Справа № 603/210/25
Провадження № 3/603/92/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2025 року м. Монастириська

Суддя Монастириського районного суду Тернопільської області Гудкова Ю. Г., розглянувши матеріали, які надійшли із сектору поліцейської діяльності № 1 (м. Монастириська) відділення поліції № 2 (м. Бучач) Чортківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративноївідповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , який не працює,

за ч. 3 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Сектор поліцейської діяльності № 1 (м. Монастириська) відділення поліції № 2 (м. Бучач) Чортківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області направив до Монастириського районного суду Тернопільської області матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 732305 від 16.04.2025 року ОСОБА_1 11.04.2025 року приблизно о 15:00 год за місцем спільного проживання у АДРЕСА_1 , повторно протягом року вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно дружини ОСОБА_2 , що виражалось у криках та нецензурних висловлюваннях, внаслідок чого могла бути заподіяна шкода психологічному здоров`ю постраждалої.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, подав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій, окрім того, зазначає, що він примирився з дружиною, а 11.04.2025 року між ними виник лише словесний конфлікт.

Потерпіла ОСОБА_2 29.04.2025 року подала суду письмову заяву, у якій просить закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, оскільки вона примирилася з чоловіком, а під час конфлікту, який трапився між ними 11.04.2025 року, їй не було заподіяно шкоди.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що провадження у справі слід закрити, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

У силу ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Адміністративна відповідальність за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП настає у випадку повторного протягом року вчинення порушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

З огляду на зміст ч. ч. 1, 3 ст. 173-2 КУпАП суд, серед іншого, повинен визначити, яке саме насильство вчинено стосовно потерпілого, конкретизувати, у чому воно виразилось і яка шкода була заподіяна потерпілому.

Відповідно до п. п. 3, 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Суд звертає увагу на те, що з 19.12.2024 року ст. 173-2 КУпАП викладено у редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України у зв`язку з ратифікацією Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок i домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» № 3733-IX від 22.05.2024 року. У зв`язку із цим обов`язковою ознакою об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, визначено наслідки правопорушення у вигляді заподіяння шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу його вчинення, мотивів і форми вини. Водночас суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, якою передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 732305 від 16.04.2025 року вказано про повторне протягом року вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства психологічного характеру відносно дружини ОСОБА_2 , внаслідок чого могла бути заподіяна шкода психологічному здоров`ю постраждалої.

Суд звертає увагу на те, що викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення, вчинення якого інкримінується ОСОБА_1 , не відповідає диспозиції ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, адже у протоколі зазначено про ймовірне заподіяння шкоди потерпілій.

Окрім того, як видно зі змісту письмової заяви ОСОБА_2 від 29.04.2025 року, їй не було завдано шкоди під час конфлікту, що виник 11.04.2025 року між нею та її чоловіком ОСОБА_1 .

Розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи і суд не має права у будь-який спосіб конкретизувати пред`явлене посадовою особою адміністративне обвинувачення чи змінювати його, оскільки це суперечить загальним засадам судочинства, які передбачені ст. 129 Конституції України.

Водночас обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який згідно зі ст. 251 КУпАП є одним із доказів у справі про адміністративне правопорушення, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд.

Відповідно до усталеної судової практики ЄСПЛ (рішення від 30.05.2013 року у справі «Малофєєва проти Росії» (Malofeyeva v. Russia), заява № 36673/04); рішення від 20.09.2016 року в справі «Карелін проти Росії» (Karelin v. Russia), заява № 926/08) у випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Отже, самостійне коригування судом фабули адмінправорушення, що зафіксована у протоколі, порушуватиме принцип рівності сторін процесу та свідчитиме про те, що особа мала захищатись від обвинувачення, яке їй не було пред`явлено.

Також суд вважає за необхідне звернути увагу на приписи ч. 1 ст. 251 КУпАП, згідно з якими доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами тощо.

Так, на підтвердження викладених у протоколі обставин до нього долучено рапорт працівника поліції від 16.04.2025 року, зі змісту якого видно, що 16.04.2025 року о 18:31 год зі служби «102» надійшло повідомлення поліцейського офіцера громади ОСОБА_3 про те, що у АДРЕСА_1 , звернулася ОСОБА_2 , 1968 р. н., що за місцем спільного проживання 11.04.2025 року чоловік ОСОБА_1 , 1965 р. н., вчинив домашнє насильство.

У матеріалах справи також міститься протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 16.04.2025 року та письмові пояснення ОСОБА_2 від 16.04.2025 року, зі змісту яких видно, що 11.04.2025 року приблизно о 15:00 год її чоловік ОСОБА_1 , прийшовши додому у стані сп`яніння, ображав її нецензурними словами та кричав на неї.

Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 16.04.2025 року, що містяться у матеріалах справи, 11.04.2025 року приблизно о 15:00 год у нього з дружиною був конфлікт.

Отже, проаналізувавши вищенаведене, суд проходить висновку, що матеріали справи не містять достатніх та належних доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом вчинення адміністративного правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення (постанова Верховного Суду у справі № 338/1/17 від 26.04.2018 року). Також не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення рапорт працівника поліції (постанова Верховного Суду у справі № 524/5741/16-а від 20.05.2020 року).

Окрім того, необхідно розрізняти поняття «насильство» та «конфлікт» («сварка»), яким є гостра суперечка, що супроводжується взаємними докорами, образами, а також стан (період) взаємної ворожнечі, що виникає внаслідок такої суперечки.

Так, з наявних у провадженні суду матеріалів справи, а також письмових заяв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 29.04.2025 року, можна зробити висновок, що 11.04.2025 року приблизно о 15:00 год між ними виник саме конфлікт (сварка), внаслідок якого ОСОБА_2 не заподіяно шкоди. Отже, сам лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації не може свідчити про вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства (психологічного насильства) у розумінні вимог ст. 173-2 КУпАП та ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з приписами ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, а також те, що у силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд вважає, що провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП слід закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 247, 280, 251, 252, 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Суддя Ю. Г. Гудкова