Провадження № 3/554/86/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2025 року

Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді - Микитенка В.М.,

з участю: секретаря - Голубицької І.А.,

прокурора - Корсун А.О.,

особи, що притягається до

адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисника - Грущанського В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення, за ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, що надійшла з Луганського управління відділу протидії корупції Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтави Полтавської області, працюючого начальником відділу телекомунікацій та інформаційних технологій та Системи 112 Головного управління ДСНС у Луганській області, ідентифікаційний код НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу № 000004 від 08.10.2024 року, ОСОБА_1 , будучи начальником відділу телекомунікацій, інформаційних технологій та Системи 112 Головного управління ДСНС у Луганській області, тобто особою діяльність, якої пов`язана з виконанням функцій держави, відповідно до п. п. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закону), примітки до ст. 172-6 КУпАП, суб`єктом відповідальності за порушення вимог ст. 46 Закону № 1700-VII, при поданні 14.05.2023 року декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави, за 2022 рік вніс відомості, які відрізняються від достовірних на загальну суму 700 853,04 грн, тобто вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 4 ст. 172-6 КУпАП.

ОСОБА_1 свою провину у вчинені вказаного правопорушення не визнав, проте просив закрити провадження у справі, у зв`язку із закінченням строків притягнення його до адміністративної відповідальності. Наслідки закриття провадження з нереабілітуючих підстав йому роз`яснені.

Пропущення цих строків з поважних причин мотивував та належним чином документально підтвердив відомостями про залучення його на тривалий період до виконання спеціальних (бойових) завдань у складі ОКП ОСУВ «Хортиця» СОУ, у період дії воєнного стану, а також його лікуванням.

Частина 2 ст. 268 КУпАП визначає, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені в тому числі ст. 172-6 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Змін до цієї статті наразі не внесено.

З огляду на викладене, а також те, що ОСОБА_1 в судові засідання не з`являвся з поважних причин та просив не розглядати справу без його участі, суд діяв у відповідності до вимог ст. 268 КУпАП та ст. 6 Конвенції з метою забезпечення права особи на справедливий суд.

Захисник Грущанський В.О. прохав закрити справу за ч. 4 ст. 172-6 КУпАП відносно ОСОБА_1 у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки із дня складення протоколу про адміністративне правопорушення минули диференційовані строки, визначені ст. 38 КУпАП.

Прокурор прохала вирішити питання про винуватість ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 172-6 КУпАП та закрити щодо нього провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Заслухавши клопотання, позиції сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Частиною 1 ст. 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Відповідно до ч. 4 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Враховуючи, що із дня складення протоколу про адміністративне правопорушення (виявлення правопорушення) минув визначений ч. 4 ст. 38 КУпАП диференційований шестимісячний строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, на нього не може бути накладено адміністративне стягнення та справа підлягає закриттю.

Нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно ОСОБА_1 зібрано достатньо доказів для притягнення до адміністративної відповідальності, в тому числі з протоколу про вчинення адміністративного правопорушення від 08.10.2024 року (т. 1 а.с. 1-9), обґрунтованого висновку НАЗК №404-01/63323-24 від 30.08.2024 року із додатками (т. 1 а.с. 12-101), наказу №133 від 21.05.2021 про призначення ОСОБА_1 на посаду начальника відділу телекомунікацій, інформаційних технологій та Системи 112 Головного управління ДСНС у Луганській області та контракту про проходження ним служби (т. 1 а.с. 128-189), однак у силу певних обставин провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо цієї особи виключається.

Зазначена підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження. Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29 вересня 2021 року (справа № 342/1560/20,провадження № 51-2331км21).

З огляду на те, що ОСОБА_1 добровільно погодився на закриття справи саме за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, тобто з нереабілітуючих підстав та не настоював на продовженні розгляду справи з метою встановлення чи спростування його провини (реабілітації) у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, суд зобов`язаний вирішити його клопотання негайно.

Згідно з правовою позицією ККС ВС у справі № 712/8174/23 від 18.02.2025 року, у результаті закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за ініціативою та згодою особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, суд не може і не повинен констатувати факт вчинення цією особою кримінально-караного діяння. Адже кримінальний процесуальний закон зобов`язує суд розглянути клопотання сторони захисту про таке звільнення невідкладно. У разі розгляду такого клопотання без проведення повного судового розгляду суд не може констатувати винуватість або навпаки невинуватість особи у вчиненні інкримінованого діяння.

Практика ЄСПЛ свідчить про наявність трьох критеріїв Енгеля, які були сформульовані у справі Engel and Others v. The Netherland. До них належать: критерій відносно кваліфікації згідно з внутрішнім правом; критерій кола адресата; критерій щодо тяжкості покарання. Користуючись критеріями Енгеля ЄСПЛ вирішує чи підпадають порушення, про які зазначає заявник під дію кримінального аспекту відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в розумінні поняття «кримінального обвинувачення».

Враховуючи суворість санкції ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, означена справа підпадає під дію кримінального аспекту «кримінального обвинувачення», тому вказані правові позиції Верховного Суду у кримінальних провадженнях є релевантними і у цій справі.

До того ж 07.11.2017 року Наукова-консультативна рада (надалі - НКР) при Вищому Адміністративному суді України (надалі - ВАСУ) за аналізом судової практики встановила неоднаковий підхід судів до вирішення питання щодо встановлення вини особи під час закриття провадження про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності,передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

НКР при ВАСУ зазначила, що зі змісту норм статей 247, 38 КУпАП закриття провадження можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; закінчення встановленого законом двомісячного строку, перебіг якого розпочинається з дня вчинення правопорушення (при триваючому правопорушенні не пізніш як через два місяці з дня його виявлення).

В узагальненому науково-консультативному висновку НКР зазначила, що пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

За логічним тлумаченням абзацу першого статті 247 КУпАП встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

НКР дійшла висновку, що поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями.

Прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

У відповідності до узагальненого науково-консультативного висновку НКР при ВАСУ, під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, вина особи не встановлюється.

Таку позицію суд вважає прийнятною у цій справі, тому приймає до уваги для правозастосування в умовах, коли КУпАП неоднозначно регулює правовідносини.

Європейський суд з прав людини у справі «Щокін проти України» (заяви № 23759/03 та № 37943/06, п. 50?56) зазначив, зокрема, що верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції; відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення…, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника.

У Рішенні Конституційного Суду України у справі від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005 міститься висновок: «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі».

Отже, застосуванню підлягає принцип in dubio pro tributario (пріоритет із найбільш сприятливим для особи тлумаченням норми права), який загальноприйнято розуміти так: у разі якщо норма закону або іншого нормативного акта, виданого на основі закону, або якщо норми різних законів, або нормативних актів дозволяють неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків особи у її взаєминах із державою (в особі відповідних суб`єктів владних повноважень), тлумачення такого закону здійснюється на користь особи (суб`єкта приватного права).

Враховуючи викладене, клопотання ОСОБА_1 та його захисника Грущанського В.О. підлягає задоволенню повністю, а висновки прокурора частковому врахуванню.

Керуючись ст. ст. 38, 283, 284, п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 172-6 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 діб до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави особою, що притягається до відповідальності чи її захисником.

Суддя В. М. Микитенко