ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/5065/23 Головуючий 1- інстанції Макаров В.О.
Провадження № 33/818/157/24 Суддя доповідач Гєрцик Р.В.
Категорія: ст.126 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Гєрцика Р.В.

секретаря судового засідання Костенко Ю.С.

за участю особи, яка притягнується

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харків апеляційну скаргу захисника Гордіна Л.Я. на постанову судді Ленінського районного суду м.Харкова від 31 січня 2025 року у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч.3 ст.126, ч.5 ст.126 КУпАП, щодо ОСОБА_1 -

УСТАНОВИВ

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Згідно постанови судді, ОСОБА_1 27.11.2024 року о 07:59 год. за адресою: м.Харків, вул.Євгена Котляра, 20, керував транспортним засобом «BMW 520», державний номерний знак « НОМЕР_1 », будучи обмеженим в праві керування транспортними засобами постановою № 66116831 Київського відділу державної виконавчої служби в м.Харкові від 20.03.2023 року, чим порушив ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух».

Крім того, водій ОСОБА_1 27.11.2024 року о 07:59 год. за адресою: м.Харків, вул.Євгена Котляра, 20 керував транспортним засобом «BMW 520», державний номерний знак « НОМЕР_1 », будучи позбавленим права керування. Правопорушення вчинено повторно протягом року, чим порушив вимоги п.2.1 (а) Правил дорожнього руху.

Постановою судді Ленінського районного суду м.Харкова від 31 січня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.3 ст.126, ч.5 ст.126 КУпАП та, у відповідності до ст.36 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40 800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років та стягнуто судовий збір.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник просить постанову судді скасувати та винести нову постанову, якою провадження у справі закрити з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтування заявлених апеляційних вимог посилається на те, що матеріалами справи не підтверджено, що ОСОБА_1 27.11.2024 року був водієм та керував транспортним засобом та працівники поліції його не зупиняли. В цей день ОСОБА_1 чекав в автомобілі на друга, двигун був ввімкнений, оскільки в той день було холодно та він грівся в автомобілі. Працівники поліції спровокували ОСОБА_1 та змусили переставити автомобіль.

Крім того, вказує, що матеріали справи не містять доказів законності зупинки транспортного засобу у відповідності до вимог ст.35 Закону України «Про національну поліцію» та відеозапис, долучений до матеріалів справи, постійно переривається.

Мотиви суду

Перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, заслухавши доводи ОСОБА_1 на підтримання вимог апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено,що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод(далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Згідно з приписами ч.2 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 3 ст.126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Диспозицією ч.5 ст.126 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за повторне, протягом року, вчинення порушень, таких як: керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом; керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Так, судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 27.11.2024 року о 07:59 год. за адресою: м.Харків, вул.Євгена Котляра, 20 керував транспортним засобом «BMW 520», державний номерний знак « НОМЕР_1 », будучи обмеженим в праві керування транспортними засобами постановою № 66116831 Київського відділу державної виконавчої служби в м.Харкові від 20.03.2023 року.

Внаслідок зазначених подій та встановлених фактичних даних працівником поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 182956 від 27.11.2024 року.

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, яким судом першої інстанції надано належну правову оцінку.

Обмеження ОСОБА_1 в праві керування транспортними засобами накладені постановою заступника начальника Київського ВДВС у м.Харкові СМУМЮ (м.Харків) Лівенцевим І.О. №66116831 від 20.03.2023 року у зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 судового наказу №629/4367/21, виданого 15.07.2021 року Харківським районним судом Харківської області про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судовий наказ набрав законної сили 15.07.2021 року, відомостей про оскарження чи скасування зазначеної постанови судовим розглядом не встановлено.

Крім того, водій ОСОБА_1 27.11.2024 року о 07:59 год. за адресою: м.Харків, вул.Євгена Котляра, 20 керував транспортним засобом «BMW 520», державний номерний знак « НОМЕР_1 », будучи позбавлений права керування. Правопорушення вчинено повторно протягом року.

Внаслідок зазначених подій та встановлених фактичних даних працівником поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 182952 від 27.11.2024 року.

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, яким судом першої інстанції надано належну правову оцінку.

Постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії серія ЕНА №3196617 від 04.10.2024 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП у зв`язку з тим, що він 04.10.2024 року керував транспортним засобом будучи позбавленим права керування транспортними засобами.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи.

