Справа №751/3198/25
Провадження №3/751/1265/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2025 р. місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі: головуючого-судді Павлова В.Г.,

при секретарі Овдій О.М.,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, яка надійшла від УПП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП

за участі:

особа, яка притягається

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисник Бредюк А.М.,

ВСТАНОВИВ:

29.03.2025 р. о 14 год. 43 хв. по вул. Д. Самоквасова 11 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «NISSAN PATHFINDER» /д.н.з. НОМЕР_2 / з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродня блідість обличчя, звужені зіниці, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук.

Від проходження огляду на стан наркотичного спяніння у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом, однак вважав, що працівники поліції безпідставно вимагали від нього проходження огляду в закладі охорони здоров`я, оскільки жодних ознак наркотичного сп`яніння в нього не було. При цьому повідомив, що проходив реабілітацію та попередньо вживав нарковмісні препарати.

Окрім того, ОСОБА_1 повідомив, що звертався до працівників поліції з проханням відтермінувати на деякий час огляд через невідкладні особисті справи (мийка автомобіля та передача військовослужбовцям речей, які були у нього в автомобілі) або викликати представників ВСП, однак поліцейські через упереджене до нього ставлення відмовили в задоволенні його клопотань.

Враховуючи, що працівники поліції створили конфліктну ситуацію, ОСОБА_1 підтвердив про умисну та принципову відмову від проходження огляду на стан наркотичного спяніння у лікувальному закладі в присутності поліцейських.

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Приписами п.2.5 ПДР встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Тобто, у даному випадку, доказуванню підлягають: факт керування особи транспортним засобом та факт відмови цієї особи від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Судочинство в Україні проводиться на засадах змагальності, що передбачає самостійне обстоювання кожною стороною своїх прав та інтересів.

Враховуючи позицію сторони захисту в частині не оспорювання факту керування транспортним засобом, яка співвідноситься з поясненнями самого водія на місці зупинки транспортного засобу та підтверджується матеріалами відеофіксації, суд вважає доведеним факт керування транспортним засобом NISSAN PATHFINDER /д.н.з. НОМЕР_2 / саме ОСОБА_1 .

Проаналізувавши обставини відмови водія від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння суд приходить до наступного висновку.

Будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку огляд на стан сп`яніння.

Відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння є правопорушенням, передбаченим ч.1 ст.130 КУпАП, що тягне за собою адміністративну відповідальність, про що складається протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначаються ознаки сп`яніння.

Таким чином, проходження до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння є імперативною нормою, оскільки передбачає обов`язкове проходження огляду в незалежності від наявності особистих обставин у особи, щодо якої порушується таке питання.

В силу положень ст.251 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію та обставини правопорушення, а доказами у справі є, зокрема, пояснення особи, що притягується до відповідальності, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису.

З досліджених в судовому засіданні протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 285006 та відеозапису з портативного відео-реєстратора встановлено, що 29.03.2025 р. о 14 год. 43 хв. по вул. Д. Самоквасова 11 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом NISSAN PATHFINDER /д.н.з. НОМЕР_2 /.

Відтак, суд вважає доведеним факт виконання ОСОБА_1 функцій водія, тобто останній є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.

За змістом п.1 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортний засіб який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Враховуючи, що транспортний засіб NISSAN PATHFINDER /д.н.з. НОМЕР_2 / зареєстрований в іншій країні, що підтверджується серією номерного знаку, суд вважає дії працівників поліції в частині зупинки автомобіля правомірними.

Суд наголошує, що питання поважності чи неповажності причин зупинки транспортного засобу поліцейськими не є предметом судового розгляду в справі про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП.

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), ознаками наркотичного сп`яніння є: неприродня блідість обличчя, звужені зіниці, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук.

Наявність у водія хоча б однієї вищевказаної ознаки сп`яніння є підставою для проведення огляду водія на стан наркотичного сп`яніння.

Під час перевірки працівником поліції документів та спілкування з водієм ОСОБА_1 у останнього було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, які в подальшому вказані у протоколі, а отже такі дії працівників поліції є цілком правомірними та обґрунтованими, та відповідають положенням пункту 4 Розділу І та Розділу ІІІ Інструкції.

