Долинський районний суд Кіровоградської області
____________________________________________________________________________
30.04.2025 Справа №: 388/328/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2025 рокум. Долинська

Суддя Долинського районного суду Кіровоградської області Баранський Д.М., за участю захисника Мельник О.М., розглянувши матеріали, що надійшли від відділення поліції № 1 (м. Долинська) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , українки, громадянки України, працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що 13 лютого 2025 року о 15:30 годині за місцем проживання в АДРЕСА_1 , вчинила суперечку зі своїм малолітнім онуком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході якої ображала його нецензурною лайкою, чим вчинила психологічне домашнє насильство та правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На розгляді справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вину в адміністративному правопорушенні не визнала. Суду пояснила, що подія відбувалась 13 лютого 2025 року о 15:30 годині за адресою: АДРЕСА_1 , тобто за місцем проживання. Особисто є опікуном двох своїх онуків. Тоді онуки прийшли зі школи та дала їм поїсти, однак онука не бажала їсти, а тому дійсно наполягала на тому, щоб вона поїла. У січні місяці її онуки набрали в місцевому магазині товару на вісім тисяч гривень. Зі своїм онуком ОСОБА_2 взагалі не мала якихось суперечок. У листопаді 2024 року спіймала онуку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 під час її паління сигарет. Стверджує, що 13 лютого 2025 року дітей не ображала нецензурною лайкою. Вважає, що дітей попросила оговорити її донька ОСОБА_4 , яка попередньо вимагала продати земельну ділянку та надати їй 2000 доларів США, однак їй у цьому відмовила. На її переконання донька використовує дітей з метою недопущення мобілізації її чоловіка. З цією метою вони бажають стати опікунами дітей. Тепер дітей донька забрала до себе, а вона у свою чергу з цього приводу повідомила орган опіки та піклування.

Потерпілий ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, повідомлявся про місце та час розгляду справи, про причину неявки не повідомив.

За клопотанням сторони захисту в судове засідання викликалась свідок ОСОБА_2 , яка до суду не з`явилась та про причину неявки не повідомила.

У матеріалах справи містяться письмові пояснення потерпілого ОСОБА_2 в яких він по суті стверджує, що 13 лютого 2025 року за місцем проживання його баба ображала його та сестру нецензурною лайкою. Такого ж змісту письмові пояснення ОСОБА_3 містяться в матеріалах справи.

Потрібно вказати, що вищезазначені письмові пояснення потерпілого та свідка, обвинуваченою ОСОБА_1 не визнаються. З цього приводу вона ініціювала клопотання про допит дітей у судовому засіданні з метою безпосереднього отримання їх показань.

Оскільки потерпілий та свідок у судове засідання не з`явились, при цьому повідомлялись про місце та час розгляду справи, відповідно суд не отримав безпосередньо їх показання з приводу події, а, оскільки обвинувачена заперечує зміст наданих ними письмових пояснень, відповідно їх правдивість та об`єктивність мають бути перевірені шляхом дослідження інших доказів у справі.

Відповідальність за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення настає за вчинення домашнього насильства, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, вчиненого стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Стаття 1 цього Закону передбачає, зокрема, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Отже, матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення повинні містити сукупність достатніх фактичних даних, що свідчать, зокрема, про умисне вчинення обвинуваченою будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода, зокрема, психічному здоров`ю малолітнього чи неповнолітнього потерпілого.

З матеріалів справи відомо, що обвинувачена ОСОБА_1 є бабою та одночасно опікуном дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Окрім вищезазначених доказів, яким суд давав оцінку в цій постанові, матеріали цієї справи також містять письмові пояснення свідка ОСОБА_4 , яка про вчинення обвинуваченою психологічного насильства стосовно ОСОБА_2 чула виключно від дітей, тобто вона не була очевидцем такого діяння з боку обвинуваченої.

Потрібно звернути увагу, що особисто обвинувачена підозрює, що саме свідок ОСОБА_4 налаштовує дітей проти неї, оскільки між ними існує конфлікт з приводу належної обвинуваченій земельної ділянки, яку свідок вимагає продати, а отримані грошові кошти віддати їй. Тобто по суті письмові пояснення свідка ОСОБА_4 з боку обвинуваченої оспорюються. Окрім цього, ОСОБА_1 стверджує, що саме свідок забрала до себе дітей та здійснює стосовно них вплив проти неї, оскільки по суті бажає отримати над ними опіку з метою отримання її чоловіком відстрочки від мобілізації. Тобто за версією обвинуваченої свідок має інтерес у цій справі.

На переконання суду ці обставини та зміст письмових пояснень свідка ОСОБА_4 не можуть бути належними доказами, що підтверджують винуватість обвинуваченої чи правдивість та дійсність обставин, що відображені в письмових поясненнях потерпілого ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_2 .

Форма оцінки ризиків домашнього насильства стосовно ОСОБА_1 та зміст висновку похилого-педагогічного вивчення емоційного стану неповнолітнього ОСОБА_2 взагалі не містять даних про винуватість обвинуваченої у діянні, що ставиться їй у провину.

Отже, по суті єдиними доказами винуватості ОСОБА_1 в адміністративному правопорушенні є письмові пояснення її онуків, щодо яких вона є опікуном. Оскільки потерпілий та свідок у судове засідання не з`явились та суду не вдалося отримати їх показання безпосередньо, їх письмові пояснення обвинуваченою повністю заперечуються, інші фактичні дані, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення не свідчать проти обвинуваченої та ніяким чином не підтверджують правдивість письмових пояснень малолітнього потерпілого та неповнолітнього свідка, а також враховуючи, що потерпілий та свідок тепер проживають в родині ОСОБА_4 , яка є донькою обвинуваченої та з якою у них є конфлікт, відповідно ці дані додатково вказують на сумніви у правдивості та дійсності обставин, що містяться у письмових поясненнях потерпілого та свідка, яких у суді не вдалося допитати.

Особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення зобов`язана надати разом з ним достатність доказів провини обвинуваченого в адміністративному правопорушенні.

З огляду на встановлені обставини, суд уважає, що сукупність тих письмових доказів, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення не можуть бути достатніми доказами, що свідчать про винуватість обвинуваченої.

За змістом ст. 62 Конституції України всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення повинна додати до нього достатньо доказів, що підтверджують винуватість особи в адміністративному правопорушенні, а у цій справі на переконання суду відсутні достатні, належні та допустимі докази винуватості ОСОБА_1 , відповідно провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення стосовно обвинуваченої підлягає закриттю за п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Керуючись ст. ст. 23, 33-35, 38, ч. 2 ст. 173-2, ст. ст. 221, 247, 251, 252, 283, 284, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 за п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Кропивницького апеляційного суду через Долинський районний суд Кіровоградської області. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено (ч. 2 ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Суддя Долинського районного судуД. М. Баранський