Справа № 158/577/25 Провадження №33/802/305/25 Головуючий у 1 інстанції:Костюкевич О. К.
Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

судді - Гапончука В.В.,

за участю

особа, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисника ОСОБА_1 Антонюка Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за апеляційною скаргою особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 07 квітня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 07.04.2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 14.02.2025 року о 20 годині 54 хвилин в селі Жорнище по вулиці Центральній Луцького району Волинської області, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2109», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння за згодою водія у встановленому законом порядку проводився на місці зупинки із застосуванням приладу Алкофор 507, проба позитивна 0,38 проміле, тест 00108, чим порушив вимоги п.п.2.9 (а) Правил дорожнього руху, вчинивши тим самим адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України (а.с.30-32).

Не погоджуючись із постановою судді особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу в якій вважає висновки суду помилковими, а оскаржувану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Вказує на те, що він не керував транспортним засобом у час, зазначений у протоколі, у зв`язку із цим при складанні відносно нього матеріалів працівниками поліції просив їх надати йому відео докази керування транспортним засобом. Разом із тим свідком ОСОБА_2 під час судового розгляду було підтверджено дана обставина.

Вказує на те, що сам по собі факт перебування будь-якої особи в припаркованому автомобілі не доводить керування саме цією особою транспортним засобом.

Звертає увагу суду на те, що працівниками поліції до матеріалів справи не долучено жодних доказів, які б могли підтвердити причину зупинки, якщо припустити, що така зупинка була. Як вбачається із відеоматеріалів справи під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння свідки не були присутніми, а відеофіксація не є безперервною. Всупереч вимогам інструкції по використанню алкотестера «Алкофор 507» інспектором не було запропоновано мундштук з герметичної упаковки. Інспектором не було проведено контрольного забору повітря. А також відразу після позитивного результату алкотестера поліцейським не було запропоновано проїхати до закладу охорони здоров`я, хоча він на цьому наполягав.

Крім цього перед початком розгляду справи у суді йому не були роз`ясненні його права і не надано право скористатися послугами адвоката.

Просить скасувати постанову та прийняти нову, якою закрити провадження у справі за відсутністю у його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України (а.с.34-36).

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали останню з мотивів, викладених в ній, та просили її задовольнити, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до статтей 245, 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку апеляційного суду вказаних вимог закону при розгляді справи суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.

Судом вжито всіх заходів, передбачених КпАП України, для з`ясування питання, зокрема про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, а тому вищевказаний висновок суду є правильним і повністю відповідає вимогам ст.280 КпАП України.

Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення за обставин, зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 572634 від 14.02.2025 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КпАП України (а.с.3);

-рапортом інспектора ВП № 1 (м.Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області Бялковського Б.В. від 14.02.2025 року (а.с.4);

-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції щодо ОСОБА_1 (а.с.5);

-актом огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Алкофор 507». Результат огляду на стан сп`яніння: огляд позитивний - 0,38 % (а.с.6);

-роздруківкою приладу «Алкофор 507» від 14.02.2025 року доводиться, що ОСОБА_1 на момент вчинення адміністративного правопорушення перебував у стані алкогольного сп`яніння; результат тесту 0,38 % (а.с.7, 8);

- відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, які містяться на DVD-R диску (а.с.10).

Згідно довідки від 21.02.2025 року, складеної заступником начальника Луцького РУП ГУНП у Волинській області Давидовичем Р., вбачається, що громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_1 , згідно бази даних ІКС ІПНП протягом останнього року до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України не притягувався, йому видано посвідчення водія НОМЕР_2 від 05.10.2024 року (а.с.9).

При розгляді справи місцевим судом було допитано в якості свідків інспекторів поліції ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_2 .Взяті показання свідків судом першої інстанції належним чином проаналізовані.

Долучені до матеріалів адміністративної справи відеозаписи підтверджують винуватість ОСОБА_1 в сукупності з іншими дослідженими судом доказами. Підстав вважати дії поліцейських незаконними, а зібрані у ході досудової підготовки матеріалів докази недопустимими, немає.

Апеляційний суд зазначає, що поліцейським дотримано вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МОЗ та МВС України № 1452/735 від 09.11.2015 року.

