Справа № 755/4689/25
Провадження №: 3/755/2411/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" квітня 2025 р. суддя Дніпровського районного суд м. Києва Дзюба О.А., розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли з Управління патрульної поліції у м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

установив:

До Дніпровського районного суду м. Києва від Управління патрульної поліції у м. Києві надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 254174 від 22.02.2025, ОСОБА_1 22.02.2025 о 22 год. 40 хв. в м. Києві по вул. Раїси Окіпної, 2, керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння водія проводився з його згоди на місці зупинки поліцейським у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного засобу «Драгер Алкотест 6820», проба позитивна 0,72 проміле.

Своїми діями водій порушив п. 2.9 (а) ПДР України.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення заперечував.

Суд, вислухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», до учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно п. 2.9 (а) ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стаття 8 Конституції України декларує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Положеннями ст. 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно з приписами ч. ч. 2, 3, 4 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного сп`яніння, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, із переглянутого в судовому засіданні за участі ОСОБА_1 судом відеозапису долученого до протоколу про адміністративне правопорушення (компакт-диск з маркуванням ЕПР1-254174-1) убачається, що на 17 хв. 35 сек. відеозапису водієм ОСОБА_1 під час спілкування з інспектором поліції відчиняється вікно. На 17 хв. 52 сек. відеозапису інспектор поліції повідомляє водія про наявність запаху алкоголю з салону автомобіля, після чого інспектором водію ставиться питання про вживання ним алкоголю та пропонується пройти огляд на стан сп`яніння. На запитання інспектора водій ОСОБА_1 повідомив, що алкоголь ним не вживався, а проходження огляду на стан сп`яніння він не погоджується. На 18 хв. 00 сек. інспектором поліції надаються роз`яснення водію про можливість пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального пристрою «Драгер» або ж у лікаря нарколога. На 18 хв. 10 сек. відеозапису інспектор поліції повідомляє про необхідність виконання водієм вимоги про проходження огляду на стан сп`яніння у зв`язку із чим водію було запропоновано відкрити вікно автомобіля з метою надання останньому можливості пройти огляд за допомогою приладу «Драгер». На 18 хв. 45 сек. відеозапису інспектор поліції, повторно пропонує водію ОСОБА_1 пройти огляд за допомогою пристрою «Драгер». На 19 хв. 10 сек. відеозапису інспектор поліції, тримаючи в руках прилад «Драгер» із запакованою в поліетиленовому пакеті трубкою знову пропонує водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння. На 20 хв. 30 сек. відеозапису інспектор поліції в присутності водія ОСОБА_1 здійснив розпакування поліетиленового пакету з трубкою до приладу «Драгер». На 21 хв. 21 сек. відеозапису інспектором поліції проводиться пробний забір повітря приладом «Драгер», який в подальшому показав результат - відсутність алкоголю (21 хв. 31 сек. відеозапису). На 21 хв. 41 сек. відеозапису водій ОСОБА_1 на запитання інспектора поліції повідомив про те, що він наразі ніякого огляду проходити не збирається, мотивуючи відмову тим, що він спілкується із юристом. На 22 хв. 15 сек. відеозапису інспектор поліції повідомляє водія про те, що такі дії ним будуть розцінюватися як відмова у проходженні огляду на стан сп`яніння, а тому він буде вимушений скласти відповідний протокол про адміністративне правопорушення. На 23 хв. 08 сек. відеозапису водій ОСОБА_1 виконав вимогу інспектора поліції щодо проходження огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер». На 24 хв. 10 сек. відеозапису, прилад «Драгер» за результатом перевірки показав результат «0,72 проміле», про що повідомлено водія. В подальшому інспектором поліції запропоновано водію в разі незгоди із встановленим результатом, проїхати до лікаря нарколога. Щодо згоди чи незгоди із результатом огляду, водій чіткої відповіді не надав, у зв`язку із чим останнього було повідомлено про його відсторонення від керування транспортним засобом.

Інша частина наявного відеозапису стосується події доставки ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку із чим судом в судовому засіданні не досліджувалася та будь яка оцінка такій частині відеозапису не надавалася.

Доданий до протоколу про адміністративне правопорушення компакт-диск з маркуванням ЕПР1-254174-2, містить відомості аналогічні вищевказаному компакт-диску з маркуванням ЕПР1-254174-1.

Наявність посвідчення водія є свідченням проходження спеціального навчання, отримання необхідних навичок і знань, зокрема, знань водія щодо обов`язків і прав водіїв механічних транспортних засобів.

На переконання суду водій ОСОБА_1 , пройшовши відповідне теоретичне та практичне навчання, отримавши необхідні навички і знання, склавши відповідні іспити та отримавши посвідчення водія, був достовірно обізнаним про вимоги п. 2.9 «а» Розділу 2 Правил дорожнього руху України, свідомо допустив порушення вимог вказаного пункту Правил дорожнього руху.

Надаючи оцінку діям ОСОБА_1 , судом приймається до уваги той факт, що останнім після отриманих від інспектора поліції роз`яснень щодо варіантів проходження огляду на стан сп`яніння, у разі наявності сумнівів у результаті такого огляду проведеного на місці зупинки транспортного засобу, не було надано згоду та самостійно не ініційовано перед працівником поліції питання проходження огляду на стан сп`яніння у лікаря нарколога. Навпаки, з дослідженого судом відеозапису убачається, що не надаючи згоду працівнику поліції на проведення огляду у лікаря нарколога, водій ОСОБА_1 піддав сумніву необхідність проведення додаткового огляду саме лікарем наркологом.

Серед іншого, суд вважає, що заперечення ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення спростовується також і наявністю особистих підписів ОСОБА_1 у чек-результаті проведення тесту № 5113 та акті огляду на стан сп`яніння у графі «З результатами згоден».

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, відеозапис долучений до протоколу, висновок результату огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 з результатом 0.72 проміле, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 є доведеною в повній мірі, ні чим не спростовується та обґрунтованого сумніву не викликає.

Згідно положень ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За викладених обставин, враховуючи характер вчиненого правопорушення, наявні дані про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, суд вважає, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, який згідно ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» станом на день розгляду справи становить 605,60 грн.

Керуючись ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. ст. 40-1, ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд-

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним в скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що станом на день розгляду справи становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Роз`яснити, що в разі несплати штрафу в строк, встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, сума штрафу буде стягнена в порядку примусового виконання постанови в подвійному розмірі.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.

Суддя О.А. Дзюба