ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 3/753/407/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2025 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Коляденко П.Л., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, неодруженого, працюючого інспектором з логістики Управління домедичної та медичної допомоги ОШБ НПУ «Лють», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 130 ч. 1 КУпАП (протоколи серії ААД № 530758 та ААД № 530759) -,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , 26.10.2024 року о 04 год. 25 хв., керуючи автомобілем марки «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Є. Харченка, 4 у м. Києві, в порушення вимог п. 13.1 ПДР, не врахував безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого допустив наїзд на перешкоду - електроопору, що призвело до механічних пошкоджень транспортного засобу.

При цьому, ОСОБА_1 керував вказаним транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, в порушення вимог п. 2.5 ПДР, відмовився, що зафіксовано на нагрудну камеру працівника поліції БК 767453.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаних адміністративних правопорушень категорично заперечив, пояснивши, що 25.10.2024 року забрав свого друга ОСОБА_2 з автостанції біля Центрального залізничного вокзалу у м. Києві, після чого вони поїхали до майстра ОСОБА_3 на авто-сервіс, що знаходиться по вул. П. Усенка, 7-б у м. Києві. Василь ремонтував авто ОСОБА_1 тривалий час та в подальшому вони вирішили випити горілки та повечеряти. Зауважив, що розпивали алкогольні напої лише з ОСОБА_3 , а ОСОБА_4 не вживав. Приблизно о 04 годині ранку вони зібрались виїжджати та за кермо сів ОСОБА_4 , оскільки він єдиний був тверезий. По дорозі додому (м. Київ, вул. Харченка, 4) ОСОБА_4 не розрахував безпечної швидкості та здійснив наїзд на бордюрний камінь, машину скерував у безпечний бік та здійснив зіткнення з деревом. В ході зіткнення він, ОСОБА_1 , та ОСОБА_4 вдарились головою, а ОСОБА_3 не зазнав ушкоджень. В подальшому ОСОБА_4 з ОСОБА_3 пішли до знайомого останнього, оскільки в нього є евакуатор, так як додзвонитись до нього не вийшло. Вказав, що залишився на місці події, бо був досить п`яним, а від удару та хвилювань взагалі не розумів що відбувалось. Звертав увагу, що приблизно через 10-15 хв. приїхала ШМД та співробітники поліції. Наголошував, що не заперечував, що був у стані алкогольного сп`яніння, а про те що за кермом був ОСОБА_4 нічого не казав, щоб не підставляти його. Близько 07 ранку приїхали ОСОБА_3 з ОСОБА_4 на евакуаторі, він, ОСОБА_1 , заплатив, щоб авто доставили до автостоянки, а вони поїхали додому.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 підтвердив надані ОСОБА_1 показання та зазначив, після того як ОСОБА_5 забрав його з автостанції біля Центрального залізно-дорожнього вокзалу у м. Києві та вони приїхали до ОСОБА_3 , останній приступив до ремонту автомобіля. Ввечері вони перервались на вечерю, під час якої ОСОБА_6 з ОСОБА_3 вживали горілку, а він не пив, бо вранці у нього була запланована зустріч. Так як ремонт ОСОБА_3 закінчив аж о 01 годині ночі, з метою дотримання правил комендантської години, вони вирішили дочекатись ранку на місці, продовжуючи розпивати спиртні напої. Приблизно о 04 годині ранку вони вирішили їхати додому і він сів за кермо, так як був тверезий. По дорозі наїхав на бордюрний камінь та в`їхав в дерево. ОСОБА_3 запропонував викликати знайомого, у якого є евакуатор, однак не зміг додзвонитись до нього. Зазначив, що вони з ОСОБА_3 вирішили піти пішки до його знайомого, а ОСОБА_6 залишився на місці, оскільки скаржився на біль в голові після удару в ДТП. Звертав увагу, що вони довго шукали евакуаторщика, бо ОСОБА_3 не міг згадати його точне місце проживання. Знайшовши нарешті евакуаторщика ОСОБА_6 , вони всі разом попрямували на місце ДТП, де ОСОБА_6 розрахувався з водієм евакуатора за доставку його авто до стоянки, а вони втрьох на таксі поїхали до ОСОБА_1 додому. Потім ОСОБА_6 розповів, що поки їх не було на місце ДТП приїжджали працівники поліції та ШМД.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 підтвердив надані ОСОБА_1 показання та зазначив, що 25.10.2024 року близько 19 години до нього на місце роботи приїхав ОСОБА_6 зі своїм другом ОСОБА_4 на ремонт автомобіля. Закінчивши ремонт попереднього авто, він приступив до ремонту транспортного засобу ОСОБА_6 . Зголоднівши, ОСОБА_6 з ОСОБА_4 пішли в магазин купити горілки, щоб зігрітись, та закуску. Перервавшись на вечерю він, ОСОБА_7 , з ОСОБА_6 стали розпивали горілку, а ОСОБА_4 не вживав, оскільки в нього зранку були особисті справи. Ремонт авто він завершив вже за 01 ночі, а оскільки настала комендантська година, вирішили перечекати до ранку на місці. Приблизно о 04 ранку вони зібрались виїжджати додому, за кермо сів ОСОБА_4 так як він не вживав спиртні напої. Він, ОСОБА_7 , планував їхати до себе на дачу, однак ОСОБА_6 запросив його до себе додому, щоб ще трішки посидіти, а потім він мав поїхати громадським транспортом. Він пристав на цю пропозицію і вони вирушили додому до ОСОБА_6 , однак по дорозі потрапили в ДТП - ОСОБА_4 керуючи авто наїхав на бордюр та в подальшому в`їхав в дерево. Потім він згадав, що поблизу події проживає його знайомий на ім`я ОСОБА_6 , який має евакуатор та він міг би допомогти відвезти пошкоджений автомобіль на автостоянку. Погодивши з усіма хід подальших дій, вони з ОСОБА_4 пішли на пошуки ОСОБА_6 , який мав евакуатор, в той час як ОСОБА_6 -власник авто залишився на місці, оскільки був сильно випивший та погано себе почував ще через удар головою під час ДТП. Знайшовши евакуаторщика, вони всі разом повернулись на місце події десь о 07 ранку. ОСОБА_6 розрахувався з водієм евакуатора за надані послуги, а вони поїхали на таксі додому до ОСОБА_9 подальшому ОСОБА_6 розповів, що поки їх з ОСОБА_4 не було, на місце події приїжджали працівники поліції, які оформили протоколи, та ШМД.

