Справа № 750/1440/25 Головуючий у 1 інстанції Рощина Т. С.
Провадження № 33/4823/256/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2025 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді Салая Г.А.,

особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 лютого 2025 року,

У С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, зареєстровану та проживаючу по АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та на неї накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.

Місцевим судом встановлено, що 22 січня 2025 року, о 08:59 год, за місцем свого мешкання по АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 вчинила стосовно свого колишнього чоловіка ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме, умисні дії фізичного та психологічного характеру, які полягали у штовханнях, ображаннях нецензурною лайкою в присутності постраждалої (дитини) ОСОБА_3 , чим завдала психічних страждань, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Своїми діями ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що суд не врахував того, що вона є постраждалою стороною, оскільки тривалий час зазнавала домашнього насильства з боку колишнього чоловіка, зокрема, економічного, психологічного, а після розірвання шлюбу 17.01.2025 чоловік почав застосовувати і фізичне насильство, а саме, штовхання, стусани, ляпаси. Вважає, що під час розгляду справи було порушено її право на захист, адже її належним чином не повідомлено про дату і час судового засідання. Звертає увагу, що не знала про притягнення її до адміністративної відповідальності, хоча і підписала документи, проте в той момент не усвідомлювала про це, та не мала інформації про перебування справи у суді. На думку апелянта, суд не врахував доказів домашнього насильства з боку колишнього чоловіка, а також факту її дій виключно в межах самозахисту, викликавши поліцію для припинення домашнього насильства. Додає, що у Деснянському районному суді м. Чернігова на розгляді перебуває адміністративна справа про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства стосовно неї та їх малолітньої дитини.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримала вимоги апеляційної скарги та просила їх задовольнити з викладених в ній підстав.

Дослідивши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Апеляційний суд вважає, що у суду першої інстанції були підстави для розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адже про день, час та місце розгляду справи була повідомлена завчасно за адресою, вказаною у протоколі про адміністративне правопорушення, будь-які клопотання про відкладення розгляду справи відсутні. Це рішення судом належним чином мотивоване.

При цьому судом враховується практика Європейського суду з прав людини, яка визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України», сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, враховується, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім під час розгляду справи в суді, було поновлене апеляційним судом.

Відповідно ст. ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 1 статті 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений.

Частина 2 ст. 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до пункту 3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VІІІ, під домашнім насильством слід розуміти діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство (п. 14 ч. 1 ст. 1 вказаного вище Закону), як форма домашнього насильства, включає в себе словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Отже, виходячи із зазначених вище норм законодавства, під домашнє насильство, зокрема, умисне вчинення діянь психологічного характеру, які утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 або ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише словесні образи, погрози, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 333024 від 22.01.2025 ОСОБА_1 власноруч його підписала та по суті порушення додала, що пояснення надасть в суді. (а.с. 3).

Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт вчинення ОСОБА_1 неправомірних дій та є одним із джерел доказів, відповідно до положень ст. 251 КУпАП.

Обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, також підтверджуються копією термінового заборонного припису стосовно кривдника від 22.01.2025 (а.с. 4), відеозаписом до протоколу (а.с. 5), копіями заяв ОСОБА_2 від 22.01.2025, ОСОБА_1 від 22.01.2025 (а.с. 6,7).

Доводи апелянта про те, що не знала про притягнення її до адміністративної відповідальності, хоча і підписала документи, проте в той момент не усвідомлювала про це, та не мала інформації про перебування справи у суді є безпідставними, оскільки згідно відеозапису, де зафіксовано перебіг оформлення адміністративного матеріалу, ОСОБА_1 повністю усвідомлювала та розуміла ситуацію, була ознайомлена зі змістом протоколу стосовно неї, та по суті порушення додала, що пояснення надасть у суді, власноруч його підписала, будь-яких прохань, пропозицій чи зауважень з її боку не надходило.

Що стосується тверджень апелянта про підстави виникнення сварок, то апеляційний суд відмічає, що у цьому випадку не має значення сама причина конфлікту, яка призвела для вчинення домашнього насильства, адже жодних підстав немає для виправдання домашнього насильства відносно будь-якого потерпілого.

Відтак, доводи апелянта про відсутність у її діях складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію слід розцінювати як намагання правопорушником уникнути встановленої законом відповідальності за вчинене.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, оскільки вона вчинила домашнє насильство по відношенню до свого колишнього чоловіка ОСОБА_2 , а саме, штовхала, ображала нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному та психічному здоров`ю потерпілого, з чим погоджується й суд апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 245, 280, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 лютого 2025 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення без змін.

Постанова є остаточною й подальшому оскарженню не підлягає.

СуддяГ. А. Салай