Справа № 343/560/24
Провадження № 33/4808/257/25
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Монташевич С. М.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., за участю захисників Васильченко Г.І., Хоптія М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника Васильченко Ганни Іванівни, на постанову судді Долинського районного суду Івано-Франківської області від 26 лютого 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , посвідчення водія серії НОМЕР_2 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , одруженого,

визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, стягнуто судовий збір,

ВСТАНОВИВ:

Суддя суду першої інстанції за змістом постанови встановив, що ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Правопорушення вчинено при таких обставинах:

03 березня 2024 року о 01 год. 20 хв. у с. Оболоння по вул. Одиниця Калуського району Івано-Франківської області водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_3 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкірного покриву обличчя, від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі захисник Васильченко Г.І. просить постанову судді скасувати, провадження по справі закрити у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що постанова незаконна та необґрунтована, прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суддя також необґрунтовано відмовив у задоволенні всіх клопотань заявлених стороною захисту. Вказує, що судом першої інстанції було порушено право на захист ОСОБА_1 , оскільки останній не зміг надати свої пояснення в судовому засіданні та належним чином повідомлений не був. Стверджує, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Так, відеозапис, який знімався з відео реєстратора авто працівників поліції є нечітким, на ньому не видно, який автомобіль рухається, які в нього д.н.з. та чи перебуває ОСОБА_1 за кермом цього авто. Інший відеозапис з нагрудної камери працівників поліції розпочинається з того, як автомобіль стоїть, не рухається, та ОСОБА_1 стоїть поруч біля автомобіля. Зауважує, що працівники поліції не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, що вбачається з відеозапису в матеріалах справи.

Звертає увагу, що в Акті огляду складеного працівниками поліції зазначено про те, що ознаками алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 є запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкірного покриву обличчя та очей, але з відеозапису не вбачається почервоніння обличчя чи очей у ОСОБА_1 .

Сторона захисту просить не позбавляти ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, а врахувавши характеризуючи дані особи, та те, що на утриманні ОСОБА_1 перебуває дружина ОСОБА_3 , яка є інвалідом першої групи А з 12 лютого 2013 року, обмежитись стягнення у вигляді штрафу.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , в судове засідання апеляційного суду не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце апеляційного розгляду.

В судове засідання апеляційного суду з`явилися захисники ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , яким роз`яснені права, передбачені ст. 271 КУпАП, просили проводити апеляційний розгляд без участі ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Тому, відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП, а також з метою реалізації права на справедливий судовий розгляд упродовж розумного строку, вважаю за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 .

Захисники підтримали вимоги апеляційної скарги з мотивів, викладених у ній, просили скасувати постанову судді, провадження у справі закрити через відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Під час апеляційного розгляду стороною захисту заявлено клопотання про визнання недопустимими доказами протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №585553, Акту огляду на стан алкогольного або наркотичного сп?яніння з використанням спеціальних технічних засобів, Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, свідоцтво про повірку законодавча регульованого засобу вимірювальної техніки газоналізатор Alcotest 6810, що виданий 04.10.2023 року та чинне до 04.10.2024 року, відеофіксація на нагрудну камеру № працівника поліції ІСРПП відділення поліції №1 (м. Долина) Калуського РВП старшого лейтенанта поліції Трухана С.В.,

В задоволенні клопотання відмовлено, оскільки підстав для визнання вказаних доказів та документів неналежними та недопустимими доказами під час апеляційного розгляду не встановлено, вищевказані документи складені в передбаченому законодавством спосіб, уповноваженими посадовими особами, та доводять обставини, які підлягають оцінці під час розгляду справи про притягнення до відповідальності особи.

Також стороною захисту заявлено клопотання про витребування від Калуського РВП інструкції на газоаналізатор Alcotest 6810, в задоволенні якого відмовлено, оскільки в матеріалах справи достатньо даних для прийнятті рішення по суті апеляційних вимог.

Заслухавши доводи сторони захисту, перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, вважаю, що необхідно відмовити в задоволенні апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

При цьому, вважаю за необхідне наголосити на тому, що згідно практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду («Пономарьов проти України»).

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, крім іншого є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За приписами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції дотримався цих вимог закону та належним чином з`ясував обставини, що свідчать про наявність або відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що висновок судді суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується дослідженими доказами, що узгоджуються між собою, та яким суддя дав належний аналіз і оцінив їх у сукупності, в тому числі на предмет того, чи вони отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, є належними та допустимими.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 03 березня 2024 року серії ААД № 585553 (а.с. 1) ОСОБА_1 03 березня 2024 року о 01 год. 20 хв. в с. Оболоння по вул. Одиниця, водій керував транспортним засобом «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_3 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився. Від проходження огляду в медичному закладі водій також відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою інспектором сектору реагування патрульної поліції №1 (м. Долина) Калуського ВП ГУНП в Івано - Франківській області старшим лейтенантом поліції Труханом С.В. з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП, підписаний ним, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 від підписання відмовився.

Під час апеляційного розгляду не встановлено обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Згідно з актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від (а.с. 2) на місці зупинки транспортного засобу огляд з використанням спеціального технічного засобу водія, у якого виявлено ознаки алкогольного сп`яніння - запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння шкірного покриву, почервоніння очей не проводився.

