Справа № 199/5060/25
ПОСТАНОВА

іменем України

22.04.2025 місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Лисенко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який має паспорт громадянина України № НОМЕР_1 від 13.02.2025 (орган, що видав 1215), РНОКПП НОМЕР_2 , працюючого начальником групи психологічної підтримки персоналу ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який притягується до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП,

за участю: ОСОБА_1 та його захисника Єпіка С.О., законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_2 ,

УСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного 30.03.2025 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, слідує, що ОСОБА_1 30.03.2025 близько 11:40 години за адресою: АДРЕСА_3 вчинив домашнє насильство фізичного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме: умисні дії штовхання. Правопорушення вчинено у присутності малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю ОСОБА_3 .

ОСОБА_1 у судовому засіданні не визнав вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_2 , дослідивши письмові матеріали справи, вважаю, що провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП, виходячи з наступного.

Правилами ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Так, частиною 1 статті 173-2 КУпАП (в редакції закону № 3733-ІХ від 22.05.2024, який набрав чинності 19.12.2024) передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Частиною 2 статті 173-2 КУпАП (в редакції закону № 3733-ІХ від 22.05.2024, який набрав чинності 19.12.2024) передбачена адміністративна відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

З цього слідує, що з 19.12.2024 як обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складів адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та 2 ст. 173-2 КУпАП, є наслідки у вигляді: 1) реального заподіяння шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого (для ч. 1 ст. 173-2 КУпАП) та 2) реального заподіяння шкоди фізичному або психічному здоров`ю малолітньому чи неповнолітньому потерпілому (для ч. 2 ст. 173-2 КУпАП).

При цьому, ч. 4 ст. 269 КУпАП визначено, що якщо адміністративне правопорушення, передбачене статтею 173-2 або 173-6 цього Кодексу, було вчинено у присутності малолітньої чи неповнолітньої особи, така особа також визнається потерпілим, незалежно від того, чи було їй заподіяно шкоду таким правопорушенням, і на неї поширюються права потерпілого, крім права на відшкодування майнової шкоди.

З викладеного слідує, що, наприклад, якщо чоловік (колишній чоловік) або співмешканець вчиняє адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173-2 КУпАП, стосовно своєї дружини (колишньої дружини) або співмешканки, у присутності малолітньої чи неповнолітньої особи, така особа (малолітня чи неповнолітня) також визнається потерпілим, але в межах протоколу про адміністративне правопорушення за відповідною частиною ст. 173-2 КУпАП, яким констатовано вчинення правопорушення стосовно повнолітньої особи.

У той же час, якщо особа вчиняє стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи окреме діяння, передбачене частиною першою цієї статті, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю малолітнього або неповнолітнього потерпілого, в такому випадку дії порушника підлягають окремій кваліфікації за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

В даній справі, як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , начебто, вчинив домашнє насильство фізичного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 штовхав її та не вчиняв окремих дій, визначених у диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, стосовно малолітньої дитини ОСОБА_3 .

За таких обставин, якщо домашнє насильство було вчинено щодо повнолітньої ОСОБА_2 у присутності її малолітньої дитини ОСОБА_3 остання, згідно ч. 4 ст. 269 КУпАП, мала бути визнана як потерпіла в межах протоколу про адміністративне правопорушення, яким констатовано вчинення порушення щодо ОСОБА_2 (справа № 199/5058/25 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП).

У відповідності до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, крім іншого, повинна бути зазначена суть адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Проте, уповноважений працівник поліції, складаючи протоколи про адміністративні правопорушення, не визнав в порядку ч. 4 ст. 269 КУпАП малолітню ОСОБА_3 потерпілою у справі щодо її матері ОСОБА_2 (справа № 199/5058/25) та склав відносно ОСОБА_1 окремий протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, не зазначивши у ньому суть адміністративного правопорушення, вчиненого, начебто, стосовно малолітньої дитини.

Тобто за одним фактом вчинення одного адміністративного правопорушення стосовно повнолітньої ОСОБА_2 , працівник поліції двічі притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності: перший раз за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП де потерпілою визнав повнолітню ОСОБА_2 (справа № 199/5058/25) і другий раз за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП де потерпілою визнав малолітню ОСОБА_2 , не зазначивши в цій справі суть вчиненого адміністративного правопорушення щодо малолітньої дитини, зважаючи на те, що ОСОБА_1 в обох протоколах про адміністративні правопорушення у вину не ставиться вчинення окремого домашнього насильства щодо малолітньої ОСОБА_2 .

У зв`язку із викладеним слід зазначити, що згідно ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

За таких обставин працівник поліції, всупереч ст. 61 Конституції України, ч. 1 ст. 9, ч. 1 ст. 254, ч. 1 ст. 256 КУпАП, незаконно притягнув до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, слід зазначити, що в судовому засіданні ОСОБА_2 пояснила судді, що за наслідком поштовху з боку ОСОБА_1 вона як в своїх інтересах, так і в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 , не зверталася до лікаря, зокрема, сімейного лікарня, не зверталася до психолога чи психіатра, не викликала швидку допомогу ані собі, ані дитині, тобто ні вона, ні її дитина не проходили лікування або відповідну психологічну (психіатричну) терапію через дії ОСОБА_1 , зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

При цьому матеріали справи також не містять окремих доказів того, що внаслідок штовхання з боку ОСОБА_1 було заподіяно шкоду психічному здоров`ю як малолітньої ОСОБА_3 , так і її матері ОСОБА_2 , що є обов`язковою умовою для настання адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП в разі вчинення правопорушення щодо повнолітньої особи і за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП в разі вчинення правопорушення щодо малолітньої чи неповнолітньої особи.

За таких обставин слід зазначити, що у відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Санкція ч. 2 ст. 173-2 КУпАП передбачає, як найбільш суворий вид стягнення за вчинення даного правопорушення, адміністративний арешт, а систематичне вчинення таких адміністративних правопорушень утворює преюдицію для притягнення особи до кримінальної відповідальності за ст. 126-1 КК України.

Таким чином, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення працівник поліції, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Викладене зобов`язує суддю розглядати справу за ст. 173-2 КУпАП з дотриманням стандартів ЄСПЛ, притаманних кримінальному провадженню.

Зокрема, суддя не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у скоєнні правопорушення має доводитися в суді; суддя також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, діючи таким чином, буде порушувати вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

У справі «Карелін проти росії» («Karelin v. russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Вищевикладене свідчить про те, що уповноваженим працівником Національної поліції не враховано останніх змін до КУпАП, що внесені Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України у зв`язку з ратифікацією Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок i домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» № 3733-IX від 22.05.2024, який набрав чинності 19.12.2024 та незаконно притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, в справі відсутні об`єктивні і належні докази, які б підтверджували наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, в діях ОСОБА_1 , у зв`язку з чим провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя: В.О.Лисенко