Справа № 367/779/25
Провадження №3/367/505/2025
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 квітня 2025року місто Ірпінь

Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді Білогруд О.О.

за участі секретаря судового засідання Трофимчук С.М,

прокурора Зеленського І.В.,

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника - адвоката Мироненко М.Д.

розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з Київського обласного управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Димитров Донецької області, освіта вища, працюючої головним спеціалістом ССДС Коцюбинської селищної ради, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою статті 172-6 КУпАП (далі КупАП), -

у с т а н о в и в:

до Ірпінського міського суду Київської області надійшли справи з протоколами про вчинення адміністративних правопорушень № 5/2025, складеного 09.01.2025, та № 6, складеного 09.01.2025, про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою статті 172-6 КУпАП. Відповідно до протоколів автоматизованого розподілу судових справи між суддями справи передано для розгляду судді Білогруд О.О.

Відповідно до статті 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Таким чином справи стосовно ОСОБА_1 з протоколами № 5/2025, складеного 09.01.2025, та № 6/2025, складеного 09.01.2025, слід об`єднати в одне провадження та розглядати в одному судовому засіданні.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 5/2025, складеного 09.01.2025, ОСОБА_1 у період з 17.02.2021 до 28.03.2022 перебувала на посаді інспектора сектору ювенальної превенції відділу превенції Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Київській області, будучи відповідно до підпункту «з» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закон № 1700-VII), суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушенням вимог абзацу 1 частини другої статті 45 та пункту 2-7 Прикінцевих положень вказаного Закону, без поважних причин, несвоєчасно подала декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями за формою, затвердженою наказом Національного агентства з питань запобігання корупції від 08.11.2023 № 252/23, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 172-6 КУпАП.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 6/2025, складеного 09.01.2025, ОСОБА_1 у період з 17.02.2021 до 28.03.2022 перебувала на посаді інспектора сектору ювенальної превенції відділу превенції Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Київській області, будучи відповідно до підпункту «з» пункту 1 частини першої статті 3 Закону № 1700-VII, суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушенням вимог абзацу 2 частини другої статті 45 та пункту 2-7 Прикінцевих положень вказаного Закону, без поважних причин, несвоєчасно подала щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2022 рік за формою, затвердженою наказом Національного агентства з питань запобігання корупції від 08.11.2023 № 252/23, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 172-6 КУпАП.

Судове засідання призначене на 17.02.2025 не відбулося у зв`язку з надходженням клопотання захисника ОСОБА_1 Хомича О.О. про відкладення розгляду справи та ознайомлення з матеріалами справи. Засідання 05.03.2025 відкладено за клопотанням прокурора.

