КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 369/1299/25 Апеляційне провадження № 33/824/2019/2025Головуючий у суді першої інстанції - Омельченко М.М. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2025 року Київський апеляційний суд у складі судді Нежури В.А. при секретарі Ольшевській Ю.М., розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 лютого 2025 року щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності на підставі статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 лютого 2025 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, звільнено від адміністративної відповідальності на підставі статті 22 КУпАП за малозначністю порушення та оголошено усне зауваження, провадження у справі закрито.

Не погоджуючись з постановою суду потерпіла ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції у частині звільнення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення та притягнути останню до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого статтею 124 КУпАП та застосувати до стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та позбавлення права керування транспортним засобом на строк від шести місяців до одного року.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що скаржниця отримала звіт № 0895/01/25 про оцінку вартості майнової шкоди, завданої власнику КТЗ від 14.02.2025, виконаний СОД - ФОП ОСОБА_3 , відповідно до якого вартість матеріального збитку складає 110660 (сто десять тисяч шістсот), 83 грн., а отже висновок суду першої інстанції про незначні пошкодження помилковий.

Вказує, що суд першої інстанції не врахував, що вчиненим правопорушенням завдано значної (матеріальної) шкоди потерпілій особі, окрім цього, звертає увагу на те, що вказане правопорушення ОСОБА_2 вчинила через неуважність, вину не визнавала, не розкаялась, збитки не відшкодувала.

Також апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала подану апеляційну скаргу з наведених у ній підстав та просила її задовольнити.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином.

Відповідно до вимог статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.02.2025 була винесена оскаржувана постанова. Відомостей про отримання скаржницею копії оскаржуваної постанови матеріали справи не містять. Апеляційну скаргу направлено до суду першої інстанції через електронну пошту 06.03.2025.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення осіб, які з`явились у судове засідання, апеляційний суд доходить висновку, що подана скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено в статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Пункт 1.3 ПДР України затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2021 (далі - ПДР України) передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила (п. 1.4 ПДР).

Відповідно до пункту 10.9 ПДР України - під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ЕПР № 215893 від 08.01.2025, 8.01.2025 року о 17.37 водійка ОСОБА_2 під час руху заднім ходом за кермом автомобіля «Honda Accord», р/н НОМЕР_1 , по вул. Соборній, 140а (паркувальний майдан торгового центру) в с. Софіївська Борщагівка Бучанського району Київської області не впевнилась в безпеці та наїхала керованою нею автівкою на припаркований ОСОБА_1 автомобіль «Toyota Land Cruiser 200», р/н НОМЕР_2 , транспортні засоби отримали механічні пошкодження: в автомобілі «Toyota Land Cruiser 200», р/н НОМЕР_2 , було пошкоджено передній бампер, в автомобілі «Honda Accord», р/н НОМЕР_1 , - задній бампер, чим порушила п. 10.9 Правил дорожнього руху (а.с. 1).

В матеріалах справи наявна схема ДТП від 08.01.2025, в якій зафіксовано кінцеве розташування транспортних засобів, місце зіткнення та відомості про місце дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 2)

Зі зворотної сторони схеми ДТП містяться дані про пошкодження транспортних засобів, зокрема зазначено, що автомобіль марки «Toyota Land Cruiser 200», р/н НОМЕР_2 має пошкоджений передній бампер, а автомобіль марки «Honda Accord», р/н НОМЕР_1 має пошкоджений задній бампер.

Згідно з поясненнями ОСОБА_1 , вона залишила свій автомобіль на паркувальному майданчику біля торгівельного центру, після чого зайшла всередину. Через деякий час почула сигналізацію автомобіля, вибігла на вулицю та побачила, що водійка автомобіля марки Honda Accord», р/н НОМЕР_1 пошкодила її транспортний засіб(а.с. 3).

У своїх поясненнях ОСОБА_2 зазначила, що під час заїзду на парковку торгівельного центру та виконання маневру розвороту заднім ходом, ймовірно, випадково зачепила припаркований автомобіль. (а.с. 4).

Отже, правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, було вчинено у формі порушення пункту 10.9 Правил дорожнього руху України під час здійснення маневру заднім ходом, в результаті чого автомобіль, керований ОСОБА_2 , зіткнувся з припаркованим транспортним засобом потерпілої, спричинивши механічні пошкодження обом автомобілям.

Суд першої інстанції, дійшов висновку, що дії водія ОСОБА_2 відповідають складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, проте, оскільки при наїзді транспортні засоби отримали незначні механічні пошкодження, вважав за можливе звільнити ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності та оголосити їй усне зауваження. ОСОБА_2 з таким рішенням суду погодилась і не оскаржила його в апеляційному порядку.

Апеляційний суд, дослідивши матеріали справи, погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, разом з тим - не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_2 положень статті 22 КУпАП, з огляду на таке.

Вартість завданої матеріальної шкоди, відповідно до звіту про оцінку №0895/01/25 від 14.02.2025, становить 110?660,83 грн., що беззаперечно спростовує висновок суду першої інстанції про незначність пошкоджень.

Також враховуючи, положення статті 22 КУпАП, визнання правопорушення малозначним можливе лише за умови, якщо незначним є як характер самого діяння, так і його наслідки, причому ключовим критерієм є відсутність істотної шкоди і за таких обставин наявність значного матеріального збитку виключає можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого правопорушення.

Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_2 визнала вину, розкаялась чи вжила заходів до добровільного відшкодування завданих збитків, що в свою чергу, свідчить про відсутність пом`якшуючих обставин, які могли б бути підставою для застосування статті 22 КУпАП.

Враховуючи об`єктивні обставини справи, характер порушення, наслідки у вигляді значної майнової шкоди, а також поведінку особи після вчинення правопорушення, апеляційний суд не вбачає підстав для визнання вчиненого правопорушення малозначним.

Таким чином, звільнення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності на підставі статті 22 КУпАП є необґрунтованим, а постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення за вчинене правопорушення за статтею 124 КУпАП, суд апеляційної інстанції виходить із того, що згідно, частини другої статті 38 КУпАП - якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Таким чином, з огляду на те, що правопорушення було вчинене 08 січня 2025 року, тримісячний строк, передбачений частиною другою статті 38 КУпАП для притягнення особи до адміністративної відповідальності станом на 21.04.2025 сплив.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Разом з тим, сплив строку накладення адміністративного стягнення, на відміну від відсутності в діях особи складу чи події адміністративного правопорушення, або ж вчинення особою дій в стані крайньої необхідності чи необхідної оборони, є очевидно нереабілітуючою підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

З урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 лютого 2025 року - скасуванню з прийняттям нової постанови, якою визнати ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та закрити провадження на підставі пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Враховуючи викладене, керуючись статтею 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження - задовольнити.

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 лютого 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 лютого 2025 року скасувати, прийняти нову, якою провадження у справі закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду