Справа № 541/4200/24
Номер провадження3/541/31/2025
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2025 року м. Миргород

Суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Шатілова Л.Г., за участі ОСОБА_1 , захисника Сахна Є.В., прокурора Базавлук С.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла із Миргородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Донецьк, громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 , особу з інвалідністю ІІ групи, військового пенсіонера, РНОКПП не встановлено ,

у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

26 липня 2024 року о 22 годині 37 хвилин на автодорозі Лубни-Миргород-Опішня Р-42 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом MITSUBISHI LANCER д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів. Від медичного огляду на стан сп`яніння відмовився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 0209 та в медичному закладі відмовився від проходження для визначення алкогольного сп`яніння, від керування відсторонений. Водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 визнав, що відмовився від проходження на стан алкогольного сп`яніння, але вважав, що оскільки він був безпідставно зупинений працівниками поліції, тому відсутні підстави притягнення його до адміністративної відповідальності. По суті справи пояснив, що відвозив знайомого на залізничний вокзал в сел. Ромодан, правила ПДР не порушував, чому був зупинений працівниками поліції, не знає. Після складення протоколу самостійно звертався до Миргородської ЦРЛ з метою пройти огляд на стан сп`яніння одночасно викликав працівників поліції, щоб огляд пройти у їх присутності. В огляді йому було відмовлено. Також повідомив, що телефонував на гарячу лінію, щоб приїхали працівники поліції і він міг пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Захисник Сахно Є.В. заявив клопотання про витребування інформації з Миргородської ЦРЛ та з гарячої лінії, чи звертався до них ОСОБА_1 26.07.2024 року.

Прокурор Базавлук С.С. вважала, що всі зібрані докази по справі дають підстави для накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення.

У задоволенні клопотання захисника про витребування доказів було відмовлено, оскільки зважаючи на тривалий розгляд справи, враховуючи, що правопорушення було вчинено 26.07.2024 року, останнім не надано доказів та не обґрунтовано, чи звертався він з адвокатським запитом і самостійно намагався витребувати необхідну інформацію.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали адміністративного правопорушення, вважаю наступне.

Згідно з диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність за вказане правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За п. 2 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (далі за текстом постанови «Порядок направлення водіїв для огляду»), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаки такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Відповідно до п.3 «Порядку направлення водіїв для огляду» огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №775386 від 26.07.2024 (а.с.1), направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 26.07.2024 року (а.с.2) відеозаписом, наявним в матеріалах справи (а.с.5).

Доводи ОСОБА_1 про те, що працівниками поліції безпідставно був зупинений транспортний засіб, не зафіксувавши жодного порушення правил дорожнього руху, відхиляються виходячи з наступного.

Згідно із положеннями ч.1 ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

З огляду на вищевикладене, вважаю, що в умовах воєнного стану зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 26.07.2024 року о 22 годині 37 хвилин є законною.

Із долученого до матеріалів відеозапису вбачається, що працівниками поліції був зупинений транспортний засіб MITSUBISHI LANCER д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , працівник поліції запитав водія, чому останній виляв по всій дорозі. ОСОБА_1 відповів, що об`їжджав яму на дорозі. Працівниками поліції було названо ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю , порушення координації рухів), роз`яснено останньому порядок проходження огляду (запропоновано пройти освідування на місці зупинки або в лікарні) , крім того зазначили, що в разі відмови від проходження огляду, буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, за відмову від проходження та в подальшому було роз`яснено права та обов`язки .

Будь-яких відомостей, які б свідчили про незаконність дій працівників поліції, в тому числі щодо причин зупинення транспортного засобу або при складанні протоколу стосовно ОСОБА_1 , оскарження їх дій або бездіяльності згідно чинного законодавства України, матеріали справи не містять, а отже, твердження ОСОБА_1 про те, що транспортний засіб був зупинений безпідставно, є необґрунтованими.

При перевірці матеріалів справи, у тому числі при перегляді відеозапису, порушень з боку поліцейських, які оформлювали адміністративний матеріал, не встановлено. Отже, здійснений поліцейським відеозапис є допустимим доказом.

Таким чином, відеозапис у повній мірі узгоджується з протоколом про адміністративне правопорушення та іншими матеріалами справи.

Згідно ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

З урахуванням вищевикладеного, ОСОБА_1 слід піддати адміністративному стягненню в межах санкції статті у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, оскільки інших альтернативних видів покарання ч.1 ст.130 КУпАП не передбачає. При ухваленні рішення у справі враховується характер вчиненого правопорушення, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Положеннями ст.40-1КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Положеннями ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір» визначено вичерпний перелік підстав, за наявності яких суд своєю ухвалою за клопотанням особи звільняє її від сплати судового збору під час розгляду справи.

Так, приписами п. 9 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

На підтвердження підстав для звільнення від сплати судового збору ОСОБА_1 матеріалами справи встановлено, що останній є особою з інвалідністю ІІ групи.

Враховуючи викладене, вважаю, що наявна правова підстава для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 23, 40-1, ч.1 ст. 130, 213, 221, 283 КУпАП, суддя

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. (сімнадцять тисяч гривень) на користь держави, (номер рахунку ІВАN UA0016001; населений пункт: ПОЛТАВСЬКА ОБЛАСТЬ/М.ПОЛТАВА; отримувач: ГУК у Полт.обл/Полтавська/21081300; ; банк отримувача: Казначейство України(ел. адм. подат.); код класифікації і доходів бюджету 21081300, адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Строк пред`явлення до виконання протягом трьох місяців, з наступного дня після набрання постановою законної сили або закінчення строку, встановленого у разі відстрочки або розстрочки виконання постанови.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Строк пред`явлення до виконання протягом трьох місяців, з наступного дня після набрання постановою законної сили або закінчення строку, встановленого у разі відстрочки або розстрочки виконання постанови.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Миргородського

міськрайонного суду Л. Г. Шатілова