КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/2521/2025 Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2025 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Волощука В.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 27 лютого 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Печерського районного суду м. Києва від 27 лютого 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, зі стягненням судового збору в дохід держави у розмірі 605, 60 грн.

Згідно постанови судді, ОСОБА_1 22.11.2024 о 23 год. 49 хв. за адресою: м. Київ, вул. Михайла Бойчука, 25 керував транспортним засобом «Audi Q2», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується тестом №1165, результат якого склав 1,52 проміле, чим порушив п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою судді, захисник Волощук В.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість постанови, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 27 лютого 2025 року та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Крім того, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 27 лютого 2025 року, мотивуючи клопотання тим, що про існування постанови та її зміст ні ОСОБА_1 , ні його представник не були повідомлені належним чином та про факт прийняття постанови їм стало відомо лише 22 березня 2025 року з Єдиного державного реєстру судових рішень.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначає, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо зупинки транспортного засобу, причини зупинки, процедури встановлення підозри у перебуванні стану алкогольного сп`яніння.

Апелянт вказує, що під час розгляду справи судом першої інстанції не було належним чином досліджено та оцінено всі докази, зокрема:

- відповідно до ДСТУ EN 15964:2014 пристрої для тестування алкоголю у видихуваному повітрі використовують мундштуки для відбору проб дихання. Пунктом 3.11 Стандарту визначено, що мундштук - це гігієнічно запакована частина, призначена для одноразового використання. Пунктом 5.2 Стандарту передбачено, що пристрій повинен виключати можливість вдихання забрудненого повітря від попередніх користувачів. Мундштуки повинні бути в індивідуальній герметичній упаковці, яку можна легко відкрити;

- направлення на огляд ОСОБА_1 з метою встановлення стану сп`яніння, яке передбачене постановою KM України від 17.12.2008 № 1103, якою затверджений «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» в матеріалах справи відсутнє;

- протокол інспектора серії ЕПР 1 № 180114 про адміністративне правопорушення за відсутності інших доказів не може бути беззаперечним доказом провини, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, а є одностороннім актом службової особи працівника поліції.

Також апелянт звертає увагу, що ОСОБА_1 хворіє на цукровий діабет 2 типу; гіпертонічну хворобу 2 ступеня, 2 стадії ризик дуже високий; гіпотеріоз та інші захворювання та згідно з призначенням лікаря приймає препарат «Сіофор 1000», при прийомі якого слід уникати вживання алкоголю.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Від захисника Волощука В.В. надійшла заява про проведення апеляційного розгляду без особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . Враховуючи наведене та вимоги ч. 6 ст. 294 КУпАП, апеляційний розгляд проведено у відсутність ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу, та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи в повному обсязі, дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Щодо питання про поновлення строку на оскарження постанови, то слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення та направлення ОСОБА_1 копії постанови, у зв`язку з чим та з метою забезпечення реалізації права на апеляційний перегляд судового рішення, вважаю, що строк апеляційного оскарження постанови судді Печерського районного суду м. Києва від 27 лютого 2025 року слід поновити.

По суті апеляційної скарги слід зазначити, що відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.9 (а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Проте, ОСОБА_1 вимоги вказаного пункту ПДР дотримано не було.

Всупереч доводам апеляційної скарги захисника, порушення ОСОБА_1 зазначених вимог п. 2.9 (а) ПДР України, за обставин, викладених у постанові, підтверджується зібраними у справі та дослідженими судом доказами, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а саме протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №180114, згідно якого ОСОБА_1 22.11.2024 о 23 год. 49 хв. за адресою: м. Київ, вул. Михайла Бойчука, 25 керував транспортним засобом «Audi Q2», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується тестом №1165, результат якого склав 1,52 проміле, чим порушив п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначений протокол складено уповноваженою на те особою, за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395 та підписаний особою, яка його склала, і безпосередньо ОСОБА_1 , якому були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП,і який він підписав протокол без жодних зауважень.

