Справа № 199/4231/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2025 м.Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпра в складі головуючого судді Корнєєвої В.В.,

при секретарі Пісковій С.В.

за участю захисника Бабенко О.А.

розглянувши в відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал, який надійшов з Покровського РУП ГУНП в Донецькій області, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн НОМЕР_1 , громадянина України, військовослужбовця в/ч НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До АНД районного суду м.Дніпропетровська надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП гр-на ОСОБА_1 . Як вбачається зі складу правопорушення, зазначеного в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД№ 821205 від 23.03.2025 року, 23.03.2025 року приблизно об 10-10 год. в м.Добропілля, вул.Залізнична водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21144 днз НОМЕР_3 з явними ознаками алкогольного спяніння ( тремтіння пальців рук, різкий запах алкоголя з ротової порожнини), від огляду на стан сп`яніння в встановленому законом порядку відмовився під відеозапис,, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, жодних заяв або доказів поважності неявки до суду не подавав. В судове засідання з`явилася захисник ОСОБА_1 адвокат Бабенко О.А., яка повідомила суд про обізнаність ОСОБА_1 про дату та час слухання справи, просила розглядати справу за його відсутності.Відповідно до ч.1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено на тому, що особа в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження. Враховуючи обізнаність ОСОБА_1 про час та місце судового засідання, норми ст. 268 КУпАП, яка не передбачає обов`язкової участі особи при розгляді справи за ч. 1 ст. 130 КУпАП, прохання його захисника проводити розгляд справи за його вісдутсності, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні захисник надала до суду клопотання про закриття провадження по справі з підстав того, що ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнає, в його діях відсутня об`єктивна сторона інкримінованого правопорушення працівник поліції не надав до суду доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, це не зафіксовано на відеозапису, який має бути безперервний, або має бути два свідки вчинення правопорушення. З тих пояснень, що надавав ОСОБА_1 захиснику під час спілкування, адвокату стало відомо, що автомобіль був припаркований, ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції, що зранку його ще не заводив, але вони все рівно після тривалої перепалки, погроз про складання протоколу за керування транспортним засобом без водійського посвідчення, де позбавлення прав довше, примусили його погодитися під відеозапис на відмову від проходження огляду на стан сп`яннія, підтвердження чого є те, що працівники поліції надали до суду лише частину відеозапису, а не весь відеозапис. Зі слів ОСОБА_1 захиснику також відомо, що на тому місці вул.Злізничної в м.Добропілля працівники поліції постійно таке роблять для тго, щоб виконати свій « план». Захисник також додала, що в порушення норм КУпАП ОСОБА_1 не роз`яснили права та обов`язки( мається на увазі не просто зачитування статей, а пояснення суті визначених норм). Окрім того, захисник просила суд застосувати до ОСОБА_1 «бойовий імунітет», який звільняє від відповідальності військовослужбовців згідно ч.2 розділу ІІ ЗУ « Про внесення змін до КК України та інших законодавчих актів України щодо визначення обставин кримінальну протиправність діяння та забезпечують бойовий імунітет в умовах дії воєнного стану» згідно якого бойовий імунітет - звільнення військового командування, військовослужбовців, добровольців Сил територіальної оборони Збройних Сил України, працівників правоохоронних органів, які відповідно до своїх повноважень беруть участь в обороні України, осіб, визначених Законом України "Про забезпечення участі цивільних осіб у захисті України", від відповідальності, у тому числі кримінальної, за втрати особового складу, бойової техніки чи іншого військового майна, наслідки застосування збройної та іншої сили під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань з оборони України із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння), настання яких з урахуванням розумної обачності неможливо було передбачити при плануванні та виконанні таких дій (завдань) або які охоплюються виправданим ризиком, крім випадків порушення законів та звичаїв війни або застосування збройної сили, визначених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України", застосувавши аналогію закону до цього адміністративного правопорушення. Окрім того, захисник з посиланням на ст.18 КУпАП, зазначила, що ОСОБА_1 діяв в умовах крайньої необхідності, і не підлягає відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Суд, заслухавши захисника, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходить до наступних висновків:

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, -тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається зі змісту протоколу серії ААД№ 821205 від 23.03.2025 року, 23.03.2025 року приблизно об 10-10 год. в м.Добропілля, вул.Залізнична водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21144 днз НОМЕР_3 з явними ознаками алкогольного спяніння ( тремтіння пальців рук, різкий запах алкоголя з ротової порожнини), від огляду на стан сп`яніння в встановленому законом порядку відмовився під відеозапис, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Як вбачається з відеозапису, який було оглянуто в судовому засіданні, на відеозапису працівник поліції зазначає, що «сьогодні 23.03.2025 року Вас було зупинено в м.Добропілля, вул. Залізнична, 4-а, ви керували тз. ВАЗ 21144 днз НОМЕР_3 , вірно?), на що ОСОБА_1 зазначає : « Так, так». Далі поліцейський повідомляє, що в ході розмови він вбачає у ОСОБА_1 знаки алкогольного сп`яіння та пропонує пройти огляд ( ДРАГЕР або проїхати в медустанову), на що ОСОБА_1 відповів категоричною відмовою, після чого поліцейський роз`яснює, що відносно нього буде складено адміністративний протокол за ст.130 КУпАП.

Суд вважає зазначений відеозапис належним та допустимим доказом, на якому чітко зафіксовано як ОСОБА_1 підтверджує факт керування та на пропозицію працівників поліції пройти огляд в встановленому законом порядку відмовляється. Окрім того, факт відмови від проходження огляду підтверджується також особисто написаним ОСОБА_1 в адміністративном протоколі: « в больницю не поїду».

Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд не може погодитися із доводом захисника про те, що під час пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння потрібно два свідки, оскільки відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП два свідки потрібні в разі проведення огляду на стан сп`яніння в разі неможливості застосування технічних засобів відеозапису. В нашому випадку пропозиція та відмова чітко зафіксовані на відеозапису, який було оглянуто в судовому засіданні.

Суд не може погодитися з доводом захисника про те, що ОСОБА_1 працівники поліції примусили на відео визнати, що він керував транспортним засобом, і на пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння відмовитися, з огляду на наступне:

1) ОСОБА_1 зі скаргами на неправомірні дії працівників поліції в встановленому законом порядку не звертався, також не було оскаржено неправомірні дії працівників поліції відносно ОСОБА_1 його захисником.

2)будучи військовослужбовцем ОСОБА_1 не доповів своєму командування про вищевказаний інцидент та примус з боку працівників поліції визнати вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

3)Окрім того, на відеозапису зазначено, що ОСОБА_1 повідомляє, що має посвідчення водія в Дії, що спростовує доводи захисника про те що ОСОБА_1 примушували до визнання правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КупАП аби уникнути притягнення за ст.126 КупАП.

4)Також захисник не змогла повідомити суду яким чином ОСОБА_1 опинився на вул..Залізничній в м.Добропілля в приватному автомобілі в цивільному одязі(що зафіксовано на відеозапису), в той час як цей приватний автомобіль не є на балансі військової частини НОМЕР_2 , а належить ОСОБА_2 , що вбачається з протоколу про адмінправопорушення, і військовослужбовцям заборонено під час перебування на службі змінювати військовий одяг на цивільний.

5)Захисником не надано суду доказів того, що на вул.Залізничній в м.Добропілля працівники поліції примушують водіїв на складання адмінпротоколів за ч.1 ст.130 КУпАП, а зазначено повідомлення зроблено нею лише зі слів ОСОБА_1 .

Таким чином, жодного доказу стосовно того, що відносно ОСОБА_1 з боку працівників поліції було здійснено будь-які недозволені законом заходи стороною захисту не надано, а вбачається чітке дотримання працівниками поліції вимог закону, виявлення правопорушення та його фіксація згідно закону.

