Справа № 243/3012/25
Провадження № 3/243/1854/2025
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 квітня 2025 року суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Фалін І.Ю., розглянувши матеріали, які надійшли з СіЗ Департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_2 (старший офіцер відділення психологічної підтримки персоналу, капітан), мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за п. 5 ч. 1 ст. 212-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 будучи призначеним наказом командира ВЧ НОМЕР_2 від 02.09.2024 на посаду старшого офіцера відділення психологічної підтримки персоналу, посада якого, згідно затвердженої номенклатури, передбачає роботу з відомостями, що складають державну таємницю та наявність відповідного ступеню допуску до державної таємниці, відповідно до абзацу 3 пункту 49 Порядку 939, у місячний строк з дати видання такого наказу, не надав документи, необхідні для проведення спеціальної перевірки, а надав такі лише 09.03.2025, внаслідок чого ОСОБА_1 протягом тривалого часу виконував службові обов`язки згідно займаної посади у повному обсязі не маючи допуску до державної таємниці та без проходження спеціальної перевірки, чим вчинив правопорушення, передбачене п. 5 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, належним чином повідомлявся про час та дату судового розгляду, надав до суду заяву, в якій вину у вчиненому правопорушенні повністю визнає та просить розгляд справи проводити у його відсутності.

Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідальність за п. 5 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП настає за порушення встановленого законодавством порядку надання допуску та доступу до державної таємниці.

Об`єктом правопорушення за ст. 212-2 КУпАП є суспільні відносини у сфері охорони державної таємниці.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні законодавства України про державну таємницю, а саме, у вчиненні діянь, зазначених у п. 1-9 ч. 1 цієї статті (склад - формальний).

Суб`єкт адміністративного проступку - спеціальний (громадяни і посадові особи, які мають доступ до державної таємниці) (ч. 1 цієї статті); особливий (громадяни і посадові особи, які мають доступ до державної таємниці, і які вже піддавалися адміністративному стягненню за аналогічне правопорушення) (ч. 2 цієї статті).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.

Відповідно до положень частини 1 статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а згідно частини 2 цієї статті обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно приписів статті 252 КУпАП, суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Провина ОСОБА_1 повністю доведена та підтверджується матеріалами справи, а саме:

- протоколом серії № 17/5/5-426/НТ від 14.04.2025, відповідно до якого ОСОБА_1 будучи призначеним наказом командира ВЧ НОМЕР_2 від 02.09.2024 на посаду старшого офіцера відділення психологічної підтримки персоналу, посада якого, згідно затвердженої номенклатури, передбачає роботу з відомостями, що складають державну таємницю та наявність відповідного ступеню допуску до державної таємниці, відповідно до абзацу 3 пункту 49 Порядку 939, у місячний строк з дати видання такого наказу, не надав документи, необхідні для проведення спеціальної перевірки, а надав такі лише 09.03.2025, внаслідок чого ОСОБА_1 протягом тривалого часу виконував службові обов`язки згідно займаної посади у повному обсязі не маючи допуску до державної таємниці та без проходження спеціальної перевірки;

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 14.04.2025, відповідно до яких слідує, що йому, як начальнику групи секретного документального забезпечення стало відомо, що старший офіцер відділення психологічної підтримки персоналу капітан ОСОБА_1 02.09.2024 призначений на вказану посаду, яка передбачає наявність допуску до державної таємниці. У зв`язку із цим, згідно п.49 Постанови КМУ від 18.12.2013 ОСОБА_1 зобов`язаний був у термін що не перевищує 40 діб надати до СОДТ необхідні для спеціальної перевірки та надання допуску до державної таємниці відомості. Разом із тим, ОСОБА_1 фактично надав про себе необхідні відомості лише 09.03.2025, тобто порушив вимоги керівних документів у сфери охорони державної таємниці, і перевищив термін надання відомостей більше ніж на чотири місяці;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 14.04.2025, відповідно до яких слідує, що він будучи призначеним наказом командира ВЧ НОМЕР_2 № 251 від 02.09.2024 на посаду старшого офіцера відділення психологічної підтримки персоналу, посада якого, згідно затвердженої номенклатури, передбачає допуск до державної таємниці № 3 і він повинен був протягом місяці надати начальнику служби охорони державної таємниці необхідні документи та відомості для проведення стосовного нього спеціальної перевірки та надання допуску до державної таємниці. Водночас, через високе службове навантаження, системну роботу у терміновому режимі, він забув про необхідність збору та підготовки документів для допуску державної таємниці, внаслідок чого документи надав із запізненням 09.03.2025.

