ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1263/25 Справа № 199/300/25 Суддя у 1-й інстанції - ДЯЧЕНКО І. В. Суддя у 2-й інстанції - Джерелейко О. Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Джерелейко О.Є.,

за участю: захисника Філіповського В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Філіповського В.В. на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2025 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, 20.12.2024 року о 14.15 годин за адресою: м. Дніпро, вул. Любарського (Білостоцького), 4а, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes-Benz 100D», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим своїми діями порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, що зафіксовано на боді-камери № 473340, № 473040.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, та стягнуто судовий збір на користь держави в сумі 605,60 грн.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адвокат Філіповський В.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції належним чином не повідомляв ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи.

Зазначає, що свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні повідомила, що вона не була присутня під час складання протоколу та не чула, щоб ОСОБА_1 відмовлявся від проходження огляду.

Також суд не звернув увагу на те, що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, та проігнорував те, що працівники поліції внесли до протоколу неправдиві відомості щодо часу вчинення адміністративного правопорушення, складання протоколу та ін.

Стверджує, що в діях працівників поліції вбачається провокація адміністративного правопорушення, оскільки вони звернулися до ОСОБА_1 з вимогою пройти огляд на стан сп`яніння о 16.00 годині, хоча ДТП мала місце о 14.00 годині.

Посилається на те, що ОСОБА_1 20.12.2024 року був у відрядженні та виконував бойовий наказ (перевозив особові справи військовослужбовців), тому він не міг виконати розпорядження поліцейських.

Зазначає, що ОСОБА_1 є солдатом ЗСУ, має певні хвороби, пов`язані з проходженням військової служби, тому ознаки, на які посилалися працівники поліції, були ознаками не алкогольного сп`яніння, а ознаками наявних у нього хвороб, що підтверджується тим, що працівниками поліції ОСОБА_1 не був позбавлений права керування.

Стверджує, що на наданих суду відеозаписах відсутній цифровий підпис, а тому ці відеозаписи не є допустимими доказами в розумінні ст.74 КАС України, ст.251 КУпАП.

Також, в порушення ст.256 КУпАП, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено про здійснення фіксації правопорушення, відсутні відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення.

В суді апеляційної інстанції захисник Філіповський В.В. підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати постанову суду першої інстанції.

Будучи увідомленим про місце та час розгляду справи, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не з`явився, про причини неявки суд не увідомив, у зв`язку з чим апеляційний розгляд проведено у його відсутність.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходжу до такого висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 201109 від 20.12.2024 року, який ОСОБА_1 підписав особисто, будь-яких заперечень не мав (а.с. 1);

- розпискою ОСОБА_1 , в якій зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння (а.с. 4);

- відеозаписом з місця події, відповідно до якого ОСОБА_1 о 00:40:35 год. відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку та, якому в подальшому були роз`яснені наслідки відмови, права та обов`язки та те, що відносно нього буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відмова водія транспортного засобу від проведення огляду на стан сп`яніння є підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення, а тому судом першої інстанції обґрунтовано зроблено висновок про доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки він відмовився пройти огляд на стан сп`яніння.

Доводи захисника про те, що суд першої інстанції належним чином не повідомляв ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, - не є слушними, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_1 був присутній в суді першої інстанції, надав свої пояснення щодо обставин події, а 21.03.2025 року надав заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що його інтереси буде представляти захисник Філіповський В.В., а тому порушень судом першої інстанції прав ОСОБА_1 не вбачається.

Твердження апеляційної скарги про те, що свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні повідомила, що вона не була присутня під час складання протоколу та не чула, щоб ОСОБА_1 відмовлявся від проходження огляду, - не є слушним, оскільки складення протоколу та відмова ОСОБА_1 від проходження огляду підтверджується відеозаписом з місця події.

Посилання захисника на те, що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння та порушення процедури огляду у зв`язку із не забезпеченням проходження огляду в закладі охорони здоров`я, - не приймаються до уваги, оскільки ОСОБА_1 взагалі відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, що підтверджується розпискою (а.с.4), протоколом, який підписаний без зауважень, також будь-які відомості про те, що ОСОБА_1 пред`являв вимогу про направлення його до закладу охорони здоров`я, - матеріали провадження не містять.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції внесли до протоколу неправдиві відомості щодо часу вчинення адміністративного правопорушення, складання протоколу та ін., - є необгрунтованими, оскільки захисник в апеляційній скарзі не зазначає, чому він вважає, що в протоколі зазначені неправдиві відомості, окрім того, відповідно до відеозапису місця події, поліцейський в протоколі зазначив час вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням пояснень ОСОБА_1 щодо часу вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (00:17:40) та вживання ним в цей день алкогольних напоїв.

