КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 33/824/2357/2025
Справа № 756/1383/25
Головуючий в суді І інстанції Луценко О.М.
Доповідач в суді ІІ інстанції Кашперська Т.Ц.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 квітня 2025 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Кашперської Т.Ц., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 06 березня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173-8 ч. 2 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 06 березня 2025 року на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-8 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн., стягнуто судовий збір у сумі 605,60 грн. на користь держави.

ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що вона 26 січня 2025 року о 20:30 за адресою АДРЕСА_1 порушила вимоги термінового заборонного припису АА485389 від 26 січня 2025 року, а саме заборона у будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-8 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_1 20 березня 2025 року подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову Оболонського районного суду м. Києва від 06 березня 2025 року та закрити провадження в справі в зв`язку з відсутністю в її діях складу правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказувала, що суд першої інстанції розглянув справу однобоко, за дві хвилини, не дослідив матеріали справи, не дав їй можливості надати пояснення по справі, в результаті дійшов помилкового висновку про наявність в її діях складу адміністративного правопорушення.

Наголошувала, що 26 січня 2025 року викликала поліцію, оскільки її донька вчиняла щодо неї домашнє насильство. По приїзду працівники поліції кваліфікували її дії за ч. 2 ст. 173-8 КУпАП.

Наводила зміст ст. 7, 251, 245, 280, 252, 247 КУпАП, ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, судову практику ЄСПЛ у рішеннях «Карелін проти росії», вважала, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення та докази на підтвердження вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-8 КУпАП.

Також ОСОБА_1 звернулася з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що копію постанови від 06 березня 2025 року отримала в суді 11 березня 2025 року під розписку, а тому строк на апеляційне оскарження пропущений нею з поважних причин.

При вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

Розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд доходить висновку про необґрунтованість клопотання з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Дана норма визначає строк, з якого починає обраховуватись десятиденний строк на апеляційне оскарження, тобто з наступного дня після винесення постанови.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» (974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи є підстави для поновлення строків для оскарження, які виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» (Заява N 3236/03).

Також, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення ЄСПЛ від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії»).

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків на апеляційне оскарження рішення суду буде порушувати законні права та інтереси сторін і суперечити принципу правової визначеності, що закріплене в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року, та згідно зі статтею 9 Конституції України є частиною національного законодавства України (п. 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» заява № 32053/13).

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувану постанову було проголошено 06 березня 2025 року, а тому останнім днем на апеляційне оскарження постанови є 17 березня 2025 року. Апеляційна скарга подана 20 березня 2025 року.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, ОСОБА_1 вказує на те, що копія постанови отримала 11 березня 2025 року, що підтверджується розпискою, наявною на а. с. 21.

Разом із тим, положення ст. 294 КУпАП пов`язують обчислення строку на оскарження з днем винесення постанови, а не з днем отримання її тексту, а відтак, посилання на дату ознайомлення зі змістом постанови чи отримання копії оскаржуваної постанови не може бути достатньою підставою для поновлення строку на її оскарження.

З матеріалів справи вбачається, що 06 березня 2025 року в судовому засіданні було складено повний текст оскаржуваної постанови Оболонського районного суду м. Києва, вступна та резолютивна частини постанови відсутні в матеріалах справи. У постанові роз`яснено порядок та строки оскарження постанови, а саме протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.

Зі змісту постанови Оболонського районного суду м. Києва від 06 березня 2025 року вбачається, що ОСОБА_1 , а також її захисник Черкес Т.А., особисто брали участь в судовому засіданні.

Вказана обставина свідчить про те, що ОСОБА_1 була обізнана про винесення судом постанови, результати розгляду справи та строки оскарження постанови - десять днів з дня її винесення.

Апеляційний суд враховує, що з огляду на присутність в судовому засіданні і обізнаність з результатами розгляду справи ОСОБА_1 мала можливість подати апеляційну скаргу в межах процесуального строку для подання апеляційної скарги до 17 березня 2025 року включно, однак допустила нічим не обґрунтоване зволікання до 20 березня 2025 року.

Наведені в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження доводи не містять посилань на обставини, які б унеможливлювали звернення з апеляційною скаргою у визначений законом строк.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу із пропуском строку, визначеного ст. 294 КУпАП, підстав для його поновлення не вбачається, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Оболонського районного суду м. Києва від 06 березня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-8 КУпАП.

Повернути апеляційну скаргу особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кашперська Т.Ц.