В свою чергу, наведені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повністю підтверджуються роздруківкою чеку «Драгер» з результатом 1,52 проміле. Зазначений результат огляду зафіксовано й в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Окрім того, винуватість ОСОБА_1 в порушенні вимог п. 2.9 (а) ПДР України підтверджується направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відеозаписом з місця події.

Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Враховуючи сукупність доказів у справі приходжу до висновку про те, що судом першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини, а дії ОСОБА_1 , які полягають у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, є порушенням п. 2.9 (а) ПДР України та утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і такий висновок, всупереч твердженням апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з переглянутого під час апеляційного розгляду відеозапису, транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 було зупинено патрульною поліцією за порушення ним правил дорожнього руху. При спілкуванні з ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим працівники поліції йому запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки, який ОСОБА_1 погодився пройти. ОСОБА_1 було надано три запечатаних в індивідуальні герметичні упаковки мундштуки на вибір. ОСОБА_1 особисто розпечатав мундштук та пройшов огляд. Результат тесту 1,52 проміле ОСОБА_1 не заперечував, після чого на нього було складено протокол про адміністративне правопорушення.

А відтак, доводи апеляційної скарги захисника про те, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо зупинки транспортного засобу, причини зупинки та процедури встановлення підозри у стані алкогольного сп`яніння, є необґрунтованими та такими, що повністю спростовуються матеріалами справи та даними відеозапису, який є об`єктивним доказом і не залежить від суб`єктивного сприйняття .

Зокрема, з відеозапису вбачається, що після зупинення транспортного засобу ОСОБА_1 йому було повідомлено, що його було зупинено за порушення правил дорожнього руху, проти чого він не заперечував. Крім того, матеріали справи містять постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3529239 від 22.11.2024 на ОСОБА_1 за те, що він керуючи транспортним засобом перетнув подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки 1.3, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків.

Щодо підозри перебування у стані алкогольного сп`яніння, то працівниками поліції під час спілкування з ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, про які ОСОБА_1 повідомлено, що вбачається з відеозапису. Сам ОСОБА_1 вказував, що зранку вживав пиво, після проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, результат приладу «Драгер» в 1,52 проміле не заперечував.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103 (далі - Порядок).

Як вбачається з матеріалів справи, огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 проведено з дотриманням п. 4 розділу ІІ вищевказаної Інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.

З переглянутого відеозапису також вбачається, що працівником поліції перед проведенням огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 було повідомлено про порядок застосування приладу «Драгер», для проведення огляду було надано мундштук в індивідуальній герметичній упаковці, який ОСОБА_1 особисто розпечатав, а отже доводи захисника про те, що судом першої інстанції не надана оцінка вказаній обставині є безпідставними.

Твердження апелянта про відсутність в матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є безпідставними і такими, що спростовуються матеріалами справи, в яких наявне дане направлення ОСОБА_1 на огляд (а.с. 5).

Неспроможними є й доводи апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 є єдиним доказом його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки наведені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повністю підтверджуються роздруківкою чеку «Драгер» з результатом 1,52 проміле, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та відеозаписом з місця події. Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_1 хворіє на цукровий діабет 2 типу; гіпертонічну хворобу 2 ступеня, 2 стадії ризик дуже високий; гіпотеріоз та інші захворювання та згідно з призначенням лікаря приймає препарат «Сіофор 1000», при прийомі якого слід уникати вживання алкоголю, то вони жодним чином не підтверджені, а тому до уваги апеляційного суду не беруться.

Будь - яких інших вагомих та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП. Більш того, санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП є безальтернативною.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

З урахуванням вищезазначеного, вважаю, що постанова судді Печерського районного суду Києва від 27 лютого 2025 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності є законною та обґрунтованою і апеляційних підстав для її скасування не вбачаю.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Клопотання захисника Волощука В.В. - задовольнити.

Поновити захиснику Волощуку В.В. в інтересах ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови судді Печерського районного суду м. Києва від 27 лютого 2025 року щодо ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу захисника Волощука В.В. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 27 лютого 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Л.І. Кепкал