Твердження захисника, що в діях працівників поліції вбачається провокація адміністративного правопорушення, - не є слушним, оскільки із переглянутого відеозапису судом не встановлено того, що поліцейські своїми активними діями спонукали водія ОСОБА_1 прийняти рішення про відмову від проходження огляду, навпаки із відеозапису вбачається, що працівник поліції пропонує водію пройти огляд на стан сп`яніння, відтак немає підстав вважати, що поліцейські спровокували водія до вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Рішення про відмову від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу було прийнято ОСОБА_1 свідомо без будь-якого тиску. При цьому, ОСОБА_1 , будучи водієм та маючи відповідне посвідчення водія, обізнаний з Правилами дорожнього руху України, зокрема п. 2.5, яким визначено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Окрім того, відповідно до ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 о 14.39 годин повідомив поліцейському, що він вживав алкогольні напої (00:03:20), а о 16.00 годині йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння (00:39:35), тобто в межах двох годин з моменту встановлення, що ОСОБА_1 має ознаки алкогольного сп`яніння. Тому суд апеляційної інстанції вважає, що порушень в діях поліцейських не вбачається, так як було ще достатньо часу для проведення огляду на стан сп`яніння, однак ОСОБА_1 від такого огляду відмовився.

Доводи захисника про те, що 20.12.2024 року ОСОБА_1 був у відрядженні та виконував бойовий наказ, у зв`язку з чим він не міг виконати розпорядження поліцейських є безпідставним, оскільки ОСОБА_1 міг пройти, запропонований йому поліцейським, огляд на місці.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 є солдатом ЗСУ, має певні хвороби, пов`язані з проходженням військової служби, тому ознаки, на які посилалися працівники поліції, були ознаками не алкогольного сп`яніння, а ознаками наявних у нього хвороб, що підтверджується тим, що працівниками поліції ОСОБА_1 не був позбавлений права керування, не є підставою для звільнення від адміністративної відповідальності, оскільки зазначене не спростовує висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, окрім того, відповідно до наявної в матеріалах справи розписки ОСОБА_1 , останній зобов`язується не керувати транспортним засобом, так як він має ознаки алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння (а.с.4).

Твердження захисника, що на наданих суду відеозаписах відсутній цифровий підпис, - не є слушним, оскільки наявність електронного примірника документа допускається відповідно до ст.7 Закону України Про електронні документи та електронний документообіг та кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа. Наданими матеріалами не спростовано, що відеозапис було здійснено на місці ДТП за участю водія ОСОБА_1 на нагрудні відеореєстратори №473340, 473040, крім того, при копіюванні будь-якого файлу на інший носій, в разі відсутності інших маніпуляцій, отримується похідний файл з тими самими даними, що і вихідний, вихідний та похідний файли відрізняються лише атрибутами, а саме датою та часом створення файлів.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29 березня 2021 року (справа № 554/5090/16-к, провадження № 51-1878кмо20), ототожнення електронного доказу як засобу доказування та матеріального носія такого документа є безпідставним, оскільки характерною рисою електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. У випадку зберігання електронного документа на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.

Разом з цим, КУпАП не містить норм, які передбачають обов`язок подання відповідних доказів з використанням електронного цифрового підпису.

Посилання захисника на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено про здійснення фіксації правопорушення, відсутні відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення, суд не бере до уваги, так як зазначення у протоколі таких відомостей не передбачено ст. 256 КУпАП.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Разом з тим, відповідно до ст. 31 Закону України Про Національну поліцію, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Тому долучений до протоколу відеозапис відповідає зазначеним вимогам та положенням ст. 251 КУпАП та обґрунтовано взятий до уваги судом першої інстанції.

Таким чином, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Водночас, під час апеляційного перегляду встановлено, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, про що також зазначено в постанові суду першої інстанції, а тому відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір він, як військовослужбовець під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняється від сплати судового збору, тому постанова суду першої інстанції підлягає зміні, шляхом виключення з постанови суду першої інстанції посилання про стягнення з ОСОБА_1 судового збору на користь держави у розмірі 605 гривень 60 копійок, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Філіповського В.В. на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2025 року - задовольнити частково.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - змінити, з резолютивної частини виключити посилання про стягнення з ОСОБА_1 судового збору на користь держави у розмірі 605 гривень 60 копійок, та звільнити останнього від сплати судового збору на підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, в решті постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Є. Джерелейко