Справа № 755/5334/25
Провадження №: 3/755/2643/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" квітня 2025 р. суддя Дніпровського районного суду міста Києва Галига І.О., розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

В с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 260664 від 02.03.2025 року, ОСОБА_1 , 02.03.2025 року о 20 год. 20 хв., в м. Києві по пр-ту Соборності, 30А, керував транспортним засобом «Volkswagen Passat СС», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів), від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Alkotest Drager» - відмовився. В подальшому його було доставлено до приміщення КМНКЛ «Соціотерапія», проте ОСОБА_1 від проходження огляду у лікаря-нарколога відмовився.

ОСОБА_1 інкриміновано порушення вимоги п. 2.5 Правил Дорожнього руху України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованого складу адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що 02.03.2025 року він рухався на пасажирському сидінні власного автомобіля, при цьому за кермом перебував драйвер. Вказав, що вони заїхали на автозаправну станцію, заправили автомобіль та через деяку відстань, доїхавши до місця призначення, зупинилися на узбіччі, після чого він розрахувався з драйвером та пересів на водійське сидіння, щоб забрати особисті речі, проте в цей час до нього під`їхали працівники патрульної поліції. Зазначив, що відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння та погодився прибути до лікаря-нарколога, у зв`язку із тим, що розгубився, та був юридично необізнаним.

Захисник - адвокат Шпаргалюк С.В. клопотав про закриття провадження про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, у зв`язку із тим, що матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу факту керування транспортним засобом безпосередньо ОСОБА_1 . Окрім того, уповноваженими працівниками патрульної поліції при складенні адміністративного матеріалу не роз`яснено ОСОБА_1 права та обов`язки, що призвело до необізнаності ОСОБА_1 , яка виразилася у тому, що останній взагалі міг не їхати з метою проходження огляду на стан сп`яніння у лікаря-нарколога, оскільки не був водієм транспортного засобу у розумінні чинного законодавства України.

За клопотанням сторони захисту у судове засідання, призначене на 23.04.2025 року о 11 год. 00 хв. викликався суб`єкт складення протоколу про адміністративне правопорушення, а саме поліцейський УПП в м. Києві старший сержант поліції Власюк Олександра Павлівна, а також свідок ОСОБА_2 . Вказані особи про місце та час судового розгляду повідомлялися належним чином, проте в судове засідання не з`явилися, причин поважності неявки суду не надали, клопотання про відкладення судового розгляду до суду не надходили.

В судове засідання, яке відбулося 23.04.2025 року о 11 год. 00 хв. з`явився свідок ОСОБА_3 , який пояснив суду, що 02.03.2025 року ввечері йому подзвонив товариш на ім`я ОСОБА_4 та попросив забрати з бані, яка територіально розташована біля станції метро «Червоний Хутір» певну особу, анкетні дані котрої йому не надали. По прибуттю за вказаною адресою він зустрів ОСОБА_1 та в подальшому вони сіли до транспортного засобу, який належав останньому, марки «Volkswagen Passat». При цьому особисто він перебував за кермом, а ОСОБА_1 розташувався на пасажирському сидінні. Після цього, він приїхав до зазначеної замовником адреси та припаркував автомобіль на узбіччі, отримав за надану послугу грошові кошти, віддав ОСОБА_1 ключі від транспортного засобу та вирушив по власним справам. Зазначив, що під час руху на автомобілі працівники патрульної поліції його не зупиняли. Повідомив, що ОСОБА_1 був у стані алкогольного сп`яніння, проте керування транспортним засобом не здійснював. На запитання сторони захисту повідомив, що вони також заїжджали на заправну станцію, де він особисто розрахувався за пальне та в подальшому продовжив рух до обумовленої адреси. Зазначив, що не пригадує, щоб ОСОБА_1 на заправній станції покидав салон автомобіля.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, захисника та свідка, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ч. 1 ст. 130 КУпАП, передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.), судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Для притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Зокрема, згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП працівниками поліції надано: направлення водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських засобів або препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; письмове пояснення; картку на особу; реєстраційну картку на транспортний засіб, а також відеозапис з портативного нагрудного відеореєстратора № 472243.

В ході дослідження відеозапису з портативного нагрудного відеореєстратора № 472243 судом встановлено, що уповноваженими працівниками патрульної поліції не зафіксовано факт руху та подальшої зупинки транспортного засобу за участі ОСОБА_1 . При цьому уповноваженим працівником правоохоронного органу на початку процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння не було роз`яснено ОСОБА_1 його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Варто наголосити увагу на тому, що визначення терміну "керування транспортним засобом" було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Окрім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20 лютого 2019 року ВС/КАС зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.

Тобто, у вказаному випадку відомості, здобуті в ході допиту свідка ОСОБА_3 мають суттєві протиріччя з інформацією зібраною уповноваженими працівниками правоохоронного органу, що не узгоджується з принципом доведеності вини "поза розумним сумнівом". Окрім того, ОСОБА_1 повідомляв, що у момент коли до нього підійшли працівники поліції, перебував на водійському сидінні без запуску двигуна транспортного засобу, оскільки забирав з салону автомобіля особисті речі. При цьому, працівниками правоохоронного органу не надано будь-якої доказової бази, спрямованої на спростування вказаних відомостей.

Суд також враховує, що відеозапис з нагрудного портативного відеореєстратора № 472243, наявний в матеріалах справи не є безперервним, тобто даний доказ виготовлено з порушенням Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом МВС України 18.12.2018 № 1026, зареєстрованої в МЮ України 11.01.2019 за № 28/3299.

Варто зауважити, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008р. у справі «Кобець проти України».

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

За таких підстав, висновок працівників поліції про порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР України не ґрунтується на встановлених обставинах та не підтверджений належними доказами.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду здобуто не було та суду не надано.

Суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії», відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутністю сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд.

Стаття ж 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи, дана правова норма не передбачає судового рішення про направлення справи на дооформлення.

За таких обставин, враховуючи вище викладене суд вважає, що у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як його вину працівниками поліції не доведено належними та допустимими доказами.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку з чим, дане адміністративне провадження, з урахуванням вимог п. 1 ст. 247 КУпАП, підлягає закриттю, а судовий збір не підлягає стягненню з особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у зв`язку з встановленням обставин визначених п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 6, 33-35, 130, 221, 245, 247, 251, 252, 268, 272, 280, 321 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: