Справа № 642/1773/25
Провадження № 3/642/624/25

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2025 р. м. Харків
Ленінський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Балабая С.С.,
за участю секретаря судового засідання Хазикової В.С.,
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
захисника ОСОБА_1 адвоката Замніуса А.Ю,
прокурора Васильця Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові матеріали адміністративної справи, яка надійшла з 7-го управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце роботи Північне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, займана посада: завідувач сектору інфраструктури та господарського забезпечення Північного мужрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статтею 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),
Відповідно до протоколу №132 від 24.03.2025 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією ОСОБА_1 , який перебуває на посаді головного державного інспектора сектору інфраструктури та господарського забезпечення Північного Міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, будучи відповідно до п. п. «в», «е» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, усупереч вимогам пункту 2-7 розділу ХІІІ «Прикінцеві положення» вказаного Закону, несвоєчасно, а саме 16.08.2024, без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування щорічну за 2022 рік, чим вчинив правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.
Прокурор в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_1 виним у скоєні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, зазначав про наявність в його діях складу відповідного адміністративного правопорушення, а також про те, що строки притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не сплили та просив призначити покарання у вигляді штрафу в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, просив суд закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення, та пояснив, що 17 червня 2022 року був прийнятий на роботу до Північного межрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на посаду головного державного інспектора сектору інфраструктури та господарського забезпечення. Відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування в умовах воєнного стану» у нього виник обов`язок подати не пізніше 31.01.2024 щорічну декларацію за 2021 рік (як кандидата на посаду державної служби) та щорічну декларацію за 2022 рік, як головного державного інспектора сектору інфраструктури та господарського забезпечення Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків. 08.12.2023 ним була подана декларація кандидата на посаду державної служби за 2021 рік. Після прийняття Єдиним державним реєстром декларацій його щорічної декларації кандидата на посаду державної служби за 2021 рік, ним була в той же день створена щорічна декларація за 2022 рік на основі вже поданої декларації кандидата на посаду державної служби за 2021 рік шляхом виправлення даних 2021 року на дані звітного 2022 року. При цьому внаслідок масованого ракетного удару рф по м. Харкову в ніч на 8 грудня 2023 року відбувалися перебої з електропостачанням та інтернет зв`язком, внаслідок чого під час заповнення 08 грудня 2023 року доводилося неодноразово виправляти відомості у декларації, які вже були внесені до неї, але не зберіглися, у результаті чого при подачі декларації не зберіглася виправлена інформація про вид декларація «щорічна», а залишився «вид декларації» - кандидата на посаду. Зазначену помилку він виявив самостійно лише 06.02.2024, тому відповідно до ч. 4 ст. 45 Закону України «про запобігання корупції» не мав можливості подати виправлену декларацію, так як сплив 30-ти денний строк для виправлення. 06.02.2024 він через персональний кабінет проінформував НАЗК про зазначену помилку, просив врахувати відповідне повідомлення та відкрити йому доступ для виправлення поданої 08.12.2023 щорічної декларації державного службовця за 2022 рік, а також направив 07.02.2024 на адресу НАЗК відповідне звернення. Разом з тим НАЗК направило на поштову адресу ОСОБА_1 повідомлення про факт неподання ним щорічної декларації за 2022 рік від 29.07.2024, у зв`язку з цим він повторно звертався до НАЗК з проханням розглянути своє звернення від 06.02.2024 подане ним через свій персональний кабінет щодо подання декларації за 2022 рік. В подальшому він, враховуючи зазначений лист НАЗК, 16.08.2024 року подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. При цьому ОСОБА_1 зазначив, що наведені ним обставини щодо подання щорічної декларації за 2022 рік свідчать про відсутність в його діях умислу на неподання або несвоєчасне подання декларації, відповідна декларація подана ним вчасно, але з помилковим зазначенням виду декларації, як декларації кандидата.
Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвокат Замніус А.Ю. надав до суду письмові пояснення, в яких зазначив про відсутність складу адміністративного правопорушення в діях його підзахисного з тих же підстав про які зазначав ОСОБА_1 , та про сплив строків притягнення до адміністративної відповідальності, так як з моменту виявлення адміністративного правопорушення вже минуло більш ніж півроку. В судовому засіданні просив закрити провадження за відсутністю складу адміністративного правопорушення або внаслідок спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності.
Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, прокурора, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Пунктом 1 Положення про Державну податкову службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 № 227, встановлено, що Державна податкова служба України (ДПС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок).
Згідно з п. п. 1, 3 Положення про Північне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, затвердженого наказом Державної податкової служби України від 12.11.2020 № 643, Північне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків є територіальним органом, утвореним на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України. Основними завданнями Міжрегіонального управління є забезпечення реалізації державної податкової політики.
Наказом начальника Міжрегіонального управління від 16.06.2022 № 11-о ОСОБА_1 17.06.2022 призначено на посаду головного державного інспектора сектору інфраструктури та господарського забезпечення Міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, яку віднесено до категорії «В» посад державної служби.
ОСОБА_1 23.05.2013 склав присягу державного службовця.
16.08.2024 ОСОБА_1 подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік.
Отже, ОСОБА_1 , будучи головним державним інспектором сектору інфраструктури та господарського забезпечення Міжрегіонального управління, є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону «Про запобігання корупції».
Згідно з ч. 5 ст. 5 Закону України «Про державну службу» на державних службовців поширюється дія Закону України "Про запобігання корупції".
Відповідно до абз. 16 ч. 1 ст. 1 Закону «Про запобігання корупції» суб`єкти декларування особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 4 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.
Приміткою до ст. 1726 КУпАП встановлено, що суб`єктами правопорушень у цій статті (крім правопорушень, визначених частинами другою та цієї статті, у частині неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані) є особи, які відповідно до частин першої тадругої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Згідно з ч. 1 ст. 45 Закону «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
Підпунктом 1 п. 1 Закону України «Про захист інтересів суб`єктів подання звітності та інших документів у період дії воєнного стану або стану війни» встановлено, що фізичні особи, фізичні особи - підприємці, юридичні особи, крім тих, які наділені бюджетними повноваженнями згідно із законодавством, подають облікові, фінансові, бухгалтерські, розрахункові, аудиторські звіти та будь-які інші документи, подання яких вимагається відповідно до норм чинного законодавства в документальній та/або в електронній формі, протягом трьох місяців після припинення чи скасування воєнного стану або стану війни за весь період неподання звітності чи обов`язку подати документи.
Враховуючи викладене, у період дії воєнного стану або стану війни в осіб, зазначених у п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону «Про запобігання корупції», немає обов`язку, передбаченого ст. 45 цього Закону, щодо подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Проте Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», який набрав чинності 12.10.2023, зазначений обов`язок поновлено.
Зокрема, згідно з п. 2-7 р. ХІІІ «Прикінцеві положення» Закону «Про запобігання корупції» встановлено, що особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року.
Щодо твердження захисника ОСОБА_1 адвоката Замніуса А.Ю. про сплив строків притягнення до адміністративної відповідальності, суд зазначає, що відповідно до положень ст. 38 КУпАП законодавець пов`язує початок обчислення строку виявлення адміністративного правопорушення з моментом, коли встановлено, що в діях особи є склад правопорушення. Дії особи, що має право складати протокол, до моменту складення протоколу, можуть свідчити, що виявлені окремі ознаки правопорушення, але факт, що таке іяння містить склад адміністративного правопорушення, зазначається тільки при складенні протоколу і саме з дати його складання слід рахувати строк накладання стягнення. Зазначена позиція висловлена як узагальнюючий висновок у листі Верховного Суду від 09.04.2021 №1089/0/2-21. Тому в даному випадку відсутні підстави для закриття провадження внаслідок спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності.
Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Частиною 1 ст.172-6 КУпАП, передбачає відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Відтак, вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, щодо порушення вимог фінансового контролю, яке полягало у несвоєчасному поданні без поважних причин декларацій особою, уповноваженою на виконання функцій держави слід враховувати:
- об`єктивну сторону складу цього адміністративного правопорушення, яка полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації. Для розкриття об`єктивних складових адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, слід зазначити, що диспозиція цієї норми за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм. Так, примітка до ст. 172-6 КУпАП, вміщуючи вказівку на суб`єкт цього правопорушення, відсилає правозастосувача до норм спеціального антикорупційного закону, зокрема частин 1 і 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», в яких, крім іншого, передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно - правових актів, що наповнює норму ч. 1 ст.172-6 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації зазначеного діяння. Отже, для кваліфікації діяння за ч. 1 ст.172-6 КУпАП необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом;
- додаткову ознаку об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-6 КУпАП - несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за аналізованою частиною статті виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо;
- суб`єктивну сторону цього правопорушення, яка характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.
З інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» слідує, що ОСОБА_1 8 грудня 2022 року подав декларації кандидата на посаду за 2021 та 2022 роки.
Через електронний кабінет ОСОБА_1 06.02.2024 повідомив НАЗК про самостійне виявлення помилки в декларації за 2022 рік, надіславши повідомлення наступного змісту: «При заповненні та подачі щорічної декларації за 2022 рік була допущена технічна помилка в розділі «Вид декларації», а саме: замість « ОСОБА_2 » обрано «Кандидата на посаду». У зв`язку з тим, що термін подачі виправленої декларації закінчився, прошу врахувати це повідомлення та відкрити мені доступ для виправлення поданої 08 грудня 2023 року декларації за 2022 рік».
Зазначені обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні роздруківками відповідних декларацій та скріншотів з електронного кабінету ОСОБА_1 з Єдиного державного реєстру декларацій на сайті НАЗК та підтверджують показання надані ОСОБА_3 в судовому засіданні.
Як слідує з пояснень ОСОБА_1 саме отримання зазначеного вище повідомлення стало підставою для подання ним щорічної декларації за 2022 рік 16 серпня 2024 року.
Отже, судом встановлено, що ОСОБА_1 з 17.06.2022, перебуваючи на посаді господарського забезпечення Міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, 08.12.23 подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік, в який помилково було зазначено в розділі «Вид декларації», а саме: замість « ОСОБА_2 » зазначено «Кандидата на посаду».
Таким чином, вбачається, що в несвоєчасному поданні ОСОБА_1 електронної декларації відсутня його вина як у формі прямого, так і непрямого умислу.
Так, суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Це встановлено ст. 10 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків) та ст. 11 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачати) . Зважаючи на те, що законом в диспозиції даної статті не визначені наслідки порушення вимог фінансового контролю, логічним є висновок про те, що вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Аналогічна позиція викладена судовою палатою у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка у своєму листі Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року зазначила про те, що суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що будь-які докази того, що ОСОБА_1 діяв умисно, усвідомлював протиправний характер своїх дій, який посягає на встановлений правопорядок, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні.
Прокурором належними доказами не доведено та не спростовано доводи ОСОБА_1 про відсутність умислу на уникнення фінансового контролю.
Судом враховується, що у Рішенні у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» від 08 червня 1976 року, Європейський суд з прав людини сформував критерії (тест Енгеля), для визначення поняття «кримінальне обвинувачення». для цілей Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод поняття «кримінальне обвинувачення» має автономне значення, а не обмежується лише кваліфікацією «криміналу» згідно з національним законодавством. При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією. Наприклад, обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції і т.д. Таким чином, протокол, що є предметом розгляду у цій справі є, з урахуванням «тесту Енгеля», кримінальним обвинуваченням, і суд має забезпечити гарантії, передбачені статтею 6 Конвенції.
Згідно п. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Встановлені у судовому засіданні обставини не підтверджують у діях ОСОБА_1 суб`єктивної сторони інкримінованого правопорушення, а тому, враховуючи принцип презумпції невинуватості, відповідно до якого всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд приходить до висновку, що порушення ОСОБА_1 строків подання декларації не створює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
У разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю (п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП).
Керуючись ст. 62 Конституції України, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 280, 283-285 КУпАП,
п о с т а н о в и в:
Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення до апеляційного суду Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова.

Повний текст постанови виготовлений 24 квітня 2025 року.

Суддя С.С. Балабай