Згідно з направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння (а.с. 3) в КНП «Долинська багатопрофільна лікарня» на такий огляд направлявся ОСОБА_1 , який мав ознаки алкогольного сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкірного покриву обличчя, почервоніння очей. Огляд не проводився.

На відеозаписах, що на компакт-диску «DVD-R» (а.с. 9), безсторонньо зафіксовані деякі обставини події, зокрема: як службовий автомобіль працівників поліції наближається до транспортного засобу«Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_3 ; при цьому останній зменшує швидкість та зупиняється біля лівого узбіччя дороги; з автомобіля ОСОБА_1 виходить через ліву передню дверку - з місця водія; як поліцейський повідомляє ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 ; як поліцейські пропонують йому пройти огляд на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу, ОСОБА_1 відмовляється; йому пропонують їхати для проходження огляду в медичний заклад, він відмовляється; поліцейські роз`яснюють ОСОБА_1 права та обов`язки особи, яка притягається до адміністративної, повідомляють про складення протоколу; процес оформлення документів.

Досліджені судом відеозаписи досить інформативні, позбавлені упередження і суб`єктивного ставлення, є послідовними.

На записах з відеореєстратора службового автомобіля зазначений час і дата відповідають даним у протоколі, а далі відображення подій продовжилось на відеозаписі з іншого технічного пристрою, вони зафіксовані у хронологічній послідовності, містять відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Доводи сторони захисту відносно відеозаписів події правопорушення, а саме, те, що відео нечіткі, то такі недоліки не є суттєвими та такими, які б свідчили про їх неналежність чи недопустимість.

Твердження сторони захисту про те, на відеозаписі не видно обличчя водія, не є слушними, оскільки сукупність доказів по справі дозволяє встановити особу водія.

Законом не передбачено вимог щодо показань технічних приладів, що мають функції відеозапису, як доказів у справі про адміністративне правопорушення.

При цьому, під час апеляційного розгляду не встановлено порушень Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, в частині дотримання порядку застосування відеореєстратора, встановленого на службовому транспортному засобі. Формування тривалого відеозапису з кількох відеофайлів є звичайним технологічним процесом, обумовленим особливістю та алгоритмом роботи відповідних відеореєстраторів.

Також, за змістом п. 1 ч. 1. ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, для виявлення або фіксування правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є адміністративним правопорушенням і тягне за собою відповідальність.

Відповідно до вимог п. 2.5. Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до пункту 27 Постанови ПВССУ від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 18, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння знайшов своє відображення у ст. 266 КУпАП, приписах Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкції), та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядку).

Доходжу висновку, що в даному випадку поліцейськими дотримано приписи ст. 266 КУпАП, Інструкції та Порядку.

ОСОБА_1 керував транспортним засобом, а тому є суб`єктом адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

З огляду на виявлення передбачених п. 3 Розділу І Інструкції ознак алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 , що підтверджується доказами в матеріалах справи, поліцейські мали підстави пропонувати йому пройти огляд.

Звертаю увагу, що поліцейський фактично виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу у залежності від власного їх розуміння. Наявність ознак алкогольного сп`яніння самі по собі не означають, що особа перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Аналогічні приписи містить Інструкція та Порядок.

За змістом письмових матеріалів справи та відеозаписів ОСОБА_1 на пропозицію поліцейського відмовився пройти огляд у встановленому законом порядку - як з використанням спеціального технічного засобу на місці зупинки транспортного засобу працівником поліції, так і у відповідному закладі охорони здоров`я.

Такі дії ОСОБА_1 правильно було розцінено працівниками поліції як відмова від проходження огляду та підстава для складення протоколу.

Посилання сторони захисту на те, що справу розглянуто без участі ОСОБА_1 , чим порушено його право на захист, вважаю такі доводи не знайшли свого підтвердження.

За приписами ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Перенесення розгляду справи повинно бути зумовлене поважними причинами. Поважність причин неможливості взяти участь у судовому засіданні має довести особа, заявивши відповідне клопотання.

ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду.

При цьому, ОСОБА_1 користувався професійною правовою допомогою адвокатів Воробця Р.М. та Васильченко Г.І., які подавали відповідні заяви, клопотання.

Суддя суду першої інстанції з метою повного забезпечення процесуальних прав ОСОБА_1 неодноразово відклав розгляд справи.

Також згідно постанови Долинського районного суду від 03 квітня 2024 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП зупинялось до його звільнення з військової служби (а.с. 19).

Відповідно до постанови Долинського районного суду від 24 липня 2024 року (а.с. 25) відновлено провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, провадження у справі у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП зупинялось майже на 4 місяці.

При цьому, в результаті перевірки підставності зупинення провадження було встановлено, що довідка №3299/а т.в.о. начальника штабу першого заступника командира військової частини НОМЕР_4 (а.с. 16), яка датована 11 березня 2024 року про проходження військової служби за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_4 від 03 березня 2022 року не відповідає дійсності, оскільки відповідно до довідки №2058 начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_7 від 22 липня 2024 року (а.с. 23), 23 серпня 2023 року солдат ОСОБА_1 звільнений з військової частини НОМЕР_5 за сімейними обставинами на підставі пп. г п. 1 ч. 4 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», що беззаперечно свідчить про безпідставне зупинення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, внаслідок надання суду довідок, які не відповідають дійсності.

