ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 602/125/25Головуючий у 1-й інстанції Холява Л.І.
Провадження № 33/817/208/25 Доповідач - Лекан І.Є.
Категорія - ч.5 ст. 126 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2025 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Лекан І.Є.

за участю ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Лановецького районного суду Тернопільської області від 12 березня 2025 року,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Лановецького районного суду Тернопільської області від 12 березня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років без оплатного вилучення транспортного засобу та стягнуто судовий збір.

Згідно з даною постановою, 23 січня 2025 року о 11 годині 52 хвилини ОСОБА_1 на автодорозі Р-43 Тернопіль Ланівці 47 км 850 м керував транспортним засобом марки Ford Transit д.н.з. НОМЕР_1 , в якого був забруднений задній номерний знак, що не давало можливості чітко визначити символи з відстані 20 (двадцяти) метрів. В ході перевірки документів було виявлено у водія відсутність водійського посвідчення та встановлено, що особа, повторно протягом року керує транспортним засобом без посвідчення водія відповідної категорії, немає права керувати транспортними засобами, чим порушив п.2.1 а Правил дорожнього руху, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.5 ст. 126 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях ознак складу інкримінованих адміністративних правопорушень на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. Визнати неналежними та недопустимими доказами по справі про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та провести додаткове дослідження відеозаписів.

Зазначає, що суд першої інстанції допустив неналежне дослідження письмових і електронних документів, всі письмові та електронні документи є сумнівними, неналежними, недопустимими, їм надано невірні, помилкові, передчасні висновки.

Апелянт зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №228220 від 23.01.2025 року поганої якості, частково його текст не можливо прочитати, а тому йому незрозумілий ні зміст, ні суть інкримінованого йому порушення.

Посилається на те, що пред`являв поліцейським своє посвідчення водія, котре було в електронному форматі в застосунку Дія на його мобільному телефоні.

Звертає увагу, що постанова про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №3809770 від 07.01.2025 року складена в порушення вимог п.2.9.г ПДР України, не завірена підписом посадової особи, не відповідає оригіналу, а також у ній відсутній його підпис, він її не отримував і вона не може бути доказом, що підтверджує факт притягнення на протязі року його до адмінвідповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП.

Вказує, що рапорт оперативного чергового від 23.01.2025 року за змістом не узгоджується із дійсними обставинами, невідомо, коли він складався, і на місці події його з ним не ознайомлювали, а обставини події, які в ньому викладені є надуманими та упередженими.

Вважає, що всі наявні письмові документи в справі є неналежними і недопустимими доказами його вини.

Вважає, що суд безпідставно відмовив у його заявлених клопотаннях.

Посилається на те, що він 23.01.2025 року у зазначений у протоколі час та місці жодних Правил дорожнього руху своїми діями не порушував та безпідставно була вчинена зупинка керованого ним транспортного засобу.

Апелянт вважає, що протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вини особи, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи.

Наголошує, що йому перед початком процедури складання адміністративних матеріалів не було належним чином забезпечено поліцейським право на допомогу адвоката.

Апелянт звертає увагу, що із відеозаписів нагрудних бодікамер неможливо встановити чи здійснювався відеозапис нагрудних бодікамер на офіційний та дозволений для використання поліцейськими при фіксації порушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та чи функціонує такий пристрій згідно із положеннями ЗУ Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах, чи входить до переліку технічних засобів, що використовуються для виявлення та фіксування правил дорожнього руху, а відеозапис з реєстратора патрульного автомобіля є неналежним та недопустимим доказом у справі.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу, просить її задовольнити, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Доведеність вини та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП доведена належним чином розглянутими, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Так, суд прийшов до правильного висновку, що вина ОСОБА_1 підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №228220 від 23 січня 2025 року, відповідно до якого поліцейським зафіксовано той факт, що 23 січня 2025 року о 11 годині 52 хвилини ОСОБА_1 на автодорозі Р-43 Тернопіль Ланівці 47 км 850 м керував транспортним засобом марки Ford Transit д.н.з. НОМЕР_1 , в якого був забруднений задній номерний знак, що не давало можливості чітко визначити символи з відстані 20 (двадцяти) метрів. В ході перевірки документів було виявлено у водія відсутність водійського посвідчення та встановлено, що особа, повторно протягом року керує транспортним засобом без посвідчення водія відповідної категорії, немає права керувати транспортними засобами, чим порушив п.2.1 а ПДР України.

Як вбачається із рапорту чергового відділення поліції № 1 (м.Ланівці) Кременецького районного відділу поліції ГУНП в Тернопільській області № 217 від 23 січня 2025 року, що 23 січня 2025 року о 11 годині 52 хвилини ОСОБА_1 на автодорозі Р 43 Тернопіль Ланівці 47 км 850 м керував транспортним засобом марки Ford Transit д.н.з. НОМЕР_1 , в якого був забруднений задній номерний знак, що не давало можливості чітко визначити символи з відстані 20 (двадцяти) метрів. В ході перевірки документів у водія було виявлено відсутність водійського посвідчення та встановлено, що особа, повторно протягом року керує транспортним засобом без посвідчення відповідної категорії, тобто немає права керувати транспортними засобами, чим порушив п.2.1 а Правил дорожнього руху.

Згідно з вимогами Правил дорожнього руху:

- п.2.1 а - водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Вказаних вимог Правил дорожнього руху ОСОБА_1 не виконав, що підтверджується даними, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №228220 від 23 січня 2025 року, відеозаписом із нагрудної камери поліцейського; рапортом чергового відділення поліції №1 (м. Ланівці) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області №217 від 23.01.2025 року, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3809770 від 07.01.2025 року.

Так, відповідно до відеозапису, під час патрулювання автодороги Р-43 Тернопіль-Ланівці 47 км 850 м 23 січня 2025 року поліцейськими зупинено автомобіль марки Ford Transit д.н.з. НОМЕР_1 , в якого був забруднений задній номерний знак, що не давало можливості чітко визначити символи з відстані 20 (двадцяти) метрів, під керуванням водія ОСОБА_1 ..

В ході перевірки документів у водія було виявлено відсутність водійського посвідчення та встановлено, що особа повторно протягом року керує транспортним засобом без посвідчення відповідної категорії.

Під час спілкування з водієм ОСОБА_1 пояснив поліцейським, що він знає, що позбавлений водійських прав, що керує транспортним засобом без посвідчення, проте вважає, що строк притягнення його до адміністративної відповідальності минув, на що працівники поліції зазначили останньому, що йому потрібно повторно здати на права водія. Також було встановлено, що не маючи відповідної категорії на право керування т/з, будучи притягнутим до відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, він повторно протягом року керував транспортним засобом, не маючи відповідної категорії.

В матеріалах справи наявна постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі з якої вбачається, що ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП постанова серії ЕНА №3809770 від 07.01.2025 року.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП виражається у повторному протягом року вчиненні будь-якого з порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 , будучи притягнутий до адміністративної відповідальності 07.01.2025 року за ч.2 ст.126 КУпАП, повторно протягом року вчинив правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП, а саме 23.01.2025 року керував транспортним засобом, не маючи відповідної категорії на право керування таким транспортним засобом.

За таких обставин, доводи апелянта щодо невідповідності висновків суду, викладених в оскаржуваній постанові фактичним обставинам справи є необґрунтованими, оскільки факт порушення ОСОБА_1 відповідних пунктів ПДР є правовою підставою адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП, доведений належними та допустимими доказами, які зібрані у встановленому законом порядку, а також досліджені та оцінені судом в порядку, визначеному ст.ст.251, 252 КУпАП.

Будь-яких заяв, зауважень, скарг при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не подавав, дії працівників поліції не оскаржував.

Необґрунтованими є твердження апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №228220 від 23.01.2025 року поганої якості, частково його текст не можливо прочитати, тому йому незрозумілий ні зміст, ні суть інкримінованого йому порушення, оскільки протокол складений уповноваженою особою відповідно до вимог ст.ст. 254, 256 КУпАП, оголошений ОСОБА_1 , про що свідчить його підпис у відповідній графі протоколу, тому є належним доказом по справі.

Не заслуговують на увагу посилання апелянта на те, що постанова про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №3809770 від 07.01.2025 року складена в порушення вимог п.2.9.г ПДР України, не завірена підписом посадової особи, не відповідає оригіналу, а також у ній відсутній його підпис, він її не отримував і вона не може бути доказом, що підтверджує факт притягнення на протязі року його до адмінвідповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП, оскільки вказаний документ є паперовою копією електронного документу, про що свідчить штамп Згідно оригіналу ГУНП в Тернопільській області.

Необґрунтованими є твердження апелянта, що рапорт оперативного чергового від 23.01.2025 року за змістом не узгоджується із дійсними обставинами події, які в ньому викладені є надуманими та упередженими, оскільки пояснення викладені у рапорті працівника поліції підтверджуються та узгоджуються з іншими матеріалами справи.

Безпідставними є посилання на те, що апелянт 23.01.2025 року у зазначений у протоколі час та місці Правил дорожнього руху своїми діями не порушував та безпідставно була вчинена зупинка керованого ним транспортного засобу, оскільки склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП, не містить такого елементу, як причина зупинки транспортного засобу. Об`єктивна сторона вказаного адміністративного правопорушення не містить у собі елементи іншого правопорушення, а тому кваліфікація діянь особи здійснюється самостійно від інших видів адміністративної відповідальності.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вини особи, оскільки досліджені докази наявні у справі підтверджують суть вміненого ОСОБА_1 правопорушення зазначеного у протоколі про адміністративне правопорушення.

Безпідставним є твердження апелянта про те, що йому перед початком процедури складання адміністративних матеріалів не було належним чином забезпечено поліцейським право на допомогу адвоката, оскільки з відеозапису вбачається, що працівником поліції було роз`яснено водію права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, в тому числі право на користування правовою допомогою, та поліцейський жодним чином не перешкоджав ОСОБА_1 здійснювати телефонні дзвінки, у тому числі адвокату.

Необґрунтованими є посилання апелянта на те, що із відеозаписів нагрудних бодікамер неможливо встановити чи здійснювався відеозапис на офіційний та дозволений для використання поліцейськими при фіксації порушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та чи функціонує такий пристрій згідно із положеннями ЗУ Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах, чи входить до переліку технічних засобів, що використовуються для виявлення та фіксування правил дорожнього руху, а відеозапис з реєстратора патрульного автомобіля є неналежним та недопустимим доказом у справі, оскільки у даній справі працівники поліції здійснювали відеозапис відповідно до ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», яким передбачено, що поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, а всі відеозаписи є електронними документами, оцінюються судом у сукупності з іншими доказами, які підтверджують наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Посилання апелянта на неправомірну відмову у заявлених ним клопотаннях, то такі є необґрунтовані, оскільки рішення суду, при вирішенні клопотань, належним чином вмотивовані.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.ст. 33-34 КУпАП України, з врахуванням його особи, ступеня та характеру вчиненого правопорушення, в межах санкції статті правопорушення, тому підстав для скасування постанови суду та закриття справи немає.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Лановецького районного суду Тернопільської області від 12 березня 2025 року щодо нього - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя