ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Кифлюк В.Ф., розглянувши матеріали за апеляційною скаргою адвоката Мізюка В.В. на постанову Кіцманського районного суду Чернівецької області від 01 квітня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 01 квітня 2025 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винуватим в скоєнні правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП і на нього накладено стягнення в виді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Згідно постанови суду, ОСОБА_1 03.01.2025 року о 03.29 год. в м. Кіцмань по вул. Незалежності, керував транспортним засобом марки «Фольксваген Кадді» д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням приладу Drager №7510, результат 0,52‰, чим порушив п. 2.9а ПДР України.

На вказану постанову суду адвокат Мізюк В.В. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

При цьому зазначав, що вказана постанова прийнята внаслідок неповноти судового розгляду, упередженого ставлення та з порушенням матеріального права. Поліцейськими було встановлено, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, який перебуває на лікуванні у зв`язку з отриманими пораненнями. Однак поліцейськими не досліджувалася можливість перебування ОСОБА_1 під дією лікарських препаратів.

Звертає увагу, що фабула протоколу не відповідає диспозиції ч.1 ст. 130

ЄУНСС 718/72/25 НП 33/822/189/25 головуючий у 1 інстанції Скорейко В.В.

КУпАП, оскільки її зміст вказує на керування ТЗ з ознаками алкогольного сп`яніння, проте ОСОБА_1 обвинувачується у порушенні вимог п. 2.9 а ПДР, тобто, керуванні ТЗ в стані алкогольного сп`яніння.

Вказував, що в матеріалах справи не має відомостей про те, що працівник поліції ОСОБА_2 отримував повноваження від начальника органу управління ВСП ЗСУ чи командира військової частини щодо проведення огляду ОСОБА_1 з метою виявлення стану сп`яніння у військовослужбовця. А тому вважає, що результати огляду проведеного поліцейським є недопустимими доказами, оскільки отримані неуповноваженою особою.

Стверджував, що в матеріалах справи немає доказів керування ОСОБА_1 автомобілем, також відсутній чек-Драгера чи іншого документа, який демонструє показники отримані під час проходження огляду на стан сп`яніння. Також вважає, що поліцейські безпідставно зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , оскільки зупиняти транспортні засоби, під час комендантської години, мають право уповноважені на те особи, яким і надано право перевіряти документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи. В даному випадку поліцейський перевіряли посвідчення водія, а згодом ще висловили вимогу пройти огляд на стан сп`яніння, що є неправомірним.

Зазначав також, що поліцейські не забезпечили проведення огляду ОСОБА_1 в медичному закладі, а за відсутності сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, результати отримані внаслідок проходження огляду ,є сумнівними.

Захисник посилався на рішення ЄСПЛ, ВС України, нормативно-правові акти, які, на його думку, свідчать, що вина ОСОБА_1 , у передбаченому законом порядку, не встановлена та не доведена, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Заслухавши адвоката Мізюка В.В., який просив задовольнити подану апеляційну скаргу, посилаючись на обставини, що наведені в ній, перевіривши матеріали провадження, вважаю, що в задоволенні вимог апелянта необхідно відмовити.

Відповідно до вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин, наведених в оскаржуваній постанові, суд першої інстанції дотримався наведених вимог діючого законодавства та дійшов правильних висновків.

Обставини справи, які були встановлені судом та зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджуються безпосередньо дослідженими судом доказами, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 211652 від 03.01.2025 року, згідно якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою газоаналізатора алкотест Drager №7510, результат огляду 0,52 ‰ (а.с. 1-3), який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень, наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено суть вчиненого ОСОБА_1 правопорушення; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого вбачається, що огляд був проведений у зв`язку з виявленими у ОСОБА_1 ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, результат огляду 0,52‰ (а.с.6), роздруківкою чека Drager «Alcotest» 7510 від 03.01.2025 р., з якого вбачається, що вказаний прилад пройшов останнє калібрування 10.10.2024 року, особа, яку тестують ОСОБА_1 , результат тесту 0,52‰ (а.с. 8-9), відеозаписом що міститься в матеріалах справи (а.с. 12).

Наведені докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та встановленими законом способами, будь-які сумніви щодо їх достовірності відсутні.

Що стосується доводів захисника про незаконну зупинку транспортного засобу, то вони є безпідставні.

З постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3778027 від 03.01.2025 вбачається, що відносно ОСОБА_1 була винесена постанова за ст. 121-3 ч.1 КУпАП, оскільки водій керував транспортним засобом з не освітленим номерним знаком (а.с.10).

Тобто, основною підставою для зупинки автомобіля під керування ОСОБА_1 був неосвітлений номерний знак в темну пору доби.

З відео файлів, що містяться в матеріалах справи та були досліджені судом апеляційної інстанції, вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений у зв`язку з тим, що номерний знак був не освітлений. Під час спілкування з ОСОБА_1 поліцейські виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. ОСОБА_1 погодився та пройшов такий огляд, результат 0,52 ‰. З результатом водій погодився та відмовився їхати в медичний заклад.

Твердження апелянта про те, що поліцейські не мали права проводити огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, оскільки він є військовослужбовцем, є необґрунтованими. Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 дійсно є військовослужбовцем і на даний час проходить лікування у зв`язку з пораненням. Однак, 03.01.2025 р. ОСОБА_1 не перебував на службі та не виконував службове завдання. А тому працівник поліції мав право проводити огляд водія на стан сп`яніння.

Доводи апелянта про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула протоколу не відповідає диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП, є слушними, однак таке викладення суті правопорушення не є підставою для скасування оскаржуваної постанови, оскільки ОСОБА_1 ставиться у провину порушення п. 2.9а ПДР України, тобто керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Аналіз вказаних доказів свідчить про правильність висновку суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Постанова суду є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування немає.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні апеляційної скарги адвоката Мізюка В.В. відмовити, а постанову Кіцманського районного суду Чернівецької області від 01 квітня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф.Кифлюк

Копія. Згідно з оригіналом: суддя