Про вказані факти згідно постанови Долинського районного суду від 26 лютого 2025 року (а.с. 119-120) було доведено до відома начальника відділення поліції №1 (м. Долина) Калуського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області для відповідного реагування в порядку ст. 214 КПК України.

Таким чином, судом забезпечено в повній мірі дотримання прав ОСОБА_1 , передбачених ст. 268 КУпАП України, і завершення розгляду справи у його відсутність не призвело їх порушення.

Твердження сторони захисту про те, що відсутні докази відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортними засобами, не є слушними, оскільки в протоколі написано «транспортний засіб залишено по місцю зупинення», що свідчить про відсторонення від керування.

Крім того, вищевказані обставини не підлягають встановленню, перевірці, оскільки предметом доказування в межах даної справи є саме фактичні дані щодо відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Щодо доводів сторони захисту про призначення штрафу без застосування адміністративного стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, вважаю наступне.

Згідно зі ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

За приписами ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до частин 2 та 4 статті 30 КУпАП, позбавлення наданого громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.

Позбавлення права керування засобами транспорту не може застосовуватись до осіб, які користуються цими засобами в зв`язку з інвалідністю, за винятком випадків керування в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також у разі невиконання вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, залишення на порушення вимог встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, учасниками якої вони є, ухилення від огляду на наявність алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Статтею 24 КУпАП встановлені види адміністративних стягнень, серед яких є штраф та позбавлення спеціального права, наданого громадянинові (права керування транспортними засобами, права полювання); позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 КУпАП, за одне адміністративне правопорушення може бути накладено основне або основне і додаткове стягнення. Позбавлення права керування транспортними засобами може застосовуватися як основне, так і додаткове адміністративне стягнення.

Санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Таким чином, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого зазначеною нормою, встановлено основне та обов`язкове додаткове адміністративне стягнення: штраф та позбавлення права керування транспортними засобами відповідно.

Звертаю увагу, що законодавець у санкції не передбачив можливість альтернативи основного та додаткового покарань, тому дискреційні повноваження суду обмежені імперативно встановленими нормами при обранні та застосуванні до особи, яка вчинила адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Окрім того, у постанові Пленуму ВССУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» наголошено, що чинне адміністративне законодавство не передбачає накладення адміністративного стягнення нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією певної норми. Разом із тим, слід керуватися положеннями статті 33 КУпАП.

Ті обставини, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, перебуває у шлюбі з особою з інвалідністю, вважаю такими, що не можуть стати підставою для незастосування до водія обов`язкового додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами. В інакшому випадку, порушуватиметься принцип правової визначеності, який є невід`ємною складовою верховенства права, та гарантує, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на необхідності дотримання принципу правової визначеності. До цих правил, які визначають сталість правозастосування, належить і судова практика. Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба, з належною повнотою передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, що може спричинити певна дія (такий висновок викладений у справах «Steel and others v. The United Kingdom» та «Sunday Times v. United Kingdom»).

Та обставина, що ОСОБА_1 проходив військову службу за призивом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_4 з урахуванням конкретних обставин по справі щодо нього та даних щодо його особи, не дає підстав для незастосування до нього стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки таке стягнення накладається в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП та є безальтернативним.

Звертаю увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене статтею 130 КУпАП, є одним із тих правопорушень, які мають підвищену ступінь суспільної небезпеки, оскільки безвідповідальний підхід водіїв та порушення ними правил заборони керування транспортними засобами в стані сп`яніння, зокрема алкогольного, є причиною досить великої кількості аварій. Для керування транспортним засобом немає значення ступінь алкогольного сп`яніння (легке сп`яніння чи важке), оскільки є чітка імперативна заборона сідати за кермо у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

ОСОБА_1 як особа, що має спеціальний статус (водій) реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, а значить погодився виконувати додатково покладені на нього обов`язки, встановлені законодавством України, зокрема пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України, та був зобов`язаний без усіляких застережень на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність у правовому полі держави (з рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007).

Таким чином, наведені стороною захисту доводи про призначення ОСОБА_1 стягнення без позбавлення права керування транспортним засобом не відповідають вимогам Закону.

Таким чином доходжу висновку, що суддя суду першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки поза розумним сумнівом доведено факт його як особи, яка керувала транспортним засобом, відмови від проходження у встановленому законом порядку огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, що є порушенням п. 2.5. Правил дорожнього руху.

Обставин, які б підтверджували позицію сторони захисту щодо незаконності постанови суду першої інстанції та наявності підстав для її скасування з закриттям провадження у справі за результатами апеляційного розгляду не встановлено, а доводи апеляційної скарги зводяться фактично до повторного перегляду встановлених судом першої інстанції обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на наведене, постанову судді суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Васильченко Ганни Іванівни залишити без задоволення.

Постанову Долинського районного суду Івано-Франківської області від 26 лютого 2025 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло