Справа № 602/184/25
Провадження № 3/602/97/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" квітня 2025 р. м. Ланівці

Лановецький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді - Холява Л.І.,

секретар - Домчук В.І.,

за участю:

прокурора - Дремлюга Р.В.,

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ланівці матеріали, які надійшли від Тернопільського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Лисогірка Теофіпольського району Хмельницької області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта вища, пенсіонера, раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, -

за ч.1 ст.172-6 КУпАП,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , будучи звільненим зі служби на посаді начальника відділення поліції №2 (м. Ланівці) Кременецького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, що знаходиться за адресою: м. Ланівці, вул. Волинська, 7 Кременецького району Тернопільської області, та відповідно до п.п. «з» п. 1 ч. 1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі-Закону), примітки до ст. 172-6 КУпАП, суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону, несвоєчасно, без поважних причин, а саме 18 грудня 2024 року о 22 годині 02 хвилини подав на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік (після звільнення), чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП визнав, та пояснив, що після звільнення подав декларацію вчасно, однак не перевірив підтвердження про подачу, перевіривши виявив, що декларація не подана, тому повторно подав 18 грудня 2024 року, у вчиненому розкаявся.

Прокурор Дремлюга Р.В. в судовому засіданні зазначила, що в діях

ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП та просила накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, оскільки ним несвоєчасно подано без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави та його вина доведена матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Суд, заслухавши думку правопорушника, прокурора, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, за яке передбачена відповідальність за ч.1 ст.172-6 КУпАП з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти вмотивоване законне рішення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що наказом голови Національної поліції України №28 о/с від 07 листопада 2015 року ОСОБА_1 призначено на посаду начальника Бережанського ВП ГУНП в Тернопільській області.

Відповідно до ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_1 07 листопада 2015 року склав Присягу працівника Національної поліції України, яку після складання власноручно підписав. На час проходження служби в Національній поліції України ОСОБА_1 наділено службовими повноваженнями поліцейського. За ОСОБА_1 закріплено спеціальний жетон з індивідуальним номером - 0104841.

Наказом начальника ГУНП в Тернопільській області від 05 лютого 2021 року № 37 о/с, підполковника поліції ОСОБА_1 призначено на посаду начальника відділення поліції № 2 (м. Ланівці) Кременецького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області.

У подальшому, наказом начальника Головного управління Національної поліції в Тернопільській області від 06 вересня 2023 року №283 о/с ОСОБА_1 відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції за власним бажанням з 06 вересня 2023року. Цього ж дня, ОСОБА_1 отримав свою трудову книжку, про що проставив власноручний підпис.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Пунктом 1 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно - правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського.

Відповідно до підпункту «з» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону поліцейські є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

Окрім того, 06 вересня 2023 року ОСОБА_1 ознайомився із Рекомендаціями для поліцейських, державних службовців та працівників поліції, які є суб`єктами декларування про дотримання окремих обмежень, передбачених Законом України «Про запобігання корупції» при звільненні зі служби, у тому числі, з вимогами законодавства про обов`язок подання наступного року після припинення діяльності, пов`язаної із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування декларації за минулий рік, про що проставив власноручний підпис про таке ознайомлення.

Згідно із статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Абзацом 2 частини 2 статті 45 Закону визначено, що особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 розділу II Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом Національного агентства з питань запобігання корупції № 449/21 від 23 липня 2021 року (далі - Порядок), щорічна декларація - декларація, яка подається відповідно до частини першої статті 45 Закону (щороку), абзацу другого частини другої статті 45 Закону (після припинення діяльності (після звільнення)) у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Відповідно до роз`яснень НАЗК щодо фінансової доброчесності: застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю (подання декларації, повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, повідомлення про відкриття валютного рахунку) від 13 листопада 2023 року № 4 (зі змінами) особи, які звільнились у період з 01 січня 2023 року до 11 жовтня 2023 року (включно) подають декларацію з позначкою «я припинив(ла) виконувати функції держави або органу місцевого самоврядування (після звільнення)» за 2023 рік - до 31 березня 2024 року.

Таким чином, ОСОБА_1 повинен був подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припинила таку діяльність, за 2023 рік (після звільнення), не пізніше 31 березня 2024 року.

Водночас, всупереч вимогам наведених вище законодавчих актів, ОСОБА_1 щорічну декларацію за 2023 рік (після звільнення) подав з порушенням встановлених строків - лише 18 грудня 2024 року о 22 годині 02 хвилини, тобто несвоєчасно.

Візуальним моніторингом публічних відомостей, розміщених на офіційному сайті Національного агентства з питань запобігання корупції встановлено, що до цього (раніше) ОСОБА_1 подавав декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування своєчасно, з дотримання вимог ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», що підтверджує його ознайомлення із вимогами вказаного вище закону та усвідомлення вчинюваних ним дій під час подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, з позначкою «після звільнення».

Також, про необхідність подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування неодноразово повідомлялось на сайті НАЗК, публікувалось у засобах масової інформації.

Пунктом 5 розділу II Порядку передбачено, що суб`єкт декларування підписує декларацію шляхом накладання на неї особистого кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису відповідно до вимог законодавства.

Подання декларації до Реєстру підтверджується шляхом надсилання повідомлення суб`єкту декларування на адресу його електронної пошти, зазначену в персональному електронному кабінеті, та до персонального електронного кабінету суб`єкта декларування.

ОСОБА_1 вказаних вимог закону не дотримався.

Згідно з ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення відповідальність за вказаною статтею настає за умови несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до роз`яснень, викладених в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» № 223-943/0/4-17 від 22 травня 2017 року, під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

Під час перевірки не здобуто доказів, які б підтверджували поважність причин несвоєчасного подання ОСОБА_1 е - декларації за 2023 рік.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи звільненим зі служби на посаді начальника відділення поліції №2 (м. Ланівці) Кременецького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, та відповідно до п.п. «з» п. 1 ч. 1 ст. З Закону та примітки до ст.172-6 КУпАП є суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог абз. 2 ч. 2 ст. 45 вказаного Закону, несвоєчасно, без поважних причин, а саме 18 грудня 2024 року о 22 годині 02 хвилини подав на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік (після звільнення), чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Отже, ОСОБА_1 , будучи належним чином ознайомленим з вимогами антикорупційного законодавства в частині фінансового контролю, усвідомлював протиправний характер своїх дій, передбачав їх шкідливі наслідки і бажав їх або свідомо допускав настання цих наслідків, у його діях наявний умисел.

Склад вказаного правопорушення є формальним, тобто таким, який не передбачає наслідків як обов`язкового елементу об`єктивної сторони, в той час як обов`язковим елементом об`єктивної сторони формального складу завжди є діяння.

Отже, відсутність суспільної шкоди від адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, так само як і відсутність шкідливих наслідків від нього, не є тими необхідними та достатніми підставами для застосування вимог статті 22 КУпАП.

Системний аналіз норм КУпАП визначає завдання, яке полягає у встановленні винних і забезпеченні правильного застосування законодавства з тим, щоб до кожного правопорушника були застосовані справедливі заходи адміністративного примусу.

Отже, незалежно від виду суб`єкту та його службової діяльності, рангу та інших характеристик його обов`язком є діяти лише в рамках закону (дозволено робити тільки те, що дозволено законом статті 6 Коиституції України).

Таким чином, в судовому засіданні було повністю доведено вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, тобто несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при призначенні покарання суд враховує характер вчиненого порушення, особу правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність.

При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, який вперше притягується до адміністративної відповідальності, щиро розкаюється у вчиненому, ступінь його вини, а тому вважає за можливе піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі наведеного, керуючись ч.1 ст.172-6, ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Визнати виним ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі вісмдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 (одна тисяча триста шістдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп.

У разі несплати правопорушником штрафу у п`ятнадцятиденний термін, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу ( 2720 грн) та витрати на облік зазначеного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Лановецький районний суд особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Л. І. Холява