Провадження № 3-в/537/22/2025
Справа № 537/3511/22
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.04.2025 суддя Крюківського районного суду міста Кременчука Зоріна Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці подання начальника Автозаводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області Міністерства юстиції України Гребенюк І. про звільнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області надійшло подання начальника Автозаводського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області Міністерства юстиції Гребенюк І., в якому вона просила суд вирішити питання, пов`язане з виконанням постанови Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 06.03.2023, згідно якої ОСОБА_1 був визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та йому було призначено адміністративне стягнення у вигляді суспільно-корисних робіт на строк 120 годин, а сааме щодо звільнення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення.

В обґрунтування подання зазначила, що з 04.04.2023 ОСОБА_1 перебуває на обліку в районному відділі пробації на підставі постанови Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 06.03.2023. 04.04.2023 та 11.04.2023 відділом пробації на адресу проживання ОСОБА_1 було направлено виклики, за якими він не з`явився. 19.04.2023 за адресою проживання вказаної особи було здійснено вихід, однак вдома його не було.

26.06.2023 ОСОБА_1 було ознайомлено з порядком та умовами відбуття адміністративного стягнення та видано направлення для відбуття суспільно-корисних робіт до КП «Благоустрій Кременчука», однак 20.07.2023 вказаним підприємством повідомлено про відсутність необхідних ресурсів для організації відбування особами стягнення у вигляді суспільно корисних робіт.

В подальшому були направлені запити до відповідних підприємств з метою отримання інформації щодо можливості відпрацювання порушником адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт.

Згідно змісту подання, на виклики від 30.07.2024 та від 23.08.2024 ОСОБА_1 до відділу пробації не з`явився, проведеними заходами встановлена адреса його реєстрації: АДРЕСА_1 , а також встановлено, що за вказаною адресою правопорушник не проживає. 23.09.2024 під час телефонної розмови батько ОСОБА_1 повідомив, що його син виїхав за кордон.

24.10.2024 було здійснено вихід за місцем проживання порушника, в ході якого сусіди повідомили, що в квартирі АДРЕСА_2 проживає подружжя, а громадянина ОСОБА_1 вони давно не бачили. Сусідка з квартири АДРЕСА_3 надала письмове пояснення, в якому повідомила можливу адресу проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_4 , однак в ході здійснених заходів факт проживання ОСОБА_1 за вказаною адресою не підтверджено.

Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука від 22.01.2025 в задоволенні подання щодо вирішення питань, пов`язаних з виконанням постанови відмовлено.

Також, як вказує представник Автозаводського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області Міністерства юстиції, 30.01.2025 від ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшло повідомлення про те, що громадянин ОСОБА_1 на військову службу по мобілізації в період з 24.02.2022 не призивався.

Окрім того, 24.02.2025 від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України надійшло повідомлення про те, що відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України громадянином ОСОБА_1 в період з 04.07.2023 по 24.02.2025 року в Базі даних не виявлено.

Згідно довідки Автозаводської районної адміністрації від 13.03.2025, громадянин ОСОБА_1 не проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Інформацією щодо його місця проживання сусіди не володіють.

Згідно довідки Автозаводської відділу ДВС у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області від 20.03.2024, громадянин ОСОБА_1 не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання боржника невідоме. Державним виконавцем направлено подання про оголошення боржника в розшук до Автозаводського районного суду міста Кременчука.

За результатом здійснених перевірок, факт проживання порушника не підтвердився. Місце перебування ОСОБА_1 не відомо.

За викладених обставин, оскільки фактичне місцеперебування порушника не встановлено, із врахуванням наявності підстав, що унеможливлюють виконання постанови суду, начальник Автозаводського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області Міністерства юстиції Гребенюк І. і звернувся до суду із даним поданням щодо вирішення питання, пов`язаного з виконанням постанови суду.