04.03.2025 до суду надійшли письмові пояснення захисника ОСОБА_1 адвоката Мироненко М.Д. щодо відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, а також щодо спливу строків давності притягнення до відповідальності. Так, покликаючись на положення КУпАП, у поясненнях зазначено, що посадові особи, уповноважені на складення протоколів не виконали свого обов`язку щодо з`ясування всіх обставин справи та доведення доказами наявність всіх обов`язкових елементів складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 . У її діях відсутня вина у формі умислу. Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків. ОСОБА_1 не мала умислу на приховування відомостей про свій майновий стан, адже впродовж всієї своєї діяльності державного службовця подавала декларації, що передбачені Законом України «Про запобігання корупції». Вона не бажала та свідомо не допускала настання негативних наслідків за неподання декларації, в результати чого можливо дійти висновку, що в її діях відсутня вина у формі прямого чи непрямого умислу. У протоколі ОСОБА_1 зазначила, що враховуючи безпекову ситуацію в країні, перебувала в нестабільному психологічному стані, через хвилювання за своїх малолітніх дітей. Крім того, у матеріалах справи відсутні докази про те чи дійсно ОСОБА_1 була ознайомлена із вимогами, передбаченими частиною 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», натомість у матеріалах справи містяться рекомендації, згідно з якими ОСОБА_1 зобов`язалася подати відповідну декларацію у термін не пізніше трьох місяців після припинення чи скасування воєнного стану або стану війни. Докази, що вона була ознайомлена зі змінами в законодавстві та необхідністю подати декларацію за 2022 до 31.01.2024 відсутні. В діях ОСОБА_1 відсутні мотиви на уникнення фінансового контролю, та протилежного не зазначено в протоколі. Після подання нею декларацій органами, відповідальними за складання протоколів, не виявлено жодних розбіжностей або не точностей у них. Таким чином, на думку, ОСОБА_1 та її захисника, у ОСОБА_1 відсутній елемент суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення. Також, зазначили, що, на їх думку, датою виявлення правопорушення є не 09.01.2025 (як зазначено у протоколі), а 01.02.2024, оскільки уповноважений орган повинен був перевірити та пересвідчитися, що ОСОБА_1 подано чи не подано декларацію до 31.01.2024, та в подальшому повідомити НАЗК. З огляду на викладене, строк накладення адміністративного стягнення минув 01.08.2024, а тому провадження підлягає закриттю відповідно до статей 38 та 247 КУпАП. Враховуючи принцип презумпції невинуватості особи, яка притягається до відповідальності, покликаючись на положення частини першої статті 62 Конституції України, рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010, практику Європейського суду з прав людини, а також те, що ОСОБА_1 вважає, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, та вона вважає себе не винуватою, тому будь-які сумніви під час розгляду цієї справи мають трактуватися на її користь. З огляду на зазначене, вважають, що є підстави для закриття провадження у справі у зв`язку 1) з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення (п.1 ч.1 ст.247 КУпАП) як основана підстава; 2) закінчення строків накладення адміністративного стягнення ( п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП) як додаткова підстава. При цьому, покликаючись на правову позицію Верховного Суду у постанові від 11.07.2018 у справі № 308/8763/15-а, вважають, що встановлення вини при такому закритті є недоцільним.

У судовому засіданні 13.03.2025 ОСОБА_1 підтримала пояснення, подані 04.03.2025, та зазначила, що займала посаду поліцейського, а тому знала і розуміла про необхідність подання декларацій. Однак у 2022 році після початку дії воєнного стану у березні 2022 звільнилася з поліції і тоді ж її повідомили про необхідність подання декларацій після закінчення дії воєнного стану, про те, що змінилося законодавство її органи поліції, як колишнього працівника, не повідомили. Вважає, що це їх обов`язок. Також повідомила, що з листопада 2022 року працює в Коцюбинській селищній раді і займає посаду, на яку поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», однак і за цим місцем роботи її ніхто не попереджав про необхідність подання декларацій як за минулі періоди, так і за 2023, 2024 роки. Вона подала весною 2024 року декларації за 2022 рік самостійно, оскільки, вважала, так було логічно, раз вона подає декларацію за 2023 рік. Навіть на той момент вона не знала, що це вже обов`язок, про прийняття Закону про відновлення декларування у вересні 2023 її ніхто не повідомляв, хоча повинні були як за попереднім місцем роботи, так і за новим. Також звернула увагу, що будь-якого умислу на приховування інформації вона не мала, будь-яких наслідків не настало, навпаки, якби її повідомили уповноважені на те органи з попереднього місця роботи, то вона б подала всі декларації, оскільки приховувати їй не має чого. Просила закрити провадження у справі на підставі обґрунтувань, зазначених у письмових поясненнях.

У судовому засідання 13.03.2025 захисник ОСОБА_1 адвокат Мироненко М.Д. повністю підтримала подані письмові пояснення, просила задовольнити їх клопотання про закриття провадження на підставі тих обгрунтувань, які вказані у поясненнях.

Прокурор Зеленський І.В. в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КУпАП та притягнути до адміністративної відповідальності. Звернув увагу, що матеріали справи містяться докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення щодо несвоєчасного подання щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік та декларації особи при звільнені за період раніше не охоплений поданими деклараціями за 2022 рік.

Через підсистему «Електронний суд» 25.03.2025 ОСОБА_2 подала клопотання про витребування доказів у Національного агентства з питань запобігання корупції, а саме: - послідовність дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» за період з 01.01.2024 до 31.03.2024 здійснених ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 . Постановою судді від 31.03.2025 таке клопотання задоволено. Витребувані документи надійшли до суду 14.04.2025.

У наступне судове засідання, призначене на 31.03.2025, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не з`явилися, подали суду клопотання про відкладення у зв`язку із погіршенням самопочуття ОСОБА_1 та зайнятістю адвоката.

Через підсистему «Електронний суд» 24.04.2025 надійшло клопотання ОСОБА_2 про звільнення від відповідальності у зв`язку зі спливом строку давності, покликаючись на те, що моментом виявлення правопорушення є не 09.01.2025 (як зазначено у протоколі), а 03.10.2024, що убачається з роздруківки «несвоєчасно поданої декларації», яка датована 03.10.2024 (а.с.37-40).

У судовому засіданні 25.04.2025 прокурор Зеленський І.В. висловив думку, що зібраними письмовими матеріалами справи вина ОСОБА_1 у несвоєчасному поданні декларацій доведена у повному обсязі, підстави для закриття провадження у справі відсутні.

ОСОБА_1 у засіданні 25.04.2025 підтримала клопотання про закриття провадження у справі, подане 24.04.2025, зазначила, що винуватою себе не вважає, при цьому строк притягнення до відповідальності закінчився 03.04.2025, а тому провадження слід закрити без встановлення вини. Також зазначила, що оскільки самостійно до цього не знайомилася з матеріалами справи, тому про те, що декларації на а.с.37-40 датовані 03.10.2024 вона не знала, а клопотання, подане 24.03.2025 з необхідністю перевірки, оскільки вона вважала, що можливо у 2023 році здійснювала вхід до системи подачі декларацій. Те, що у самому клопотанні було вказано запитуваний період з 01.01.2024 до 31.03.2024 технічна помилка. На уточнення вказала, що просить враховувати її клопотання подане 24.04.2025, а не 04.03.2025, оскільки це її остаточна позиція.

У судовому засіданні 29.04.2025 прокурор підтримав раніше висловлену позицію про те, що письмовими матеріалами справи та у ході розгляду підтверджено вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та просив притягнути її до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні 29.04.2024 повідомила, що вину не визнає, умислу на приховування та не дотримання вимог фінансового контролю вона не мала, її діями шкоди завдано не було.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, суд приходить до таких висновків.

Згідно статтею 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Дії особи, поведінка якої є предметом дослідження, у кожному випадку потрібно оцінювати у контексті положень статті 9 КУпАП, де закріплено поняття адміністративного правопорушення. Так, адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, вчинена суб`єктом правопорушення, і за яку передбачено адміністративну відповідальність. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з положеннями статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд зазначає, що згідно частини першої статті 172-6 КУпАП відповідальність настає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно зі статтею 1 Закону № 1700-VII правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 вказаного Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Судом встановлено, що відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Київській області від 17.02.2021 № 47 о/с ОСОБА_1 було призначено на посаду інспектора сектору ювенальної превенції відділу превенції Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області. Наказом Головного управління Національної поліції від 28.03.2022 № 57 о/с її було звільнено з вказаної посади.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський є громадянин України, який склав присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції. Отже, ОСОБА_1 є суб`єктом на якого поширюються положення пп «з» пункту 1 частини першої статті 3 Закону № 1700-VII.

Відповідно до статті 1 Закону № 1700-VII суб`єктами декларування є особи, зазначені у пункті 1 пп «а», «в-ґ» пункту 2, пункту 4 частини першої статті 3 Закону № 1700-VII, тобто є особами, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до Закону № 1700-VII.

Згідно з абзацом 1 частини другої статті 45 Закону № 1700-VII особи, зазначені у пункті 1 пп «а», «в-ґ» пункту 2 частини першої статті 3 Закону № 1700-VII, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Приміткою до статті 172-6 КУпАП визначено, що суб`єктами правопорушення у цій статті (крім правопорушень, визначених частинами другою та третьою цією статті, у частині неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані) є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону № 1700-VII зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Таким чином, ОСОБА_1 є суб`єктом декларування та суб`єктом правопорушення, передбаченого статтею 172-6 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 18 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватись положень Конституції України та законів України, інших нормативно - правових актів, що регулюють діяльність поліції та Присяги поліцейського. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» від 20.09.2023 № 3384-ІХ та пункту 2-7 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1700-VII особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 Закону № 1700-VII, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом № 3384-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» подають такі декларації не пізніше 31.01.2024.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 12 Закону № 1700-VII, Національне агентство з питань запобігання корупції з метою покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно-правові акти. Так, наказом Національного агентства з питань запобігання корупції від 08.11.2023 № 252/23 «Про затвердження форми декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» визначено: порядок заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а також затверджено форму декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та порядок її подання.

Розділом ІІ вказаного Порядку визначено, що декларація заповнюється та подається особисто суб`єктом декларування шляхом заповнення відповідної електронної форми після автентифікації у персональному електронному кабінеті.

Втім, ОСОБА_1 фактично подала:

- декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями, 14.03.2024 о 12:52, хоча граничним терміном подачі такої декларації Законом визначено 31.01.2024;

- щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2022 рік, 14.03.2024 о 13:18, хоча граничним терміном подачі такої декларації Законом визначено 31.01.2024.

Будь-яких доказів наявності саме поважних причин несвоєчасного подання декларації та (або) пояснень з цього приводу ОСОБА_1 суду не подала.

Отже, ОСОБА_1 , будучи особою, на яку відповідно до пп «з», пункту 1 частини першої статті 3 Закону № 1700-VII поширюється дія Закону № 1700-VII, несвоєчасно без поважних причин подала декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями, за 2022 рік, а також щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2022 рік.

Одним з основоположних принципів діяльності із запобігання і протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки , можуть виявитися у підриві авторитету органів державної влади та зашкодити суспільним інтересам, то таке правопорушення не може бути визнане, як малозначне.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджується в своїй сукупності дослідженими доказами, а саме: відомостями, які містяться в протоколах про адміністративне правопорушення (№ 5/2025 та № 6/2025, складених 09.01.2025); копіями витягів з наказів від 14.07.2017 № 508 о/с та від 28.03.2022 № 57 о/с; копією послужного списку ОСОБА_1 ; копією розписки від 22.03.2022; копіями рекомендацій при звільненні; розписками про ознайомлення з вимогами законодавства у сфері запобігання корупції; послідовністю дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які вчинила ОСОБА_1 » за період з 12.10.2023 14.03.2024; скрін-шотом з офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, з якого убачається, що ОСОБА_1 подано декларації (при звільненні) 14.03.2024 о 12:52, а щорічну декларацію за 2022 рік 14.03.2024 о 13:18; документами наданими Національним агентством з питань запобігання корупції на запит від 31.03.2025, а також поясненнями ОСОБА_1 у суді.

Досліджені докази суд вважає належними та допустимими, та в своїй сукупності достатніми. Доказів, які б спростовували наведені в протоколі обставини, надано не було.

Щодо клопотання ОСОБА_1 про звільнення від відповідальності у зв`язку зі спливом строку давності судом враховується таке.

Відповідно до положень частини четвертої статті 172-6 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, зокрема, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення. Проте, будь-яких критеріїв для визначення моменту або дня виявлення такого триваючого правопорушення положення КУпАП не містять, і як наслідок відсутні єдині, однозначні підходи щодо визначення такого моменту та обчислення законом строків застосування адміністративного стягнення.

Як зазначає ОСОБА_1 матеріали справи містяться копії декларацій, поданих нею за 2022 рік при звільненні (за період не охоплений раніше поданими деклараціями) та щорічну за 2022 рік, роздрукованих з офіційного з веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції 03.10.2024.

Водночас об`єктивна сторона частина першої статті 172-6 КУпАП передбачає діяння за сукупності двох складових, а саме: 1) несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та 2) подання такої декларації без поважних причин. Тобто, орган, уповноважений на збирання, аналіз доказів та за результатами такої діяльності складення протоколу про вчинення вказаного адміністративного правопорушення, крім встановлення інших складових складу адміністративного правопорушення (об`єкт, суб`єкт та суб`єктивна сторона) повинен встановити як факт несвоєчасного подання декларації так і відсутність поважних причин не подання декларації. Так, дійсно, копії декларацій, поданих ОСОБА_1 за 2022 рік при звільненні (за період не охоплений раніше поданими деклараціями) та щорічну за 2022 рік, роздруковано з офіційного з веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції 03.10.2024. Фактично уповноваженому органу 03.10.2024 стало відомо про можливий факт вчинення адміністративного правопорушення, тобто несвоєчасне подання таких декларацій, однак станом на вказану дату такий уповноважений орган не міг об`єктивно знати про поважність чи неповажність несвоєчасного подання. Тобто, достовірний факт про наявність діяння, передбаченого частиною першою статті 172-6КУпАП, на вказану дату відсутній.

