ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1192/25 Справа № 214/1054/25 Суддя у 1-й інстанції - Євтушенко О. І. Суддя у 2-й інстанції - Гришин Г. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 року місто Кривий Ріг

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю:

особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності адвоката Рясного В.Д.,

апеляційну скаргу адвоката Рясного В.Д., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 лютого 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 лютого 2025 року встановлено, що 24.01.2025 року о 20:33 год. ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21150, р.н. НОМЕР_2 , за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Космонавтів, буд. 25, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю із порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння в медичному закладі у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР України.

Доводи апеляційної скарги:

Адвокат Рясний В.Д., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , просить поновити строк на звернення з апеляційною скаргою на постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 лютого 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. В обґрунтування зазначає, що оскаржена постанова суддею першої інстанції винесена за відсутності ОСОБА_1 . Останній про існування оскарженої постанови судді довідався 07.04.2025 року після отримання листа із запрошенням прибуття до відділення адміністративної практики ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області з метою виконання судового рішення щодо позбавлення його права керування транспортними засобами. Оскаржену постанову суду першої інстанції не отримував ні поштою, ні електронною поштою, ні іншими засобами зв`язку.

В апеляційній скарзі захисник Рясний В.Д. просить скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що судом було допущено порушення норм процесуального та матеріального права. Висновки суду гуртуються лише на власних переконаннях, були взяті до уваги лише складені працівниками поліції матеріали справи.

Наполягає, що суддею не досліджувались фактичні обставини справи, що свідчить про поверхневе ставлення суддею першої інстанції до юридичного аналізу всіх істотних обставин даної справи.

Судом не було прийнято до уваги, що особа, якій інкримінується вчинення правопорушення, взагалі не керував транспортним засобом 24 січня 2025 року.

Звертає увагу, що працівниками поліції, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, мають бути надані та долучені до матеріалів справи, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення такого правопорушення. Також і протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Звертає увагу, що знаходження біля транспортного засобу, який не є в стані руху, не є доказом вчинення особою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, чому суддя першої інстанції належної правової оцінки не надав.

Вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не доведена поза розумним сумнівом достатніми, допустимими та достовірними доказами.

Наголошує, що огляд водія на стан сп`яніння повинен проводитися лише у випадках, коли була зупинена особа під час керування транспортним засобом, і якщо поліцейськім були встановлені ознаки алкогольного чи наркотичного сп`яніння.

Позиції сторін в суді :

Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Рясний В.Д. в судовому засіданні просили апеляційну скаргу захисника задовольнити з підстав, наведених в ній.

Висновки суду:

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення захисника та особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, свідка, та доводи апеляційної скарги з клопотанням про поновлення строку для звернення до суду з апеляційною скаргою захисника Рясного В.Д., діючого в інтересах ОСОБА_1 , апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 28 лютого 2025 року. З матеріалів справи вбачається, що апеляційна скарга була подана через суд першої інстанції та зареєстрована судом 09 квітня 2025 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів отримання копії оскарженої постанови суду ОСОБА_1 або його захисником. Тож, ураховуючи вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання захисника Рясного В.Д. та поновлення строку на апеляційне оскарження, як такого, що пропущений не з вини апелянта, і розцінює обставини, на які він посилається, як поважні.

На підставі ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він керував транспортним засобом з явниким ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Аналіз диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вказує на те, що до відповідальності може бути притягнуто водія транспортного засобу у якого виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, і який відмовився від проходження огляду на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Відповідно до п. 2 р. 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»,затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р. огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно зі п.п. 3, 4 р. 1 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. А ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд 1-ї інстанції при її розгляді дотримався зазначених вимог закону та вірно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги про необхідність закриття провадження за відсутності складу правопорушення в діях ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними, а вина підтверджується дослідженими судом 1-ї інстанції доказами, а саме:

--протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 за №229478 від 24.01.2025, зі змісту якого ОСОБА_1 , керував транспортним засобом ВАЗ 21150, р.н. НОМЕР_2 , за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Космонавтів, буд. 25, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю із порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння в медичному закладі у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР України (а.с.1);

-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння та направленням, складеним відносно ОСОБА_1 на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі від 24.01.2025 р., відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження даного огляду (а.с.3-4);

-письмовими поясненнями свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 24.01.2025 р. (а.с.5-6);

-рапортом інспектора поліції від 24.01.2025 р., зміст якого узгоджується зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 за №229478 від 24.01.2025 р. (а.с.7);

-довідкою, складеною інспектором відділення адміністративної практики ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП, відповідно до якої ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_3 (а.с.8);

-відеозаписом, який містить фіксацію обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 за №229478 від 24.01.2025 р., повідомлення працівником поліції водію ОСОБА_1 про виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння, законну вимогу працівника поліції пройти огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння як на місці, так і в установі охорони здоров`я, відмову ОСОБА_1 від проходження огляду в установленому законом порядку, а також роз`яснення працівника поліції наслідки такої відмови (а.с.9);

-карткою обліку адміністративного правопорушення від 24.01.2025, складеною у відношенні ОСОБА_1 (а.с.10).

Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, які доповнюють одне одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Беручи до уваги факт допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення, рапорту працівника поліції, акту та відеозапису подій, що мали місце 24 січня 2025 року за участю ОСОБА_1 , здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19.

Під час апеляційного розгляду за клопотанням апелянта було допитано свідка ОСОБА_4 , який не допитувався в суді 1-ї інстанції. Свідок ОСОБА_4 пояснив, що є сусідом ОСОБА_1 , з яким працюють на одному підприємстві. На даний час підтримує дружні стосунки. В день подій, 24 січня 2025 року ввечері він знаходився разом з ОСОБА_1 біля під`їзду будинку, де мешкає ОСОБА_1 . Повідомив, що саме він (свідок) керував транспортним засобом ВАЗ21150, р.н. НОМЕР_2 , та перегнав цей автомобіль в сторону на кілька метрів, щоб розблокувати автомобіль сусідів. А ОСОБА_1 дійсно був у стані сп`яніння, але за кермо автомобіля не сідав та ним не керував.

До вказаних пояснень свідка суд апеляційної інстанції ставиться критично, вважає їх такими, що не узгоджуються з іншими доказами, наявними в матеріалах справи, зокрема поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , поясненнями самого ОСОБА_1 на місці виявленого адміністративного правопорушення, що зафіксовані на відео реєстратори працівників поліції. Вважає, що свідок сторони захисту надав виправдувальні пояснення щодо ОСОБА_1 , оскільки є близьким другом ОСОБА_1 , намагався допомогти уникнути відповідальності своєму знайомому.

Апеляційний суд не вважає слушними доводи сторони захисту про те, що матеріали адміністративної справи не містять доказів на підтвердження факту керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , оскільки такі спростовуються дослідженим відеозаписом з бодікамер працівників поліції.

Так, відповідно до відеозапису Clip-1, починаючи з 0:01:57 та з 0:03:47, сам ОСОБА_1 пояснює працівникам поліції, що він «випивший, але ж він не знаходиться на трасі, її (машину) він прокатив, протолкал, відкатив метри зо два.

Доводи сторони захисту спростовуються не лише долученим відеозаписом подій, що мали місце 24 січня 2025 року за участі ОСОБА_1 , але закріпленими нормами діючого закону.

Так, суб`єкт адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є водій транспортного засобу, або інша особа, яка керувала транспортним засобом.

Статтею 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що водій особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Пунктом 1.10 ПДР визначено, що водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Визначення терміну «керування транспортним засобом» було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі.» Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Разом з тим, доводи сторони захисту, що транспортний засіб ВАЗ 21150 р.н. НОМЕР_2 не був в стані руху, спростовуються твердження самого ОСОБА_1 протягом всього часу спілкування з працівниками поліції, та поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що узгоджуються між собою та відеозаписом, іншими матеріалами справи.

Апеляційний суд погоджується з доводами сторони захисту, що матеріали справи не містять факту зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Проте такий факт не може свідчити про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Так, з рапорту інспектора поліції Чехівського О.О. від 24.01.2025 р. вбачається, що під час патрулювання отримали виклик за адресою: вул. Космонавтів, 25, «Порушення ПДР», а саме: водій авто ВАЗ 2115, днз НОМЕР_2 перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Прибувши на місце виклику інформація підтвердилась, було виявлено заявника та його жінку, які вказали на особу ОСОБА_1 , який мав ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів, виражене тремтіння пальців рук).

Апеляційний суд звертає увагу, що закон вимагає відеофіксації обставин проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння або відмови від проходження такого огляду, а не фіксування факту керування особою транспортним засобом, що може бути встановлено за допомогою інших доказів.

Не погоджується апеляційний суд і з доводами сторони захисту, що суд необґрунтовано врахував як доказ Акт огляду водія на встановлення стану алкогольного сп`яніння. Як вбачається з Акту, в ньому зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки тз, що зафіксовано на бодікамеру поліцейського. Оцінюючи вказаний доказ у сукупності з іншими дослідженими доказами у справі, вважаю, що такий узгоджується з іншими доказами та лише доповнює їх.

Доводи захисника щодо неможливості врахування протоколу про адміністративне правопорушення та рапорту працівника патрульної поліції як доказів вини ОСОБА_1 спростовуються сукупністю інших доказів, які разом із протоколом про адміністративне правопорушення та рапортом працівника поліції доповнюють один одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає такими, що не підтверджуються матеріалами справи апеляційні доводи про визнання недопустимими, недостовірними та неналежними доказів у даній справі.

Отже, законність вимоги працівників поліції до ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння обумовлена виявленням у цього водія транспортного засобу ознак алкогольного сп`яніння, що прямо передбачено ст. 266 КУпАП та вимогами п. 2.5 ПДР, які було оголошено ОСОБА_1 .

Таким чином, під час судового розгляду достовірно встановлено, що поліцейський виконав всі вимоги чинного законодавства і вжив всі можливі дії в межах закону, порушень закону з його боку встановлено не було, у свою чергу водій ОСОБА_1 не виконав свій обов`язок, передбачений п. 2.5 ПДР, не пройшов на вимогу поліцейського в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Враховуючи вищенаведені докази у їх сукупності, судом встановлено, що дослідженні під час судового розгляду докази повністю підтверджують ті обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, які викладені в адміністративному протоколі, складеному стосовно нього, і є безсумнівними доказами порушення ним п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Отже, місцевим судом зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн., що є еквівалентом однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним вчиненому і відповідає особі правопорушника.

Постанова суду 1-ї інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог захисника та скасування постанови суду 1-ї інстанції, немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику Рясному В.Д. строк на апеляційне оскарження постанови Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 лютого 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційну скаргу адвоката Рясного В.Д. залишити без задоволення.

Постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 лютого 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити б ез змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. Гришин