Працівники поліції при зупинці ОСОБА_1 , пропозиції пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння та складенні адміністративних матеріалів діяли цілком у законний спосіб.

Не заслуговують на увагу суду доводи апелянта про те, що він не керував транспортним засобом, а лише перебував у ньому. Такі його пояснення не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, як судом першої інстанції так і апеляційним судом, а також спростовуються відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, на яких зафіксовано, що ОСОБА_1 жодного разу не заперечував факт керування транспортним засобом, вказав, що дійсно вживав вино в обідню пору доби, на запитання працівників поліції чому «нарізає кільця», тобто «дрифтує», відповів «ми обережно, вибачаємось».

Що стосується заперечень ОСОБА_1 в частині підтвердження факту причин зупинки його транспортного засобу працівниками поліції, апеляційним судом встановлено наступне. Допитані в судому засіданні в суді першої інстанції в якості свідків працівники поліції пояснили, що під час патрулювання в селі Жорнище вони помітили автомобіль, який накручує вісімки, тобто дріфтує. Коли почали рухатися в сторону вказаного автомобіля водій транспортного засобу відразу припаркував його на узбіччі. У службовому автомобілі на той момент поламався відео-реєстратор і саме факт керування транспортним засобом не зафіксовано.

Саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, законодавець поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння. ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, чим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна. Отже, з огляду на правовий аналіз норм ПДР, незгода водія із причинами зупинки, або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, такий обов`язок прямо передбачений ПДР та не пов`язаний з причиною зупинки транспортного засобу.

Щодо доводів апелянта про те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння особи проводився без присутності двох свідків, то вони є безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до положень п.4 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1395 від 07.11.2015 року, огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Долучені до матеріалів адміністративної справи відеозаписи із нагрудної боді-камери поліцейського не дають суду підстав вважати, що внаслідок зупинення відеозапису було втрачено відомості, які могли б суттєво вплинути на розгляд даної справи. Таким чином відсутність безперервного відеозапису, на що посилається апелянт, жодним чином не спростовує наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, оскільки сторона захисту не довела, що події чи обставини, які відбулися поза відеозаписом спростовують вину ОСОБА_1 у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення.

Не заслуговують на увагу апеляційного суду доводи ОСОБА_1 щодо цілісності пакета трубки для продувки в Драгер та що йому не було запропоновано проїхати до закладу охорони здоров`я, хоча він на цьому наполягав, оскільки ці доводи спростовуються відеозаписами із нагрудної камери працівника поліції. На відеозаписі зафіксовано розпакування мундштуку до газоаналізатору, результат продуву був позитивний, зауважень від останнього не надходило. Окрім цього, допитані в судому засіданні в суді першої інстанції в якості свідків працівники поліції пояснили, що їхати в медичний заклад не було потреби, оскільки останній не заперечував вживання спиртних напоїв, як і не заперечував результат огляду на стан сп`яніння із використання приладу Алкофор 507, працівники поліції роз`яснили останньому його права та обов`язки відповідно до положень ст.268 КпАП України та ст. 63 Конституції України.

Також не заслуговують на увагу суду посилання ОСОБА_1 , що перед початком розгляду справи у суді першої інстанції, йому не були роз`ясненні його права і не надано право скористатися послугами адвоката.Як вбачається з матеріалів справи у ОСОБА_1 з захисником адвокатом Антонюком Р.В. був укладений договір про надання правової допомоги від 08.03.2025 року, а тому підстав вважати про порушення його права на захист у суду немає.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КпАП України, які містяться в матеріалах справи.

Вищевикладені докази у своїй сукупності відтворюють реальну картину перебігу подій, є чіткими та послідовними та не викликають сумніву в апеляційного суду.

Апеляційний суд вважає, що усі доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі, щодо незаконності судового рішення, а також наведені його захисником в судовому засіданні під час розгляду справи апеляційним судом, жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду, фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

З урахуванням наведеного апеляційний суд вважає, що місцевий суд обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, постанова судді першої інстанції є законною та мотивованою, а накладене на ОСОБА_1 безальтернативне стягнення відповідає вимогам ст.ст.23, 33 КпАП України.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення, при цьому доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та зміни чи скасування оскаржуваної постанови.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 07 квітня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду Гапончук В.В.