За змістом статті 1 Закону України «Про державну таємницю» державна таємниця - вид таємної інформації, що охоплює відомості у сфері оборони, економіки, науки і техніки, зовнішніх відносин, державної безпеки та охорони правопорядку, розголошення яких може завдати шкоди національній безпеці України та які визнані у порядку, встановленому цим Законом, державною таємницею і підлягають охороні державою.

Служба безпеки України є спеціально уповноваженим державним органом у сфері забезпечення охорони державної таємниці та відповідно до вимог статті 37 Закону України «Про державну таємницю» має право контролювати стан охорони державної таємниці в усіх державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях, а також у зв`язку з виконанням цих повноважень одержувати безоплатно від них інформацію з питань забезпечення охорони держтаємниці.

Згідно з частинами 1, 2 статті 20 Закону України «Про державну таємницю», Державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації мають право провадити діяльність, пов`язану з державною таємницею, після надання їм Службою безпеки України спеціального дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею.

Надання дозволу здійснюється на підставі заявок державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій та результатів спеціальної експертизи щодо наявності умов для провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею. З метою визначення наявності умов для провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, Служба безпеки України може створювати спеціальні експертні комісії, до складу яких включати фахівців державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій за погодженням з їх керівниками. Результати спеціальної експертизи щодо наявності умов для провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, оформляються відповідним актом.

Порядок надання, переоформлення, зупинення та поновлення дії або скасування дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, форма акта спеціальної експертизи, форма дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, та категорії режиму секретності встановлюються Кабінетом Міністрів України, зокрема Порядком організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2019 № 939 (Порядок-939), пунктами 12-14 Порядку-939 регламентовано процедуру отримання спеціального дозволу.

Згідно ст. 39 Закону України «Про державну таємницю» посадові особи та громадяни, винні у порушенні встановленого законодавством порядку надання допуску та доступу до державної таємниці, невжитті заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпеченні контролю за охороною державної таємниці, несуть дисциплінарну, адміністративну та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Аналізуючи всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, повністю та об`єктивно знайшла своє підтвердження в ході судового засідання.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, тобто порушення законодавства про державну таємницю, а саме за порушення встановленого законодавством порядку надання допуску та доступу до державної таємниці.

При призначенні стягнення, суд, відповідно до ст. 33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність правопорушника за вчинене адміністративне правопорушення є щире каяття.

Санкція п. 5 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП передбачає стягнення в виді накладення штрафу на громадян від десяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі вищевказаного, з урахуванням особи та майнового стану правопорушника, ступеню його вини, обставини, що пом`якшує відповідальність, зокрема, щире каяття, а також з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, суд вважає, що ОСОБА_1 слід призначити стягнення у виді штрафу, в межах санкції, передбаченої п. 5 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що є достатньою мірою відповідальності з метою його виховання, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст. 40-1, ч. 1 ст. 212-2, ст. 221, ст. 283-285, ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , винним в скоєнні правопорушення, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП Кодексу України про адміністративні правопорушення, та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн. 00 коп., який перерахувати на номер рахунку (IBAN) UA0005658; отримувач - Донецьке ГУК/Слов`янська МТГ/21081100; ; банк отримувача - Казначейство України(ел. адм. подат.); код класифікації доходів бюджету: 21081100; найменування коду класифікації доходів бюджету: Адміністративні штрафи та інші санкції.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП, у разі несплати штрафу у строк, встановлений ч. 1ст. 307 КУпАП, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена в судову палату по кримінальним справам Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Слов`янський міськрайонний суд протягом десяти днів, з дня її проголошення.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання три місяці.

Суддя

Слов`янського міськрайонного суду

Донецької області Іван Юрійович Фалін