Справа № 466/2866/25
Провадження № 3/466/1162/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 року, суддя Шевченківського районного суду м. Львова Зима І.Є., розглянувши матеріали, які надійшли з ВП № 1 ЛРУП № 1 ГУНП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українку, громадянку України, працездатну, яка працює медсестрою в лікарні Святого Пантелеймона, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення ,-

в с т а н о в и в :

17.03.2025 року, близько 10:00 год, за адресою м. Львів, вул. Варшавська, 126, малолітній ОСОБА_2 , перебуваючи в громадському місці , СЗШ23, виявив неповагу, сфотографувавши на фоні працівника поліції непристойний жест, показуючи зневажливе ставлення. Враховуючи таку поведінку дитини, слід прийти до висновку, що мати неповнолітнього ОСОБА_2 , - ОСОБА_1 ухиляється від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідного виховання та навчання сина, відповідальність за що передбачена ст. 184 ч.1 КУпАП.

Для розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не з`явилась, проте 23.04.2025 року на адресу суду надійшла заява , в якій вона просить суд проводити розгляд справи у її відсутності, свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнає.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Як зазначено у рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України», сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 , оскільки остання була присутня під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та була повідомлена про те, що розгляд справи відбудеться у Шевченківському районному суді м. Львова. Окрім того, була повідомлена судом про дату та час судового засідання, що стверджується рекомендованим повідомленням, та СМС про доставку судової повістки.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я і фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних, історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Згідно ч. 4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 184 КУпАП, є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх. А об`єктивна сторона за ч. 1 ст. 184 КУпАП полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, судом встановлено, що вина ОСОБА_1 у скоєному повністю та об`єктивно стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №689813 від 26.03.2025, заявою до ВП, рапортом працівника поліції, характеристикою на учня СЗШ№23,письмовими поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, заявою про визнання вини від 23.04.2025року та іншими матеріалами справи.

Оглянувши протокол про адміністративне правопорушення, враховуючи особу правопорушника, суд приходить до висновку, що його вина доведена, дії за ст. 184 ч. 1 КУпАП кваліфіковані вірно, а тому до неї слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу.

В силу дії п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір" з правопорушника слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення та оштрафувати її на 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн (вісімсот п`ятдесят гривень) в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя І. Є. Зима