліції про проходження огляду на стан сп`яніння, що свідчить про формування викривленого уявлення про законність та безвідповідального ставлення до небезпеки, що може бути спричинена його діями.
За таких обставин, суд вважає, що жоден із заходів передбачених ст.24-1 КУпАП не буде дієвим запобіжником від вчинення ним адміністративних правопорушень в подальшому, а навпаки укріпить у неповнолітньої особи переконання у власній безкарності.
Таким чином, підстав для застосування до неповнолітнього ОСОБА_1 заходів впливу, передбачених ст. 24-1 цього Кодексу, з огляду на характер вчинених ним правопорушень, не вбачається, тому він підлягає відповідальності на загальних підставах.
Крім того, згідно з п. 28 Постанови N 14 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", суди не вправі застосовувати позбавлення права керувати транспортними засобами тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.
Оскільки неповнолітній ОСОБА_1 не отримував у встановленому порядку посвідчення на право керування транспортними засобами /Довідка а.с. 3/, додаткове адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами до нього не може бути застосовано.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір на користь держави.
Керуючись ч.2 ст.126, ч.1 ст.126, ст.124, ст.122-4, ч.1 ст.130, ст.ст. 251, 252, 268, 283-285 КУпАП, -
ПОСТАНОВИВ:
Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.126, ч.1 ст.126, ст.124, ст.122-4, ч.1 ст.130 КУпАП, та керуючись вимогами ч.2 ст. 36 КУпАП накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 17 000,00 грн. (Сімнадцять тисяч грн.. 00 коп.) без позбавленням права керування транспортними засобами.
Клопотання ОСОБА_1 про розстрочку сплати штрафу задовольнити.
Перебіг строку давності виконання постанови в частині адміністративного стягнення у виді штрафу зупинити до закінчення строку розстрочки.
Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.
Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Ямпільський районний суд Сумської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя : О.В. Сатарова