Справа № 156/76/25
Провадження № 3/156/316/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2025 року сел.Іваничі

Суддя Іваничівського районного суду Волинської області Федечко М. О., розглянувши матеріали справи, що надійшли з Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , місце роботи зазначено: інше (згідно даних протоколу),

за ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

учасники справи:

особа, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явився,

в с т а н о в и л а :

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи

20.01.2025 року до Іваничівського районного суду Волинської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 219945 від 13.01.2025 року, щодо ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу, 13.01.2025 року о 14:22 год. в с. Низкиничі по вул. Першотравнева, гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Москвич М 2140», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законодавством порядку, водій відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР.

ІІ. Пояснення учасників справи

Особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомленим про дату, час та місце розгляду справи.

Судом також було розміщено (оприлюднено) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик у судові засідання по справі №156/76/25 особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 .

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatismutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N 50966/99 від 14.10.2003).

Разом з тим, згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП не є обов`язковою.

Беручи до уваги те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 достеменно знав про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення і що розгляд справи відбудеться в Іваничівському районному суді Волинської області, не вжив жодних заходів для явки до суду, тому суддя вважає, що є всі підстави для прийняття справедливого, законного та неупередженого рішення без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

ІІІ. Оцінка суду щодо фактичних обставин справи

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, працівниками Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області до матеріалів справи долучено:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 219945 від 13.01.2025 року, у якому викладені обставини і суть правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП;

- електронний рапорт ЄО № 312 від 13.01.2025 року в якому зазначено, що 13.01.2025 року в с. Низкиничі, вул. Першотравнева було зупинено транспортний засіб Москвич під керуванням ОСОБА_1 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння. Останній відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі, на водія було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 130 КУпАП;

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого ОСОБА_1 огляд не проходив;

- направлення на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, згідно якого ОСОБА_1 до КНП «Нововолинська ЦМЛ» не доставлявся, від проходження огляду відмовився;

- розписка від 13.01.2025 року відповідно до якої ОСОБА_1 зобов`язався не керувати транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння;

- рапорт поліцейського СРПП ВП № 1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області М. Савицького;

- постанова з ЄДРСР Іваничівського районного суду Волинської області від 18.12.2024 року, яка набрала законної сили 31.12.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1

- відеозаписи на яких зафіксовано зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та відмову останнього пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

ІV. Застосоване судом законодавство та висновки суду

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За змістом ст. 9 КУпАП єдиною підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність у її діях (бездіяльності) складу адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Норми ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачають адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Норми ч. 2 ст. 130 КУпАП передбачають адміністративну відповідальність особи за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї ж статті.

Натомість згідно з ч. 3 ст. 130 КУпАП настає адміністративна відповідальність за дії, передбачені частиною першої цієї ж статті, вчинені особою,яка двічіпротягом рокупіддавалася адміністративномустягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

Згідно з постановою судді Іваничівського районного суду Волинської області від 18.12.2024 № 156/1278/24 ОСОБА_1 визнаний винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відтак, ОСОБА_1 лише один раз впродовж року був підданий адміністративному стягненню за скоєння правопорушення, кваліфікованого за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Службовими особами територіального органу Національної поліції не було надано до суду постанов суду (суддів), котрими до ОСОБА_1 станом на 13.01.2025 було би застосоване друге протягом року адміністративне стягнення за тотожне правопорушення.

Отже, діяння ОСОБА_1 зафіксоване в протоколі серії ЕПР1 № 219945 від 13.01.2025, має таку кваліфікуючу ознаку як повторність, тому підлягає кваліфікації за ч. 2 ст. 130 КУпАП, а не за ч. 3 ст. 130 КУпАП. При цьому у протоколі не відображена ознака повторності вчинення правопорушення, хоча водій вже скоював аналогічне правопорушення, був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу. Суд лише оцінює докази з точки зору їх достатності, достовірності, допустимості і належності.

Відповідно до рапорта інспектора СРПП ВП №1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області В. Бондаренко від 18.03.2025 року, під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , нею помилково у протоколі поставлено ч. 3 ст. 130 КУпАП, оскільки на ОСОБА_1 , згідно бази ІКС ІПНП, було складено чотири протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, які в подальшому було об"єднано. Просила прийняти рішення за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Однак суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ст. 255 КУпАП уповноважені на те посадові особи органів Національної поліції мають право складати протоколи про правопорушення, в тому числі за ст. 130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення складається в письмовій формі відповідно до статті 254 КУпАП. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. За наявності свідків і потерпілих протокол про адміністративне правопорушення підписується також цими особами.

Згідно з Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, повторним відповідно до статті 35 КУпАП визнається вчинене особою протягом року однорідне правопорушення, за яке її вже було піддано адміністративному стягненню. Поліцейський, який подає матеріали до розгляду, готує довідку про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, отримання (неотримання) особою за місцем її проживання посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а за матеріалами про адміністративні правопорушення, передбачені частинами другою та третьою статті 130 КУпАП, - довідку про належність транспортного засобу.

У разі встановлення повторності правопорушення до протоколу (якщо протокол складається) долучається довідка, у якій міститься інформація про дату вчинення попереднього адміністративного правопорушення і прийняте в справі рішення.

Отже, уповноважена особа органу Національної поліції при виявленні адміністративного правопорушення зобов`язана скласти на особу (правопорушника) протокол про вчинення адміністративного правопорушення у його присутності, в тому числі з повним викладом обставин, що відображають об`єктивну сторону правопорушення.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні відомості, про ознайомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності з намаганням працівників поліції внести фактично зміни у кваліфікацію дії особи.

Не додано і до протоколу належних і достовірних доказів, що працівником поліції, яка вказує про допущенні порушення вживалися заходи щодо ознайомлення ОСОБА_1 з означеними змінами.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Суддя не вправі самостійно вносити доповнення, зміни у протоколи про адміністративні правопорушення, витребувати додаткові докази у справі, оскільки це є недопустимим, що буде свідчити про необ`єктивність, упередженість судді при розгляді справи, порушенням права на захист, рівності сторін процесу.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) з-поміж іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Також у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява №16347/02), «Карелін проти Росії» («Karelinv.Russia», рішення від 20.09.2016, заява №926/08) Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Оскільки складений уповноваженою особою територіального органу Національної поліції протокол у справі про адміністративне правопорушення не відображає об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, то з огляду на вказані позиції Європейського суду з прав людини суддя вважає, що фабула протоколу про адміністративне правопорушення не відповідає фактичним обставинам справи, усунення цих недоліків у протоколі суддею призведе до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рим, 1950), тому провадження у справі підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате провадження підлягає закриттю, зокрема, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. При наявності обставин, передбачених ст. 247 КУпАП орган (посадова особа) по справі про адміністративне правопорушення виносить постанову про закриття справи (ст. 284 КУпАП).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 247, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яка притягувалась до адміністративної відповідальності, та потерпілою особою протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області.

Суддя М. О. Федечко