Також суд не може застосувати до ОСОБА_1 « бойовий імунітет» передбачений ІІ ЗУ « Про внесення змін до КК України та інших законодавчих актів України щодо визначення обставин кримінальну протиправність діяння та забезпечують бойовий імунітет в умовах дії воєнного стану», про що просила суд захисник з огляду на наступне:

Відповідно до п.1 ч.2 розділу ІІ « Прикінцеві положення» були внесені зміни до ЗУ « Про оборону України» та визначено поняття "бойовий імунітет, що є звільненням військового командування, військовослужбовців, добровольців Сил територіальної оборони Збройних Сил України, працівників правоохоронних органів, які відповідно до своїх повноважень беруть участь в обороні України, осіб, визначених Законом України "Про забезпечення участі цивільних осіб у захисті України", від відповідальності, у тому числі кримінальної, за втрати особового складу, бойової техніки чи іншого військового майна, наслідки застосування збройної та іншої сили під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань з оборони України із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння), настання яких з урахуванням розумної обачності неможливо було передбачити при плануванні та виконанні таких дій (завдань) або які охоплюються виправданим ризиком, крім випадків порушення законів та звичаїв війни або застосування збройної сили, визначених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України".

Тобто, зазначеною нормою передбачено звільнення військовослужбовців від відповідальності, у тому числі кримінальної, саме за понесені втрати : особового складу, бойової техніки чи іншого військового майна, а також наслідки застосування збройної та іншої сили під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань з оборони України із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння), настання яких з урахуванням розумної обачності неможливо було передбачити при плануванні та виконанні таких дій (завдань) або які охоплюються виправданим ризиком.

На запитання суду які втрати, які передбачені нормою вищевказаного закону, були понесені в ході вчинення та наступної фіксації вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, захисник нічого не змогла суду повідомити, в зв`язку із чим можливо зробити висновок про те, що ніяких втрат бойового характеру понесено не було, що виключає можливість застосувати норму вищевказаного закону до ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Суд також не вбачає підстав для визначення під час вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП стану крайньої необхідності. Так, стороною захисту не надано доказів того, що військовослужбовець ОСОБА_1 , перебуваючи в цивільному одязі в приватному автомобілі, який належить іншій особі, був поза межами розташування тимчасового розташування в/ч НОМЕР_2 , виконував доручення або бойове розпорядження свого командування. Натоміть, як було встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 взагалі не доповів своєму командування про складання відносно нього адміністративного протоколу 23.03.2025 року за ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд також не може погодитися із доводом захисника про те, що працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 права та обов`язки, передбачені ст..268 КУпАП, ст..63 Конституції України, оскільки цей довод спростовується особистим підписом ОСОБА_1 в адміністративному протоколі за ч1. ст. 130 КУпАП.

Всі доводи захисника, викладені в клопотанні про закриття провадження по справі, є безпідставними, не доведеними належними та допустимими доказами , і спрямовані допомогти ОСОБА_1 уникнути покарання за скоєне.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що в діях ОСОБА_1 , є склад правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП, і його вина доводиться протоколом про адмінправопорушення від 23.03.2025 року, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23.03.2025 року, довідкою про наявність посвідчення водія, відеозаписом, який був досліджений в судовому засіданні, копією довідки про проходження військової служби, наданої захисником в судовому засіданні.

Приймаючи до уваги характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, суд приходить до висновку про те, що до ОСОБА_1 необхідно застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень 00 коп, з позбавленням його права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Таким чином, з правопорушника підлягає стягненню судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст. ст. 40-1, 130, 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн НОМЕР_1 , визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень 00 коп., який повинен бути сплачений на користь держави за наступними реквізитами: отримувач: ГУК у Дніпропетровській області/ Дніпропетровський район/21081301, код отримувача (код ЄДРПОУ):37988155, рахунок отримувача : UA0004001, код класифікації доходів бюджету 21081300, найменування коду класифікації доходів бюджету - адміністративні штрафи та інші санкції, призначення платежу 199/4231/25, з позбавленням його права керування транспортними засобами на строк один рік.

На підставі статті 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу протягом 15 днів з метою примусового виконання цієї постанови органами державної виконавчої служби стягнути з правопорушника подвійний розмір штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 гривень, який повинен бути сплачений за реквізитами: отримувач коштів: ГУК в АНД р м.Дніпра/АНД р/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37988155, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UА0004627, код класифікації доходів бюджету: 22030101, судовий збір, призначення платежу 199/4231/25

В задоволенні клопотання захисника Бабенко О.В. про закриття провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП через відсутність події та складу адміністративного правопрорушення- відмовити

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпра протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В.В.Корнєєва