Справа № 571/135/25
Провадження № 3/571/208/2025

23 квітня 2025 року с-ще Рокитне
Суддя Рокитнівського районного суду Рівненської області Верзун О.П., за участю захисника Бурсуківської К.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Блажове, Рокитнівського району Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , відомості про притягнення до адміністративної відповідальності відсутні,
про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,-встановив:
13 січня 2025 року о 19 год. 51 хв. на автодорозі Блажове-Біловіж неподалік с. Блажове, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Audi A6» реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 6810 та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.
Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП.
ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що їхав в с. Біловіж лісовою дорогою. Був без паска безпеки, через що його зупинили працівники поліції. Під час спілкування сказали, що мають сумніви, осікльки виявили ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували пройти тест, а потім сказали, що може відмовитися. Спочатку він погодився пройти огляд, проте згодом, як працівники поліції сказали йому, що він може відмовитися - відмовився. Тому що вживав напередодні - 12.01.2025 горілку: приблизно 2 л на 6 чоловік, а зупинили його поліцейські на наступну добу-13.01.2025 і він побоявся, що може показати. Про те, що за відмову від проходження огляду настає відповідальність не знав. А працівники поліції йому про це не роз`яснили.
Захисник просила звернути увагу на те, що працівники поліції спонукали її підзахисного до вчинення адміністративного правопорушення. У зв`язку з чим, вони звернулись зі скаргою на дії працівників поліції до ГУНП в Рівненській області. В судове засідання 23.04.2025 надано копії повідомлення про результати розгляду скарги.
За клопотанням захисника у судове засідання викликався інспектор СРПП ВП №2 Сарненського РВП ГУНП Волочнюк А.С., який пояснив, що 13.01.2025 року зупинив на лісовій дорозі ОСОБА_1 . Водій керував автомобілем без ременя безпеки, тому його було зупинено для профілактичної бесіди. Під час спілкування у водія виявили ознаки алкогольного сп`яніння, запропонували пройти огляд, на що останній погодився, проте коли йшли від його автомобіля до службового, де лежав газоаналізатор, відмовився від такого огляду на місці та в медичному закладі, оскільки не заперечував, що вживав алкогольні напої на передодні у «нормальній» кількості, тобто приблизно 1,5 л на 5 чоловік (точно не пригадує). ОСОБА_1 повідомили про відповідальність за відмову від проходження огляду, розяснили його права та обов`язки. Стверджує, що ніхто не змушував ОСОБА_1 відмовлятися від проходження огляду на стан сп`яніння, так само, як ніхто не примушував водія і до проходження такого огляду. Наслідки відмови від проходження огляду, останньому роз`яснили вже тоді коли він відмовився.
Захисник Борсуківська К.О. зазначила, що працівники поліції незаконно склали протокол відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме спонукали ОСОБА_1 до вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Не роз`яснили останньому яка відповідальність за відмову. Крім того, відсутній момент складання протоколу. Просить провадження у справі закрити. Подала до суду письмове клопотання про закритя провадження судом, яке було розглянуто судом при винесенні постанови.
Заслухавши доводи та заперечення учасників судового розгляду, розглянувши клопотання, що надійшли та дослідивши докази, що містяться у матеріалах справи суд дійшов до переконання про доведеність вини ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП з огляду на наступне.
Як зазначено у п.1.1 Правил дорожнього руху, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Пункт 1.3. ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Згідно п.1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до приписів п 2.9.а ПДР, водієві забороняється, серед іншого, керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.5 ПДР закріплено не право, а обов`язок водія пройти на вимогу поліцейського в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції передбачено настання адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
З огляду на вище викладене, суд не приймає до уваги доводи сторони захисту про те, що працівники поліції практично спонукали ОСОБА_1 до вчинення адміністративного правопорушення, оскільки водій, відповідно до п. 1.3. ПДР незалежно від того, чи було працівниками поліції роз`яснено про відповідальність за відмову від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, зобов`язаний знати й неухильно виконувати вимоги ПДР. Суд звертає увагу, що вказана вимога закону є безумовною та не суперечить ст. 68 Конституції України, відповідно до якої кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Так, пункт 2.9. ПДР забороняє водієві керувати транспортним засобом у стані сп`яніння, а відповідно до п. 2.5. ПДР, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти огляд, незалежно від того, перебуває він у стані алкогольного сп`яніння чи ні.
Суд приймає до уваги також і ту, обставину, що за результатами розгляду скарги на дії працівників поліції, якими складалися адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 та за результатами службового розслідування будь-яких порушень зі сторони працівників поліції не встановлено.
Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №220255 від 13.01.2025, в якому зафіксовано обставини вчиненого правопорушення, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого слідує, що огляд не проводився у зв`язку з відмовою водія від його проходження.
З направлення водія на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під дією лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції вбачається, що огляд водія у медичному закладі також не проводився, однак пропонувався через наявність у нього явних ознак алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці.
З перегляду відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 спочатку погодився, а згодом відмовляється пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі. Не заперечує, що вживав на передодні алкогольні напої.
Оцінючи докази, судом беруться до уваги і міжнародні стандарти доведення винуватості особи.
Згідно з правовими позиціями Європейського суду з прав людини «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».
Стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. «Поза розумним сумнівом» має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
Отже, належних та допустимих доказів у спростування обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за фактом його відмови від проходження огляду на визначення стану сп`яніння, за що встановлено відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП матеріали справи не містять.
ОСОБА_1 звертався з скаргою до ГУНП в Рівненській області на неправомірні дії працівників поліції, які складали протокол відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП, проте, згідно результату розгляду скарги вбачається, що в ході проведення службового розслідування фактів недотримання інспекторами СРПП ВП №2 Сарненського РВП ГУНП Єремейчуком Ю.В. та Волочнюком А.С. Закону України «Про національну поліцію» чи інших нормативно правових актів, які регулюють діяльність поліції не встановлено.
З огляду на встановлені судом обставини справи у їх сукупності, суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, що виключає можливість задоволення письмового клопотання про закриття провадження у цій справі.
Обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності судом не встановлені.
У зв`язку з цим, ОСОБА_1 підлягає накладенню адміністративного стягнення, яке передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком один рік.
Відповідно до ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, а розмір і порядок сплати такого встановлюється законом.
Керуючись ч.1 ст.130, ст.ст. 283-285 КУпАП, -
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.
Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Суддя: