Справа № 298/513/25
Номер провадження 3/298/363/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року смт. Великий Березний

Суддя Великоберезнянського районного суду Закарпатської області Ротмістренко О.В., за участі захисника ОСОБА_1 адвоката Мірошнікової-Заглинської Олени Анатоліївни в режимі відеоконференції, розглянувши матеріали справи, які надійшли з відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця м. Волноваха, Донецької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, студента 4 курсу ВНЗ, за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №145458 від 06.04.2025 громадянин України ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, а саме: 06 квітня 2025 року близько 15 год. 35 хв. на околиці населеного пункту Жорнава (територія Ставненської сільської громади Ужгородського району Закарпатської області) в межах контрольованого прикордонного району на відстані близько 5400 метрів до державного кордону України, на напрямку 29 прикордонного знаку Словацької Республіки був затриманий гр. України ОСОБА_1 в складі групи осіб спільно з ОСОБА_2 під час спроби незаконного перетинання державного кордону в пішому порядку з України в Словацьку Республіку поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон, в умовах воєнного стану. Своїми діями порушив вимоги ст. 9, ст.12 Закону України «Про державний кордон» від 04.11.1991, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

21.04.2025 через підсистему Електронний суд захисником ОСОБА_1 адвокатом Мірошніковою-Заглинською О.А., подано заперечення на протокол про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 . У вказаному запереченні зазначено, що ОСОБА_1 не погоджується із складеним відносно нього працівниками Державної прикордонної служби України протоколом про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП від 06.04.2025, оскільки він жодного адміністративного правопорушення у вказаний день не вчинив.

При цьому, як йдеться у поясненнях ОСОБА_1 разом зі своїми друзями, а саме зісвоєю дівчиною ОСОБА_3 , другом ОСОБА_4 та його дівчиною ОСОБА_5 , вирішили відвідати м. Ужгород. Раніше в даному місті не бували. В цей час в Ужгороді цвіте сакура і вони хотіли подивитися її цвітіння. Поїздку запланували на 05.04.2025. Придбали чотири квитки одразу в обидва напрямки (на 05.04.2025р. Київ-Ужгород;на 07.04.2025р. Ужгород - Київ). ОСОБА_6 забронював через додаток «Букінг» два номери в готелі в м. Ужгород. 05.04.2025. Вказані особи вчотирьох здійснили посадку до плацкартного вагону, де розмістились в одному «купе». Вранці 06.04.2025 приблизно о 10.15 10.25 год. до вагону зайшли співробітники Державної прикордонної служби. Перевіряли у військовозобов`язаних осіб військово-облікові документи та з`ясовували мету поїздки до м. Ужгород. З собою військово-обліковий документ в паперовому вигляді ОСОБА_1 не мав (забув вдома), але при собі мав мобільний телефон з додатком «Резерв+», де зазначено, що має даний документ у електронному вигляді і його облікові дані оновлені своєчасно. Оскільки наявність військово-облікового документу в електронному вигляді має таку ж юридичну силу, як і в паперовому, то особо не хвилювався з приводу його відсутності. Поруч з їхнім відділенням у плацкарті на боковому місці спав незнайомий їм хлопець. Його також розбудили співробітники ДПС. З розмови хлопця та співробітника ДПС він зрозумів, що хлопець також не має при собі військово-облікового документу в паперовому вигляді. ОСОБА_1 та його друзі протягом десяти хвилин розповідали співробітникам Державної прикордонної служби, що вони студенти і їдуть в місто Ужгород, щоб подивитись місто, що в Ужгороді забронювали готель на одну добу і 07.04.2025 мають намір повернутися до м. Києва на навчання. Потяг продовжував свій рух. Після чого йому та невідомому хлопцю з бокового місця повідомили, що вони затримані, що на найближчій зупинці потяга, а саме в с. Кострино, вони повинні зійти з потяга та разом із співробітником Державної прикордонної служби проїхати до місця дислокації відділення державної прикордонної служби. Він не розумів підстав затримання, що сталося і чому він вимушений виходити з потяга, скасовувати заплановану поїздку з друзями до м. Ужгород та слідувати з ним. Оскільки його друг ОСОБА_6 мав при собі військово-обліковий документ у паперовому вигляді, то до нього питань і претензій з боку співробітників ДПС не було. Всі його спроби з`ясувати підстави адміністративного затримання співробітниками Державної прикордонної служби ігнорувалися. Зазначили лише, що «на місці» все необхідне дізнаємось. Його друзям повідомили, що вони можуть далі прямувати в Ужгород, що до них претензій немає. Він розгубився. Він вперше потрапив в таку ситуацію і не знав як діяти. Зателефонувати мамі він не зміг, оскільки в нього було фактично вилучено мобільний телефон співробітниками ДПС. Отримати безоплатну професійну правничу допомогу, тобто скористатися допомогою захисника під час адміністративного затримання, також фактично не мав можливості. Вони зійшли з потяга та разом з одним із співробітників ДПС сіли в авто і поїхали в невідомому йому напрямку. Їхали більше 40 хвилин. Після чого приїхали до якогось населеного пункту, де він побачив на будівлі надпис «…прикордонна служба «Стужиця». Представник державної прикордонної служби повідомив, що зараз відносно них будуть складати адміністративні протоколи, що це нібито стандартна процедура. Під час складання протоколу про адміністративне затримання та протоколу про адміністративне правопорушення йому особа, яка складала протоколи повідомила, що на даний час (тобто під час дії воєнного стану) в Закарпатській області мається якесь розпорядження голови ОДА (ОВА), згідно якого чоловіки віком від 18 до 60 років мають право пересуватися по Закарпатській області з письмового дозволу, який необхідно оформляти перед поїздкою в мережі Інтернет. Відсутність даного письмового дозволу тягне за собою адміністративну відповідальність, в зв`язку з чим ми і затримані. Йому надали якусь роздруківку, на якій було написано «Схема затримання» і показали схематично, що ніби-то потяг рухався в зазначеному місці. І повідомили, щоб він розписався на ній, як факт ознайомлення. Він підписав. Поруч сидів невідомий мені хлопець. Після встановлення його особи, дізнався що його звуть ОСОБА_7 . Раніше він з ним знайомі не були. Співробітник самостійно склав протоколи про затримання та адміністративне правопорушення. Зачитав йому його. Викладені в ньому обставини не відповідали дійсності. Він став заперечувати і сказав, що він у складі групи з ОСОБА_8 не рухався у пішому порядку гірсько-лісистою місцевістю з України до Словацької Республіки поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон. З ОСОБА_8 раніше не був знайомий і у Львові з ним не зустрічався. Ніколи не мав наміру покинути Україну. Він студент і навчається у Києві у ВНЗ на 4 курсі. Йому нема 25 років, відповідно він не досяг призивного віку під час мобілізації у воєнний стан, тому покидати територію України для нього недоцільно і не відповідає його інтересам. Сказав, що викладені ним обставини у протоколах надумані і не відповідають дійсності. Співробітник ДПС, який складав протоколи, спочатку намагався його переконати, що викладені в протоколах обставини це їх стандартне формулювання і вони фактично не впливають на склад адміністративного правопорушення, крім того запевняв, що оскільки відносно нього вперше складається протокол, то суд не буде застосувати штраф, а лише обмежиться попередженням. Він все одно відмовлявся підписувати документи. Після чого співробітник ДПС став йому натякати, що якщо він буду проявляти таку принциповість, то він може притягнути його до кримінальної відповідальності. Він вимушений був погодитись і підписати всі протоколи, погоджуючись з ними. Після чого його відпустили. Наступного дня звернувся до адвоката за захистом своїх порушених прав. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП. Наміру перетинання чи спроби перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску з його боку не було. Відповідно вищевказаних дій групою осіб, тобто з невідомим йому ОСОБА_8 , він не здійснював. Пересувався по території України потягом, що не заборонено законом. Свої заперечення на протокол підтверджує наступними доказами: - Квитки на потяг в обидва напрямки на його ім`я та ім`я друзів ОСОБА_9 , ОСОБА_3 ; - Електронне бронювання № 4842.223.433 на сайти «Букинг» двох готельних номерів у м. Ужгород на 06.04.2025р., оформлене другом ОСОБА_10 , - Показаннями свідків: ОСОБА_9 та ОСОБА_3 - Витяг з додатку «Резерв +» - Довідка № 256 від 18.04.2025р. про те, що він є студентом денної форми навчання Державного торговельно-економічного університету. Крім того, у запереченні зауважується, що з наданих до суду Державною прикордонною службою України доказів неможливо встановити наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, оскільки суду не надано жодного доказу того, що останній 06.04.2025 року намагався незаконно перетнути державний кордон України, та/або знаходився на лінії державного кордону.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час, місце та дату розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом надсилання SMS-повідомлення у зв`язку з поданою ним заявою на отримання електронних повісток.

Від ОСОБА_1 заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Мірошнікова-Заглинська О.А. проти розгляду справи без участі ОСОБА_1 не заперечила. При цьому надала пояснення, аналогічні з тими, що зазначені в запереченнях, заперечивши наявність обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. Також вказала, що ОСОБА_1 змусили під психологічним тиском підписати зізнавальні пояснення. Крім того, звернула увагу, що в рапорті, що міститься в матеріалах справи, йдеться про те, що ОСОБА_1 чинив правопорушення 07.04.2025, в той час як згідно з протоколом про адміністративне правопорушення йому інкримінуються діяння, що мали місце 6 квітня 2025 року.

За змістом ст. 268 КУпАП України присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 204 КУпАП, не є обов`язковою.

Відтак суддя вважає, що дану справу може бути розглянуто без участі ОСОБА_1 .

Заслухавши пояснення адвоката Мірошнікової-Заглинської О.А., дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі, суддя встановила таке.

Згідно зі статтями 245, 252 КУпАП завданнями провадження в справі про адміністративне правопорушення і обов`язком органу, який її розглядає, є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вирішуючи питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , чи винен він у вчиненні такого і чи підлягає він адміністративній відповідальності, суддя виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком), згідно з ч. 1ст. 9 КУпАП, визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, протоколами про вилученні речей і документів, а також іншими вказаними у ній засобами і документами.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, тягар доказування на предмет доведеності достатності доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним інкримінованого йому адміністративного правопорушення покладено на особу, що складала протокол про адміністративне правопорушення.

Обов`язок органу (особи), який склав протокол про адміністративне правопорушення нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

За фабулою протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкриміновано спробу незаконного перетинання державного кордону України, поза пунктами пропуску через державний кордон з України в Словацьку Республіку, в умовах воєнного стану у складі групи осіб і такі його дії кваліфіковано за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Положеннями ч. 2 ст.204-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинених у складі групи осіб.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 204-1 КУпАП, полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Перетинання державного кордону поза пунктами пропуску через державний кордон може означати, що особа перетнула державний кордон: поза місцем розташування пункту пропуску; поза місцем, визначеним у пункті пропуску для безпосереднього перетинання державного кордону; хоча і в зазначеному місці, але в час, коли пункт пропуску не функціонував.

Відповідно спроба перетнути кордон поза пунктами пропуску через державний кордон означає певні умисні дії особи, спрямовані на те, щоб перетнути державний кордон: поза місцем розташування пункту пропуску; поза місцем, визначеним у пункті пропуску для безпосереднього перетинання державного кордону; хоча і в зазначеному місці, але в час, коли пункт пропуску не функціонував.

Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення характеризується наявністю прямого умислу у особи, що перетинає такий кордон, спрямований на те, щоб його перетнути.

Разом з цим, у протоколі, складеному відносно ОСОБА_1 , не вказано жодної вчиненої ним дії, яка б відповідала об`єктивній стороні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Так, наведення в описовій частині протоколу відомостей про його затримання за спробу незаконного перетинання державного кордону України в Словацьку Республіку поза межами пунктів пропуску в умовах воєнного стану у складі групи осіб, без зазначення, в чому саме виразились такі його дії є неконкретним формулюванням обвинувачення.

З метою доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, посадовою особою до протоколу про адміністративне правопорушення долучено: протокол про адміністративне затримання від 06 квітня 2025 року; копія протоколу про адміністративне затримання від 06.04.2025 ОСОБА_2 ; копію протоколу про адміністративне правопорушення від 06.04.2025 ОСОБА_2 ; письмове пояснення від 06.04.2025 ОСОБА_1 ; письмове пояснення від 07.04.2025 помічника начальника відділу прикордонної служби начальник кінологічного відділення ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_11 ; протокол особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 06.04.2025; схему затримання; довідку про результати проведення фільтраційно-перевірочних заходів від 05.04.2025; фотокопію паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_2 ; скріншот мобільного телефону; витяг з книги відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в період з 20.00 05.04.2025 по 20.00 06.04.2025.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Аналіз доданих до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного щодо ОСОБА_1 , доказів не дає підстав для беззаперечного висновку у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Жодних доказів, які б могли прямо чи опосередковано вказувати на наявність ознак вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, матеріали адміністративної справи не містять.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Суддя констатує, що до матеріалів справи не додано пояснення свідків, фото- чи відеозаписи, які б підтверджувати обставини які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому у ОСОБА_1 не виявлено будь-яких речей чи документів, які б свідчили про його намір незаконно перетнути державний кордон України. Також матеріали справи не містять доказів, про те, що ОСОБА_1 рухався в напрямку державного кордону, оминаючи населені пункти, що давало б підстави стверджувати, що він мав намір уникнути зустрічі із працівниками прикордонної служби, і таким чином незаконно перетнути кордон.

Крім того, суддя враховує ту обставину, що ОСОБА_1 затриманий на значній відстані від державного кордону у світлий час дгоби, а також доводи захисника Мірошнікової-Заглинської О.А., підтверджені відповідними доказами, доданими до матеріалів справи про адміністративне правопорушення копіями посадкових документів, підтвердженням бронювання готелю, витяг з додатку «Резерв+», довідку, видану на ім`я ОСОБА_1 , відповідно до якого він є студентом 4 курсу денної форми навчання факультету торгівлі та маркетингу Державного торговельно-економічного університету.

Зважаючи на наведене суддя приходить до висновку, що до суду не надано належних, допустимих, достатніх та переконливих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, які б беззаперечно свідчили про наявність в його діях складу інкримінованого йому правопорушення, а надані його захисником докази, спростовують обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення. .

Згідно з ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи положення ст. 40-1 КУпАП, судовий збір стягненню з ОСОБА_1 не підлягає.

Керуючись ст. ст. 247, 283 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 2 ст.204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Великоберезнянський районний суд Закарпатської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Суддя Ротмістренко О.В.