Допитаний в судовому засіданні інспектор УПП в м. Києві ДПП ОСОБА_10 повідомив, що патрулюючи місто, їм з напарником прийшов виклик про ДТП з потерпілим. Про вказану подію повідомили дорожні комунальні робітники, які виявили пошкоджене авто. Зазначив, що прибувши на місце події побачили автомобіль з пошкодженнями, який перебував поза межами проїзної частини, водій був без свідомості, лежав на кермі на водійському сидінні. В подальшому приїхала бригада ШМД, водія привели до тями за допомогою нашатирного спирту і він сам вийшов з авто, від госпіталізації відмовився. Документальне оформлення події зайняло орієнтовно 1 - 1,5 години. Зауважив, що від отриманих автомобілем пошкоджень вийти через пасажирські передні двері було неможливо. Наголошував, що складаючи протокол про вчинення адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_1 , у нього не було сумнівів, що саме останній керував авто, оскільки прибувши на місце події саме ОСОБА_1 був без тями на пасажирському сидінні. Крім того, ОСОБА_1 не повідомляв, що за кермом була інша особа. За час оформлення документів інші особи не підходили.

Допитаний в судовому засіданні інспектор УПП в м. Києві ДПП ОСОБА_11 повідомив, що десь о 05 ранку, можливо біля 06, отримали з напарником виклик на ДТП з потерпілим. Прибувши на місце події побачили авто на узбіччі. Водій спав за кермом. На місце також прибула карета ШМД. Вбачаючи у водія ознаки алкогольного сп`яніння, було запропоновано пройти огляд, однак водій відмовився. Зазначив, що оформлення адміністративних матеріалів зайняло більше години. за цей час ніхто не підходив, водій не повідомляв, що не він був за кермом.

Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до загальних положень ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Як вбачається із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, винність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, повністю підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме даними: протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 ; схеми місця ДТП, яка складена уповноваженою особою, та враховуючи той факт, що шкода завдана лише автомобілю, підписана без будь-яких зауважень самим ОСОБА_1 , зокрема щодо місця зіткнення, характеру та локалізації механічних пошкоджень, отриманих його транспортним засобом.

Суд вважає неспроможними твердження ОСОБА_1 про керування транспортним засобом його товаришем ОСОБА_4 , оскільки вказані пояснення спростовуються логічними та послідовними показами інспекторів УПП в м. Києві, зокрема, щодо відсутності на місці події сторонніх осіб, окрім ОСОБА_1 , хоча оформлення матеріалів зайняло тривалий час. Крім того, суд звертає увагу, що ОСОБА_1 під час оформлення ДТП, не наголошував на тому, що не він керував транспортним засобом. В той час, як твердження щодо небажання викривати свого товариша, суд сприймає виключно як обрану правопорушником стратегію захисту, адже, його друг ОСОБА_2 не звернувся до органів поліції з заявою про встановлення в його діях факту порушення ПДР України та складання відповідного протоколу.

Крім того, з показань свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_1 їхав на передньому пасажирському сидінні автомобіля і після удару головою, у зв`язку з зіткненням авто з деревом, та враховуючи перебування в стані сильного алкогольного сп`яніння, не пішов з друзями на пошуки водія евакуатора, однак, працівники поліції знайшли ОСОБА_1 на водійському місці в непритомному стані. Вказані розбіжності в показаннях свідків ОСОБА_1 пояснити не зміг.

З огляду на викладене, приходжу до висновку про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Разом з тим, оскільки на час розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, закінчились, провадження по справі підлягає закриттю.

Крім того, згідно зі ст. 2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, тремтіння пальців рук.

За наведених обставин вважаю, що у працівників поліції були наявні передбачені законом підстави для проведення у ОСОБА_1 відповідного огляду на стан сп`яніння, про що працівник поліції і зазначив у протоколі про адміністративне правопорушення.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння було також зафіксовано за допомогою нагрудної камери працівників поліції БК 767453, запис якого було долучено до матеріалів справи.

З даних відеозапису із нагрудної камери працівника поліції, переглянутого в судовому засіданні, вбачається, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти відповідний огляд, у зв`язку з підозрою у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, однак останній від проходження огляду категорично відмовився. Разом з тим, ОСОБА_1 не заперечувався факт вживання напередодні спиртних напоїв та перебування в стані алкогольного сп`яніння, в той час як факт керування ОСОБА_1 26.10.2024 року автомобілем марки «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_1 , встановлений судом вище.

Сукупність викладених доказів, що були ретельно досліджені в ході судового розгляду, дає безумовні підстави зробити висновок про те, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_1 , на час дорожньо-транспортної пригоди, а твердження останнього про те, що він автомобілем не керував, а лише був його пасажиром є обраною позицією захисту з метою уникнути відповідальності за вчинене.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність передбачена також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан сп`яніння.

Таким чином, відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, є порушенням вимог п. 2.5 ПДР, та утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки відповідно до вимог п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану зокрема, алкогольного сп`яніння.

З урахуванням наведеного вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, за обставин, встановлених у протоколі, підтверджена в повному обсязі.

Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, приходжу до висновку, що необхідним та достатнім є адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Крім того, відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 40-1, 124, 130 ч. 1, 283-285 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП - закрити у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Строк позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів обчислювати з дня винесення постанови про позбавлення цього права, у разі ухилення від здачі документа, що посвідчує право керування транспортними засобами - з моменту примусового вилучення такого документу.

Роз`яснити, що в разі несплати штрафу в п`ятнадцятиденний строк з дня вручення постанови правопорушнику, сума штрафу буде стягнена в порядку примусового виконання постанови в подвійному розмірі.

Крім того, роз`яснити, що після закінчення призначеного строку позбавлення спеціального права, вилучене посвідчення водія повертається після успішного складання іспитів на право керування транспортним засобом.

Постанова судді пред`являється до примусового виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва.

Суддя