Представник Автозаводського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак надав заяву, згідно якої просив суд розглянути справу без участі уповноваженого представника відділу пробації та зазначив, що подання підтримує в повному обсязі.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, із заявою про відкладення розгляду справи до суду не звертався.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступних висновків.

Постановою Крюківського районного суду міста Кременчука від 06.03.2023, яка набрала законної сили 17.03.2023 року, ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді виконання суспільно-корисних робіт строком на 120 годин.

Вищевказану постанову суду було направлено до Автозаводського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» в Полтавській області Міністерства юстиції та прийнято до виконання останнім 04.04.2023.

Також з матеріалів дослідженої судом особової справи №04/2023 вбачається, що 26.06.2023 ОСОБА_1 був ознайомлений з порядком та умовами відбування адміністративного стягнення.

Письмовими доказами, наявними в матеріалах особової справи №04/2023 підтверджується, що Автозаводським РВ філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області Міністерства юстиції України направлялися запити до підприємств у затвердженому переліку для відбування правопорушниками адміністративних стягнень з метою отримання інформації про можливість відбування правопорушниками стягнень у виді суспільно-корисних робіт. Однак, підприємства, зазначені у переліку, надали відповіді про неможливість прийняття на роботу осіб, притягнутих до адміністративної відповідальності у виді суспільно-корисних робіт.

Як вбачається з матеріалів особової справи ОСОБА_1 , останній не з`явився до відділу орану пробації на виклики від 01.07.2023 та від 15.07.2023.

Згідно повідомлення Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Полтавської області від 29.08.2024 №10936/01-24, ОСОБА_1 дійсно мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

При здійсненні заходів щодо встановлення місця фактичного перебування ОСОБА_1 батьком останнього було повідомлено про те, що ОСОБА_1 перебуває за кордоном, що вбачається із довідки фахівця Автозаводського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області Ярошенко К. від 24.09.2024.

Як вбачається із письмових пояснень від 25.10.2024 ОСОБА_2 , що знаходяться в матеріалах особової справи №04/2023, остання пояснила, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_5 за вказаною адресою проживає подружжя батьки ОСОБА_1 , самого ОСОБА_3 вона давно не бачила, можлива адреса його проживання: АДРЕСА_4 .

Як вбачається з досліджених матеріалів особової справи №04/2023, в ході здійснених заходів факт проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_4 , не підтверджено.

Постановою Крюківського районного суду міста Кременчука від 22.01.2025 в задоволенні подання щодо вирішення питань, пов`язаних з виконанням постанови Крюківського районного суду міста Кременчука від 06.03.2023 відносно ОСОБА_1 відмовлено.

Згідно повідомлення від 28.01.2025 за вих..№9/822 т.в.о. начальника центру - начальника мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , громадянин ОСОБА_1 на військову службу по мобілізації в період з 24.02.2022 не призивався.

Згідно повідомлення від 24.02.2025 за вих..№19/15410-25-Вих в.о. начальника Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України Глибіна С., відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України громадянином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 04.07.2023 по 24.02.2025 в Базі даних не виявлено.

Згідно довідки Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 13.03.2025 за вих..№2531/01-24, громадянин ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , не проживає Інформацією щодо його місця проживання сусіди не володіють.

Відповідно до довідки Автозаводського відділу ДВС у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області від 20.03.2024 за вих..№58138, громадянин ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , не проживає, фактичне місце проживання боржника невідоме. Державним виконавцем направлено подання про оголошення боржника в розшук до Автозаводського районного суду міста Кременчука.

При вирішенні питання, поставленого перед судом уповноваженим представником органу пробації, суд виходить з наступного.

Відповідно статті 304 Кодексу України про адміністративні правопорушення, питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення , законодавство України про адміністративне правопорушення складається з Кодексу та інших законів України, а згідно з положеннями статті 9 Конституції України, статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова для застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини, надаючи автономного значення поняттям, які застосовуються в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), часто розцінює справи про адміністративні правопорушення саме як «кримінальні» у розумінні норм Конвенції.