Згідно з п.12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Вказані ознаки наркотичного сп`яніння були об`єктивними та реальними. Більше того, ОСОБА_1 при спілкуванні з працівниками поліції підтвердив, що проходить лікування в неврологічному відділенні обласної лікарні, та як наслідок міг приймати нарковмісні препарати.

Твердження сторони захисту про те, що виявлені у ОСОБА_1 працівниками поліції ознаки наркотичного сп`яніння були удаваними спростовуються переглянутим відеозаписом. Так, оголошення працівником поліції виявлених у водія ознак передував його детальний огляд, і лише після виявлення неприродньої блідості обличчя, звужених зіниць, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, з урахуванням його подальшої емоційної поведінки, давали більш чим обґрунтовані підстави для підозри про перебування в стані наркотичного сп`яніння.

Більше того, ОСОБА_1 в момент спілкування з працівниками поліції не заперечував про виражене тремтіння пальців рук, що підтверджується відеозаписом, та свідчить про об`єктивність ознак та підставність подальших вимог щодо проходження огляду.

При цьому суд підкреслює, що визначення ознак сп`яніння, відповідно до Інструкції, є прерогативою саме поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України, при цьому вказана Інструкція не зобов`язує визначати саме три ознаки наркотичного сп`яніння, а тому за об`єктивної неможливості на стадії судового розгляду справи перевірити відсутність чи наявність неприродньої блідості обличчя та звужених зіниць, які не реагують на світло, суд приходить до переконання про достатність інших об`єктивних ознак наркотичного сп`яніння для висновку, що інспектором поліції було правомірно запропоновано водієві ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я.

Натомість останній відмовився, що підтверджується направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння до ЧОПНЛ /а.с.4/.

В конкретному випадку, ОСОБА_1 , маючи об`єктивну можливість спростувати обґрунтовану підозру працівника поліції щодо наявності в нього реальних ознак наркотичного сп`яніння шляхом проходження відповідного огляду у медичному закладі, без жодних переконливих пояснень відмовився від проходження такого огляду, що власне і становить об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, яка за своєю конструкцією є бланкетною нормою та покладає на водія, як учасника дорожнього руху, обов`язок, а не право вибору, виконання положень п.2.5 ПДР.

Факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Суд при обґрунтуванні вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.5 ПДР також враховує усвідомлену відмову від проходження огляду, незважаючи на детальне роз`яснення інспектором поліції наслідків такої відмови. Про існування будь-яких об`єктивних причин, які б перешкоджали пройти медичний огляд, водій, окрім запізнення на автомийку та необхідність передачі речей, не повідомляв.

Аргументи захисника про те, що ОСОБА_1 є військовослужбовець і його огляд мав бути проведений виключно за участі ВСП є безпідставними. Так, за змістом ст.266-1 КУпАП огляд на стан сп`яніння проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром, лише щодо військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин.

У даному випадку ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції під час керування транспортним засобом - NISSAN PATHFINDER /д.н.з. НОМЕР_2 /, поза межами території будь-якої військової частини, як особа, що керує транспортними засобами і щодо якої були наявні підозри про перебування у стані наркотичного сп`яніння.

Доводи про важливість багажу, який ОСОБА_1 начебто повинен був невідкладно передати військовослужбовцям є непереконливими, оскільки про його зміст ані на момент його зупинки поліцейськими, ані в судовому засіданні так і не повідомив. Окрім того, суд враховує, що ОСОБА_1 з 24.03.2025 р. перебував на лікуванні та як наслідок не виконував бойові завдання, які б могли виправдовувати поважність причин відмови від проходження огляду.

Більше того, водій відмовився пройти огляд в медичному закладі в присутності поліцейських, але в подальшому в порядку самозвернення самостійно звернувся для проходження огляду на стан сп`яніння, що свідчить про усвідомлений вибір поведінки та наслідків відмови.

На виконання положень ч.3 ст.268 КУпАП, інспектором поліції було надано можливість ОСОБА_1 подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу. Натомість, останній обмежився у відповідній графі протоколу записом «пояснення надам в суді після лікування від контузій та поранення», а в направленні на огляд до ЧПНЛ «на огляд не їду, не має часу», чим власне і підтвердив відмову від проходження відповідного огляду.

Разом з тим, суд звертає увагу, що через годину від моменту складання протоколу водій ОСОБА_1 вже в порядку самозвернення звернувся до КНП «ЧОПНЛ» для проходження відповідного огляду, що об`єктивно свідчить про умисне ухилення від проходження огляду в присутності співробітника поліції та намагання уникнути відповідальності.

