Справа № 466/226/25 Головуючий у 1 інстанції: Зима І. Є.
Провадження № 33/811/481/25 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф, з участю потерпілого ОСОБА_1 та представника потерпілого адвоката Віняра Ю.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду міста Львова від 06 березня 2025 року,

встановив:

вищенаведеною постановою адміністративну справу відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 закрито в зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України.

Згідно протоколу серії ЕПР208706 від 30.12.2024 року, 13.12.2025 року, о 11 год 09 хв, в м. Львові, по вул. Замарстинівська, 170А, водій ОСОБА_2 , керуючи т/ з «Mercedes Benz S500» з д.н.з. НОМЕР_1 , на території АЗС «WOG», перед початком руху не переконався, що це буде безпечно та не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого допустив зіткнення з т/з «Toyota Auris» з д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався в попутному напрямку. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Відтак ОСОБА_2 , згідно адміністративного протоколу, порушив вимоги правил дорожнього руху 10.1, за що передбачено відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою потерпілий ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та прийняти нову, якою ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що зібраними матеріалами справи, повністю підтверджується факт порушення водієм ОСОБА_2 п. 10.1 ПДР, а тому висновки суду, щодо наявності сумнівів у порушенні цього пункту ПДР водієм ОСОБА_2 є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи.

Звертає увагу на те, що висновки суду про те, що ОСОБА_1 перевищив швидкість і внаслідок цього сталася дорожньо-транспортна пригода є необґрунтованим, оскільки ґрунтується на припущеннях, що є недопустимим відповідно до процесуального законодавства.

Крім того, для того щоб робити висновки про те, що швидкість автомобіля є наслідком виникнення ДТП, а не інші причини чи дії учасників, потребують спеціальних знань, якими наділені відповідні експерти, проте таких експертів до розгляду справи не залучалися та ними не надавалась відповідні висновки експертиз.

Стверджує, що ОСОБА_2 не переконався в тому, що його маневр буде безпечним для інших учасників дорожнього руху та не створить для них перешкод, як це вимагає п. 10.1 ПДР.

Зазначає, що ОСОБА_2 розпочав рух з порушенням вимог п. 9.2. ПДР, а саме: водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед початком руху і зупинкою.

Вказує, що наближаючись до автомобіля під керуванням ОСОБА_2 , який перебував у нерухомому стані і не подавав сигналу про намір розпочати рух, у ОСОБА_1 , як у водія, не було жодних підстав припускати, що такий маневр буде виконаний, враховуючи п. 1.4 ПДР а саме, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці правила.

Окрім того, зазначає, що твердження ОСОБА_2 про те, що останній рухався у «своїй смузі» для руху, а ОСОБА_1 здійснював маневр перестроювання є надуманими та безпідставними, оскільки з відеокамер спостереження АЗС чітко вбачається, що на території АЗС відсутня дорожня розмітка, яка б вказувала на наявність смуг для руху, а рух автомобіля апелянта відбувався по прямій лінії в сторону виїзду з АЗС.

10.04.2025 року через систему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення від ОСОБА_2 .

В поданих поясненнях ОСОБА_2 просить, відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 та постанову Шевченківського районного суд м. Львова від 06.03.2025 року залишити без змін.

Зазначає, що посилання ОСОБА_1 , що останній не здійснював маневр і рухався в полосі для виїзду автомобілів не відповідає дійсності та спростовується доказами, що є в матеріалах справи та відео з камер безпеки, на яких чітко видно, що автомобіль ОСОБА_2 не змінював напрям руху, а автомобіль апелянта повернув праворуч та виїхав не переріз автомобіля ОСОБА_2 .

Вказує, що на в`їзді на АЗС є знак обмеження швидкості до 5 км.,

однак як видно із відео з камер безпеки та тормозного шляху, швидкість автомобіля марки Toyota Auris не дала можливість належним чином зупинити автомобіль та уникнути зіткнення.

Звертає увагу на те, що адміністративне правопорушення, що інкримінується ОСОБА_2 було вчинено 13.12.2024 року, а тому строки щодо притягнення до адміністративної відповідальності сплили 13.03.2025.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 не з`явився, але останній повідомлявся судом про дату, час і місце розгляду справи шляхом надсилання 11.04.2025 судової повістки в електронному вигляді, що підтверджується відомостями довідки про доставку повідомлення у додаток «Viber» на номер мобільного телефону ОСОБА_2 , який міститься в матеріалах цієї справи, а також в електронному кабінеті останнього, що повністю відповідає Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасників судового процесу, затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2023 року №28.

У відповідності до ч.6 ст.294 КУпАП неявка особи, яка подала апеляційну скаргу, та інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги за їх відсутністю в судовому засіданні.

Заслухавши пояснення потерпілого ОСОБА_1 та представника потерпілого адвоката Віняра Ю.С., дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вищевказані вимоги закону судом виконані не в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР208706 від 30.12.2024 року, 13.12.2025 року, о 11 год 09 хв, в м. Львові, по вул. Замарстинівська, 170А, водій ОСОБА_2 , керуючи т/ з «Mercedes Benz S500» з д.н.з. НОМЕР_1 , на території АЗС «WOG», перед початком руху не переконався, що це буде безпечно та не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого допустив зіткнення з т/з «Toyota Auris» з д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався в попутному напрямку. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

В протоколі зазначено, що своїми діями водій ОСОБА_2 допустив порушення:

- вимог пункту 10.1 ПДР України, згідно якого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

За порушення вимог зазначених пунктів ПДР України передбачена відповідальність встановлена ст.124 КУпАП.

Закриваючи провадження по справі щодо ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, суд першої інстанції, в порушення вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП належним чином не з`ясував обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Таким чином, під час розгляду справи судом першої інстанції порушено вимоги ст. 245 КУпАП про необхідність всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема щодо з`ясування обставин вчиненого правопорушення, що відбулось 13.12.2024, та надання їм відповідної оцінки, надання аналізу доказам, що містяться в матеріалах провадження, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення, схемі місця ДТП, відеозапису та ін.

На переконання апеляційного суду наявні в матеріалах справи відомості не можуть беззаперечно вказувати, що вина ОСОБА_2 відсутня у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Апеляційний суд наголошує, що ОСОБА_2 повинен був перед початком руху переконатися, що це буде безпечно та не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, яким в даному випадку був ОСОБА_1 .

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що за наявності пришвидшеного режиму відтворення відеозапису, об`єктивно встановити швидкість руху транспортного засобу, під керуванням ОСОБА_1 , не вбачається можливим, а тому твердження суду першої інстанції про те, що водій автомобіля марки Toyota Auris, рухався із великою швидкістю, є необґрунтованим.

Необхідно також зазначити, що на даному відеозаписі відсутні об`єктивні докази, які свідчать про те, що водій ОСОБА_1 раптово вирішив змінити напрям руху шляхом здійснення маневру, перестроївшись в смугу, якою рухався ОСОБА_2 на своєму автомобілі.

Висновок суду щодо закриття провадження у справі відносно ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення належним чином не мотивований та передчасний.

Враховуючи викладене, а також допущену неповноту та однобічність, постанова судді суду першої інстанції підлягає безумовному скасуванню.

Водночас, положеннями ч.2 ст.38 КУпАП, передбачено, що якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Відповідно до п. 7 ст.247 КПК України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Водночас п. 7 ч. 1 статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

З огляду на викладене апеляційну скаргу слід задоволити частково, постанову судді скасувати, а справу закрити на підставі п.7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 - задоволити частково.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 06 березня 2025 року щодо ОСОБА_2 - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП щодо ОСОБА_2 закрити на підставі п.7 ч. 1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф.Романюк