Справа № 755/715/25
Провадження №: 3/755/757/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" квітня 2025 р. суддя Дніпровського районного суд м. Києва Дзюба О.А., розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли з Управління патрульної поліції у м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, проживаючого: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

установив:

До Дніпровського районного суду м. Києва від Управління патрульної поліції у м. Києві надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 202108 від 21.12.2024, ОСОБА_1 21.12.2024 о 20 год. 25 хв. в м. Києві по просп. Каденюка, 7, керував автомобілем «КІА», д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя, нестійка хода). Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря нарколога водій відмовився на місці зупинки.

Своїми діями водій порушив п. 2.5 ПДР України.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення заперечував.

Суд, вислухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», до учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стаття 8 Конституції України декларує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Положеннями ст. 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно з приписами ч. ч. 2, 3, 4 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного сп`яніння, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, із переглянутого в судовому засіданні за участі ОСОБА_1 судом відеозапису долученого до протоколу про адміністративне правопорушення (компакт-диск з маркуванням ЕПР1-202108) убачається, що на 00 хв. 10 сек. відеозапису зупиняється автомобіль сірого кольору за кермом якого перебуває водій ОСОБА_1 . На 00 хв. 25 сек. відеозапису водій ОСОБА_1 на прохання інспектора поліції пред`явити посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб, пред`являє документ ззовні схожий на службове посвідчення. На 00 хв. 39 сек. відеозапису інспектор поліції задає водію питання на предмет вживання алкоголю, на що водій ОСОБА_1 відповів, що ним алкоголь не вживався. На 01 хв. 00 сек. відеозапису інспектор поліції вдруге задає водію питання на предмет вживання алкоголю, на що водій ОСОБА_1 знову відповів, що ним алкоголь не вживався, після чого інспектором було запропоновано водію пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер». На 01 хв. 07 сек. водій ОСОБА_1 запропонував інспектору надати йому можливість продовжити рух далі. На 06 хв. 41 сек. інспектор поліції знову пропонує водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння. На вказану пропозицію водій відповів відмовою. На 09 хв. 50 сек. відеозапису, після роз`яснення інспектором поліції підстав зупинки транспортного засобу та підстав для проходження водієм ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, останній знову висловив відмову. Після відмови водієм ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, інспектором поліції роз`яснено відповідні наслідки такої відмови, а саме складання відповідного протоколу за ст. 130 КУпАП.

Іншій частині відеозапису з 09 хв. 50 ск. судом оцінка не надається, оскільки стосується процесу складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Вирішуючи питання притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд звертає увагу на наступне.

Наявність посвідчення водія є свідченням проходження спеціального навчання, отримання необхідних навичок і знань, зокрема, знань водія щодо обов`язків і прав водіїв механічних транспортних засобів.

На переконання суду водій ОСОБА_1 , пройшовши відповідне теоретичне та практичне навчання, отримавши необхідні навички і знання, склавши відповідні іспити та отримавши посвідчення водія, був достовірно обізнаним про вимоги п. 2.5 Розділу 2 Правил дорожнього руху України, свідомо допустив порушення вимог вказаного пункту Правил дорожнього руху.

Надаючи оцінку діям ОСОБА_1 , судом також приймається до уваги той факт, що останнім після отриманих від інспектора поліції роз`яснень щодо підстав проходження огляду на стан сп`яніння, водій неодноразово намагався домовитися з інспектором поліції щодо надання йому можливості здійснити подальший рух без проходження огляду.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, відеозапис долучений до протоколу, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 є доведеною в повній мірі, ні чим не спростовується та обґрунтованого сумніву не викликає.

Вирішуючи питання притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , суд також приймає до уваги той факт, що із дослідженого судом відеозапису та доданих до попередньо поданого представником ОСОБА_1 - адвокатом Стецюк Р.А. клопотання від 19.03.2025 про перенесення судового засідання документів, убачається, що ОСОБА_1 являється діючим військовослужбовцем - підполковником Служби безпеки України.

Відповідно до приписів ст. 15 КУпАП, військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також особи начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України, рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, служби цивільного захисту, Державного бюро розслідувань, поліцейські несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами.

Серед іншого, вищевказаною нормою ст. 15 КУпАП визначено, що за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, зазначені особи несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Відтак, враховуючи те, що ОСОБА_1 являється діючим військовослужбовцем - підполковником Служби безпеки України, а вчинене ним адміністративне правопорушення відноситься до правопорушень визначених Главою 10 КУпАП «Адміністративні правопорушення на транспорті, в галузі шляхового господарства і зв`язку», останній підлягає адміністративній відповідальність на загальних підставах.

Згідно положень ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, визначені ст. ст. 34, 35 КУпАП, суд не вбачає.

За викладених обставин, враховуючи характер вчиненого правопорушення, наявні дані про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, суд вважає, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, який згідно ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» станом на день розгляду справи становить 605,60 грн.

Керуючись ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. ст. 40-1, ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд-

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним в скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що станом на день розгляду справи становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Роз`яснити, що в разі несплати штрафу в строк, встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, сума штрафу буде стягнена в порядку примусового виконання постанови в подвійному розмірі.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.

Суддя О.А. Дзюба