Переглядаючи доводи апелянта про те, що матеріалами справи не підтверджено, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем та був зупинений на вимогу працівників поліції, апеляційний суд зазначає, що такі доводи спростовуються дослідженим судом відеозаписом з нагрудної камери співробітника патрульної поліції від 27.11.2024 року. З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 перебуває в салоні автомобіля на місці водія, в автомобілі ввімкнений двигун та в ході спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 запитує про причину зупинки, йому повідомлено, що причиною зупинки стало встановлення світло відбиваючої рамки на номерний знак автомобіля, ОСОБА_1 протягом тривалого часу сперечався з поліцейськими з приводу підстав зупинки транспортного засобу під його керуванням. Також ОСОБА_1 в один з моментів відеозапису висловлює намір спілкуватись лише з поліцейським, який його зупинив. В цей момент на відеозапису чітко видно, що в автомобілі або поряд з автомобілем інші особи не перебувають. Крім того, саме ОСОБА_1 спілкується з представниками поліції, надає їм документи, заперечує проти їх дій щодо зупинки автомобіля, тобто виявляє активну поведінку, цілком характерну для водія транспортного засобу після його зупинки.

Зазначені обставини дають суду підстави пересвідчитися в тому, що саме ОСОБА_1 , а не будь-яка інша особа, керував автомобілем та був зупинений співробітниками патрульної поліції як водій зазначеного транспортного засобу.

Посилання захисника на те, що матеріали справи не містять даних щодо підстав зупинки працівниками поліції транспортного засобу у відповідності до вимог ст.35 Закону України «Про національну поліцію», не спростовує правильності висновків суду першої інстанції щодо необхідності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 с.126, ч.5 ст.126 КУпАП. Всупереч доводам апелянта, підстава зупинки транспортного засобу не є предметом доказування у справі за с.126 КУпАП , оскільки ці обставини не мають значення для правильного вирішення справи та встановлення факту керування особою транспортним засобом будучи обмеженим у праві керування транспортними засобами або будучи позбавленим права керування транспортними засобами, яке вчинене повторно протягом року. Крім того, як зафіксовано на відеозапису, причина зупинка повідомляється ОСОБА_1 працівником поліції відразу ж після зупинки та початком спілкування з останнім.

Твердження апелянта стосовно того, що до матеріалів справи долучено компакт- диск, на якому міститься лише фрагменти відеозапису із нагрудної камери працівника поліції, що на думку апелянта свідчить про те, що працівники поліції під час проведення відеозйомки процедури складання адміністративного матеріалу порушили принцип безперервності її застосування, а тому такий відеозапис не може бути належним та допустимим доказом, не є слушними, так як на ньому зафіксовано цілком всю подію фіксації правопорушення, сама якість зйомки є достатньою та такою, що виключає жодні сумніви щодо оцінки тих подій, які на запису зафіксовано. Розпаковка відеозапису на окремі файли на відеоносії, долученому до протоколу про адміністративне правопорушення, обумовлена його суто технічними властивостями. До того ж, в даному випадку відеозапис не є єдиним доказом по справі, який оцінюється в сукупності з іншими доказами.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.3 ст.126, ч.5 ст.126 КУпАП, а тому оскаржуване судове рішення в цій частині є законним та мотивованим.

Статтею 23 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до положень ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладене відповідно до положень ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух» право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особами, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Згідно із Порядком видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340, позбавлення водіїв права на керування транспортними засобами здійснюється відповідно до законодавства (п. 20).

Виходячи із системного аналізу зазначених норм, правова природа додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не зводиться виключно до вилучення посвідчення водія та не вичерпується такою дією, а застосовується на певний період, тривалість якого визначається судом відповідно до санкції відповідної статті і полягає у забороні керувати транспортними засобами.

Позбавлення права керувати транспортними засобами має відповідати загальній меті будь-якого покарання, передбаченій ст. 23 КУпАП. У контексті питання, яке розглядається, особливої уваги набуває досягнення мети покарання щодо запобігання вчиненню нових правопорушень як особами, які вчинили адміністративні правопорушення, так і іншими особами, з дотриманням засади справедливості та принципу рівності всіх перед законом.

Таким чином, винуватість ОСОБА_1 за ч.3 ст.126, ч.5 ст.126 КУпАП підтверджується сукупністю досліджених доказів, які є логічними, послідовними та узгоджуються між собою за принципом «поза розумним сумнівом».

Апеляційний суд визнає доводи апеляційної скарги такими, що мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Застосований районним судом до ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення є справедливим та достатнім для її виправлення, а також запобігання вчиненню ним аналогічних правопорушень.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційий суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Гордіна Л.Я. залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду м.Харкова від 31 січня 2025 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В. Гєрцик