Номер провадження: 33/813/1037/25
Головуючий у першій інстанції Тополева Ю. В.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Громік Р.Д., розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою адвоката Ільїчова Сергія Дмитровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 22 жовтня 2024 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 22 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 40800 гривень на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу; стягнено з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок.

Не погодившись з даною постановою, 10 квітня 2025 року адвокат Ільїчов С.Д., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 22 жовтня 2024 року, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права.

Крім того, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Малиновського районного суду м. Одеси від 22 жовтня 2024 року, мотивуючи тим, що:

1) 22 жовтня 2024 року ОСОБА_1 в судовому засідання присутній не був;

2) про існування оскаржуваної постанови ОСОБА_1 дізнався після того як на його кошти постановою старшого державного виконавця Київського відділу ДВС у м. Одесі було накладено арешт;

3) копія оскаржуваної постанови засобами поштового зв`язку не надсилалась та фактично ОСОБА_1 не отримував її;

4) лише 24.02.2025 між ОСОБА_1 та адвокатом Ільїчовим С.Д. було укладено договір про надання правничої допомоги, вже після цього 13.03.2025 адвокату було надано доступ до електронної справи, однак у період з 17 по 21 березня 2025 року захисник перебував на лікарняному.

Вивчивши матеріали справи та апеляційну скаргу, вважаю, що апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, за наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Зі змісту клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження випливає, що причини пропуску строку на подання апеляційної скарги є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Твердження про те, що 22 жовтня 2024 року ОСОБА_1 не був в судовому засідання присутній не може бути прийняти до уваги апеляційним судом з огляду на таке.

Відповідно до ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи у суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Частиною 2 статті 268 КУпАП визначено, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

Тобто, враховуючи положення ст. 268 та ст. 277-2 КУпАП у разі належного повідомлення про дату, час та місце слухання справи, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП не є обов`язковою.

З матеріалів справи вбачається, що на адресу, яка була зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 08 жовтня 2024 року надіслано повістку-повідомлення про судове засідання в справі про адміністративне правопорушення, призначене на 22.10.2024 о 10:15, однак вказана повістка була повернута на адресу Малиновського районного суду м. Одеси з відміткою про причини не вручення «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 19).

Таким чином, апелянт належним чином повідомлений, що розгляд адміністративної справи відбудеться 22 жовтня 2024 року о 10 год. 15 хв. у Малиновському районному суді м. Одеси.

Щодо посилання на те, що про існування оскаржуваної постанови ОСОБА_1 дізнався після того як на його кошти постановою старшого державного виконавця Київського відділу ДВС у м. Одесі було накладено арешт, а копія оскаржуваної постанови засобами поштового зв`язку не надсилалась та фактично ОСОБА_1 не отримував її, то суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Однак, положення ст. 294 КУпАП пов`язують обчислення строку на оскарження з днем винесення постанови суду першої інстанції, а не з днем отримання тексту постанови апеляційного суду, а, відтак, посилання на дату отримання копії постанови апеляційного суду не може бути достатньою підставою для поновлення строку на її оскарження.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що отримання інформації щодо стану розгляду судової справи та прийнятих судових рішень функціонує офіційний веб-портал «Судова влада України» та «Єдиний державний реєстр судових рішень», за допомогою яких будь-яка особа може отримати актуальну інформацію щодо стану судової справи та стадії її розгляду. Відповідно до даних Малиновського районного суду м. Одеси від 22 жовтня 2024 року була оприлюднена на сайті реєстру 04 листопала 2024 року, однак вперше апеляційну скаргу було подано лише 10 квітня 2025 року, тобто з пропуском десятиденного строку навіть з дати опублікування постанови у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Таким чином, посилання скаржника про те, що копія оскаржуваної постанови не була отримана ОСОБА_1 не є поважною причиною для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Щодо посилання на те, що лише 24.02.2025 між ОСОБА_1 та адвокатом Ільїчовим С.Д. було укладено договір про надання правничої допомоги, вже після цього 13.03.2025 адвокату було надано доступ до електронної справ, однак у період з 17 по 21 березня 2025 року захисник перебував на лікарняному, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Дійсно в матеріалах справи наявна копія договору про надання правничої допомоги №21022516/02, який укладено 24 лютого 2025 року (а.с. 25-27).

06 березня 2025 року адвокат Ільїчов С.Д. звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси із заявою про ознайомлення з матеріалами справи, доступ до якої надано 13 березня 2025 року.

Проте, у період з 17 по 21 березня 2025 року адвокат Ільїчов С.Д. перебував на лікарняному, що підтверджується медичним висновком про тимчасову непрацездатність (а.с 33).

Однак при оцінці доводів адвоката Ільїчова С.Д. про те, що строк на оскарження постанови пропущено, у тому числі, і через те, що лише 24.02.2025 між ОСОБА_1 та адвокатом Ільїчовим С.Д. було укладено договір про надання правничої допомоги, вже після цього 13.03.2025 адвокату було надано доступ до електронної справ, однак у період з 17 по 21 березня 2025 року захисник перебував на лікарняному, апеляційний суд розцінює критично, оскільки посилаючись на перебування адвоката на лікарняному як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення, апелянт не надав жодних доказів на підтвердження тяжкості захворювання, яке перешкоджало йому подати апеляційну скаргу у встановлений законом строк.

Крім того, період тимчасової непрацездатності адвоката Ільїчова С.Д. закінчився 21 березня 2025 року, тому з 22 березня 2025 року останні мав приступити до роботи,однак оскільки вказана дата є вихідним днем, тому першим робочим днем буде рахуватися 24 березня 2025 року.

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що апеляційна скарга подана 10 квітня 2024 року, тобто з пропущенням десятиденного строку з моменту початку виконання свої повноважень адвокатом Ільїчовим С.Д. після закінчення періоду тимчасової непрацездатності.

Апеляційним судом при оцінці доводів апеляційної скарги також враховується у і те, що строк на апеляційне оскарження постанови суду від 22 жовтня 2024 року відносно ОСОБА_1 є значним, оскільки становить більше п`яти місяців.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Також в рішенні «Пономарьов проти України» суд звернув увагу на те, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип правової визначеності, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Таким чином Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні вважає, що поновлення судом пропущеного строку без наведення обґрунтованих причин порушує принцип правової визначеності, зокрема порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Процесуальний строк може бути поновлений лише за умови його пропуску з поважних причин. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. При цьому під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

У зв`язку з викладеним, апеляційний суд дійшов висновку, що поважні причини поновлення строку на апеляційне оскарження відсутні, тому немає підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Малиновського районного суду м. Одеси від 22 жовтня 2024 року та апеляційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання адвоката Ільїчова Сергія Дмитровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Малиновського районного суду м. Одеси від 22 жовтня 2024 року відмовити.

Апеляційну скаргу адвоката Ільїчова Сергія Дмитровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 22 жовтня 2024 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП повернути особі, яка її подала, разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Копію постанови та апеляційну скаргу, разом з усіма доданими до неї матеріалами негайно надіслати особі, яка її подала.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Р.Д. Громік