Так, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008 зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Положення Кодексу України про адміністративні правопорушення, не містять поняття строки давності виконання постанови суду про накладення адміністративного стягнення, тобто законодавцем залишено поза сферою свого регулювання питання щодо строків виконання таких постанов, створивши при цьому ситуацію безстрокового виконання такого рішення суду. Фактична «безстроковість» виконання таких постанов суперечить принципу правової визначеності, що є складовою принципу верховенства права і широко застосовується ЄСПЛ при оцінці порушень державами-членами Конвенції, а «необмежений строк виконання» своєчасно надісланої постанови суперечить принципу 4 Рекомендації № R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, згідно якого, якщо адміністративний орган влади розпочав адміністративне провадження із застосування санкції, він зобов`язаний діяти залежно від обставин справи з розумною швидкістю.

Натомість, дані строки, передбачені в Кримінальному кодексі України, а саме, статтею 80, яка розташована у розділі ХІІ «Звільнення від покарання та його відбування» і регламентує звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Таким чином, порушено інший фундаментальний із принципів права принцип справедливості, оскільки засуджені, які вчинили кримінальне правопорушення, в порівнянні з адміністративним правопорушенням, на підставі статті 80 Кримінального кодексу України звільняються судом від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку суду.

Окрім того, КСУ у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011 (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні Суд поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, суд вважає за можливе до виниклих правовідносин застосувати аналогію закону, а саме норми статті 80 Кримінального кодексу України, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку (особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки, зокрема, два роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі).

Згідно із частиною 3 статті 80 Кримінального кодексу України, перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п. п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.

Згідно із частиною 4 статті 80 Кримінального кодексу України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Отже, стаття 80 Кримінального кодексу України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Стаття 80 Кримінального кодексу України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Положення статті 80 Кримінального кодексу України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин, застосування статті 80 Кримінального кодексу України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі N5-324кс15 (постанова від 24 грудня 2015), ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Редакція частини 3 статті 80 Кримінального кодексу України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у частині 3 статті 80 Загальної частини Кримінального кодексу України, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини

Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні частини 3 статті 80 Кримінального кодексу України , суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить частині 1 статті 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду.

Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Оскільки в матеріалах особової справи відсутні дані про ухилення ОСОБА_1 від відбування покарання, зокрема притягнення його до адміністративної відповідальності за статтею 183 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та кримінальної відповідальності за 389-2 Кримінального кодексу України, то відсутні підстави вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Відповідно до приписів статті 152 Кримінально виконавчого кодексу України, закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень статті 80 Кримінального кодексу України складається з трьох обов`язкових елементів: 1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку; 2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання; 3) не вчинення нею нового злочину, а не кримінального проступку.

Враховуючи вищенаведене, аналогію права та той факт, що з часу набрання законної сили постановою Крюківського районного суду міста Кременчука від 06.03.2023 про призначення ОСОБА_1 за частиною 1 статті 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративного стягнення у виді 120 годин суспільно корисних робіт минуло два роки, а тому на час розгляду подання закінчились строки давності її виконання, факт ухилення від відбування стягнення не встановлений постановою чи вироком суду, суд вважає, що подання підлягає задоволеню, оскільки наявні підстави для звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт за закінченням строків давності виконання постанови про накладення стягнення, визначені пунктом 1 частини 1 статті 80 Кримінального кодексу України.

Керуючись статтями 303, 304, 183 -1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтею 80 Кримінального кодексу України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Автозаводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області Міністерства юстиції України Гребенюк Інни про звільнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення - задовольнити.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування адміністративного стягнення у виді 120 (сто двадцяти) годин суспільно корисних робіт, призначеного постановою Крюківського районного суду міста Кременчука від 06.03.2023 за частиною 1 статті 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - звільнити.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги, яка подається до Полтавського апеляційного суду

Суддя: Д.О. Зоріна