Вказане можливо встановити лише після отримання від особи відповідних пояснень, надання такій особі можливості подати уповноваженому органу докази на підтвердження поважності своєчасного не подання та/або не можливості подання відповідних декларацій, у строк, визначений законом. З огляду на досліджені матеріали, судом встановлено, що ОСОБА_1 09.01.2025 роз`яснено її права, передбачені Конституцією України та положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення, виконано дії, визначені частиною другої четвертої статті 256 КУпАП, надано їй право подати відповідні пояснення та за необхідності надати відповідні докази.

Саме день складення протоколів про адміністративне правопорушення 09.01.2025, тобто день, в який в уповноваженої на складання протоколу особи було достатньо фактичних даних для висновку про наявність в діях особи всіх ознак складу адміністративного правопорушення, а також коли уповноважена особа здобула можливість виконати всі передбачені статтями 254, 256 КУпАП дії за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності є датою виявлення інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення.

Тобто день коли нею не спростовано не поважність причин подання декларацій особи, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а тому враховуючи положення статті 38 КУпАП строки накладення адміністративного стягнення станом на день розгляду не завершено, у задоволені клопотання про звільнення від відповідальності у зв`язку із спливом строку давності слід відмовити.

Посилання ОСОБА_1 на відсутність умислу є неспроможними, оскільки адміністративне правопорушення передбачене частиною першою статті 172-6 КУпАП - є правопорушенням з формальним складом, для констатації наявності якого встановлення суспільно-небезпечних наслідків не вимагається, і суб`єктивна сторона якого може виявлятися як в умисній, так і в необережній формі вини. Диспозицією частини першої статті 172-6 КУпАП форму вини не визначено та не передбачено наявність негативних наслідків вчиненого правопорушення, тобто вказане правопорушення може бути вчинено як умисно, так і з необережності, в тому числі через незнання законодавства.

Це адміністративне правопорушення є правопорушенням з формальним складом, для констатації наявності якого достатньо лише встановлення факту несвоєчасного подання декларації (порушення вимоги закону) без поважних причин. Встановлення ж суспільно-небезпечних наслідків та з`ясування форми вини не вимагається.

Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи встановлені обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати за частиною першою статті 172-6 КУпАП, яка передбачає відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування і тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При накладенні адміністративного стягнення відповідно до статті 33 КУпАП враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують відповідальність, та обставин, що обтяжують відповідальність, ОСОБА_1 судом не встановлено.

Враховуючи викладене, а також характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, особу порушниці, ступінь вини та її ставлення до вчиненого, суддя вважає, що для досягнення мети адміністративного стягнення та завдань Кодексу України про адміністративного правопорушення достатнім буде призначення адміністративного стягнення у виді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією статті, а саме п`ятдесяти неоподатковуваних мінімума доходів громадян.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні у справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Пунктом 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» установлено з 01.01.2025 прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 3 028 гривень. Таким чином, розмір судового збору станом на час розгляду справи становить 605 гривень 60 копійок, які підлягають стягнення з ОСОБА_1 .

На підставі наведеного та керуючись статтями 9, 36, 38, 172-6, 247, 268, 276, 277, 279, 280, 283, 284 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

справи про адміністративні правопорушення №367/779/25 (провадження №3/367/505/2025), №367/780/24 (провадження №3/367/506/2025) об`єднати в одне провадження, присвоївши єдиний унікальний номер № 367/779/25.

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок, які необхідно сплатити в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Штраф має бути сплачений не пізніше як через 15 днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу, а в разі апеляційного оскарження - не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна, в порядку, встановленому законом (статті 307 та 308 КУпАП).

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання - три місяці з дня її винесення.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі несплати накладеного на неї штрафу у передбачений законом строк, до неї може бути застосоване подвійне стягнення штрафу в порядку статті 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня прийняття відповідної постанови.

Суддя О.О. Білогруд