Та обставина, що водій самостійно звернувся до медичного закладу для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та висновок про відсутність такого стану, жодним чином не спростовує факту відмови від проходження відповідного огляду, що є самостійним складом правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Суд, проаналізувавши наявні у справі матеріали в їх сукупності, приходить до переконання, що ОСОБА_1 , порушуючи вимоги п.2.5 ПДР України, скоїв правопорушення, що передбачене диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вищезазначені факти його вини є об`єктивними, переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи, що були повно та всебічно досліджені під час судового засідання.

Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Суд також враховує, що рапорт поліцейського за своїм правовим змістом є службовим документом, яким поліцейський інформує керівництво про законність та обґрунтованість дій поліцейських під час встановлення обставин вчинення особою адміністративного правопорушення.

Разом з тим, хоча рапорт і не є окремим доказом, проте вказаний документ містить інформацію, яка повністю узгоджується з іншими доказами по справі та не суперечить їх змісту.

Користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відсутність письмових даних про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом працівниками поліції не є підставою для закриття провадження у справі, оскільки згідно відеозапису останній чітко та неодноразово повідомляв водієві про відсторонення від права керування автомобілем. Окрім того, вказана обставина не знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку із вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Долучена в судовому засіданні виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_1 про відсутність у нього ознак сп`яніння судом не враховується при обґрунтуванні рішення з наступних підстав.

По-перше, складом інкримінованого правопорушення ОСОБА_1 є відмова водія від проходження відповідного огляду у медичному закладі для визначення стану сп`яніння, тобто порушення вимог п.2.5 ПДР.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.

По-друге, згідно п. 9 Розділу ІІ Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

З огляду на викладене, медичний огляд у закладі охорони здоров`я може проводитись лише у присутності поліцейського, а як вбачається з висновку наданого ОСОБА_1 огляд останнього проводився за відсутності співробітника патрульної поліції, і доказового значення в даному провадженні не має.

Суд наголошує, що в даному випадку протокол складено не за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, а за відмову від проходження огляду, що є окремим складом адміністративного правопорушення, що й стало підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення працівником патрульної поліції, яким були виявлені певні ознаки наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 .

Подальше проходження ОСОБА_1 огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я за власною ініціативою жодним чином не спростовує факт його відмови від попередньо запропонованого огляду саме на виконання вимог працівника патрульної поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення.

Тобто, відмова від вимоги поліцейського пройти в установленому порядку огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, незалежно від того, чи був водій у стані наркотичного сп`яніння, і пояснення про відсутність ознак сп`яніння, та подальше самозвернення особи до медичного закладу для проведення огляду не є підставою для звільнення від адміністративної відповідальності.

В протилежному випадку, в разі толерування судами поведінки водіїв щодо безпідставної відмови від проведення оглядів у лікувальних закладах в присутності працівників поліції, та подальше врахування медичних висновків, отриманих водіями в порядку самозвернення, може призвести не лише до підриву авторитету судової влади у суспільстві, а і до погодження можливості вчинення особами суспільно небезпечних діянь.

В ході судового розгляду обставин, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість уповноваженої особи, яка складала протокол відносно ОСОБА_1 у результатах розгляду справи або притягненні останнього до адміністративної відповідальності не встановлено.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

Положеннями ст.33 КУпАП визначено, що суд при накладенні адміністративного стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, які пом`якшують, чи обтяжують відповідальність у справі не встановлено. Підстав для звільнення від адміністративної відповідальності суд не вбачає.

З урахуванням ступеню та характеру вчиненого правопорушення, який становить підвищену суспільну небезпеку у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, особи порушника, ступінь його вини та відношення до скоєного адміністративного правопорушення, відсутність відомостей про попередні притягнення до адміністративної відповідальності, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суд вважає, що ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у межах санкції статті.

Оскільки згідно протоколу ОСОБА_1 є військовослужбовцем, останній підлягає звільненню від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст.23, 33,40-1, ч.1 ст.130, ст.ст.283-285 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 /сімнадцять тисяч/ грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 /один/ рік.

Роз`яснити правопорушнику, що згідно зі ст.307 КУпАП штраф повинен бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі її оскарження не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, згідно з ч.1 ст.308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Згідно ст.291 КУпАП постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.Г. Павлов