Єдиний унікальний номер 205/5374/25
Номер провадження3/205/1927/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 квітня 2025 року м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Скрипник К.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , притягується до адміністративної відповідальності ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 306800 від 11.03.2025 року, 11 березня 2025 року о 21.00 год., ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство психологічного характеру, а саме, постійно вчиняє сварки, погрожує, поводить себе агресивно, несе загрозу психологічному стану своїми діями та словами, внаслідок чого завдає шкоду психічному здоров`ю потерпілого ОСОБА_2 .

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її захисник адвокат Федорець Є.Є. вину не визнали та особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, пояснили, що вона з чоловіком, а саме, з потерпілим ОСОБА_2 , та з їх малолітньою дитиною проживала разом до 24.03.2025 року. Після того як вона працевлаштувалася на роботу, та почала працювати, між нею та її чоловіком почали виникати конфлікти. Під час зазначених конфліктів, її чоловік психологічно тисне на неї, настроює дитину проти неї, виставляє її серед їх знайомих як неадекватну. На даний час чоловік забрав дитину та живе за іншою адресою, у зв`язку з чим вона не має можливості бачити свою дитину та займатися її вихованням. Пояснила, що вона з чоловіком на даний час перебуває в стані розлучення, чоловік маніпулює їх малолітньою дитиною, налаштовує дитину проти матері, штучно створює умови для виклику поліції, щоб потім надати матеріал до суду при розгляді цивільного позову, який подав її чоловік, про визначення місця проживання їх дитини. Також пояснила, що 11 березня 2025 року приблизно о 21.00 вона приїхала до дому та стала грати зі своєю дитиною, на що чоловік розпочав сваритися, забороняючи їй спілкуватися з дитиною. Саме вона викликала через цю сварку поліцію. Захисник в судовому засіданні доповнив, що в протоколі про адміністративне правопорушення не розкрита об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, просив закрити провадження у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_2 та його представник адвокат Амельченко А.С. в судовому засіданні просили притягнути до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. Потерпілий пояснив, що 11.03.2025 року приблизно о 20.40 год. він повернувся додому з роботи та дружина, а саме, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, розпочала безпідставно його знову звинувачувати, висовувати претензії, кричати на нього, погрожувати самогубством, все відбувалося у присутності їх малолітньої дитини. Пояснив, що після цих подій саме дружина викликала поліцію. Коли приїхала поліція, то їх малолітня дитину розповіла поліцейським про те, що це саме мати розпочала конфлікт, при цьому, ОСОБА_1 забороняла дитині надавати пояснення поліцейським.

Суддя, вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та її захисника адвоката Федорець Є.Є., потерпілого ОСОБА_2 та його представника адвоката Амельченко А.С., вивчивши матеріали адміністративної справи приходить до наступних висновків.

За змістом статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до змісту ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Отже, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Отже, сама собою сварка між членами родини не формує домашнє насильство та утворює склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли така сварка спрямована на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП, до суду надано протокол про адміністративне правопорушення, рапорт щодо виявленого факту домашнього насильства, заяву ОСОБА_2 від 11.03.2025 року, згідно якої останній просить органи поліції притягнути до відповідальності дружину за психологічне насильство над його дитиною, ОСОБА_3 , письмові пояснення ОСОБА_2 , форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, пустий бланк термінового забороненого припису, інші докази не зібрані та не долучені.

Суддя звертає увагу на той факт, що матеріали містять заяву ОСОБА_2 від 11.03.2025 року, згідно якої останній просить органи поліції притягнути до відповідальності дружину за психологічне насильство над його дитиною, разом з тим, заява не містить звернення ОСОБА_1 до правоохоронних органів щодо вчинення домашнього насильства психологічного характеру, відносно нього, також в заяві не зазначено, що внаслідок домашнього насильства саме йому завдана шкода психічному здоров`ю. Тобто, заява до правоохоронних органів про вчинення відносно ОСОБА_2 домашнього насилля, яке мале місце 11.03.2025 року, в матеріалах відсутня.

Окрім цього, в протоколі про адміністративне правопорушення серії АА № 306800 від 11.03.2025 року не розкрита об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме, не вказано в чому саме полягало домашнє насильство 11.03.2025 року з боку ОСОБА_1 , які дії фізичного, психологічного чи економічного характеру вона вчинила, поняття «постійно» в даному випадку є не конкретним, які наявні наслідки у виді завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Також, в ході судового розгляду потерпілий ОСОБА_2 та його представник адвокат Амельченко А.С. заявили клопотання про долучення до матеріалів справи копію довідки за результатами психодіагностичної роботи з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також флеш-носія з відеозаписами з камер спостереження будинку, в якому вони проживали, та з мобільного телефону потерпілого, обгрунтовуючи тим, що вказані докази мають значення для вирішення справи, оскільки характеризують особу, що притягується до адміністративної відповідальності та особу потерпілого, підтверджують винну ОСОБА_1 . Стосовно флеш-носія з відеозаписами зазначили, що на вказаних відеозаписах зафіксовані виключно пояснення малолітньої дитини як свідка з приводу подій, які мали місце 11.03.2025 року.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності та її захисник заперечували проти долучення довідки за результатами психодіагностичної роботи з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , флеш-носія з відеозаписами, обґрунтовуючи тим, що вказана довідка не стосується даної справи, мати дитини не ознайомлена з цим висновком, а відеозаписи, які містять пояснення малолітньої дитини, не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки це є втручання в приватне життя, а пояснення малолітньої дитини отримані без дотримання вимог КПК України, а саме, без участі психолога, педагога.

В судовому засіданні суддя відмовила в задоволенні клопотання про долучення до матеріалів справи вищезазначених доказів, оскільки, по-перше, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 306800 від 11.03.2025 року потерпілою особою, якій внаслідок вчинення адміністративного правопорушення завдана шкода психічному здоров`ю, є ОСОБА_2 , а ні малолітній ОСОБА_3 , а по-друге, довідка стосується з`ясування сутності індивідуальних психофізіологічних особливостей розвитку дитини, оцінки актуального стану дитини, тощо, тому суддя прийшла до висновку, що вказана довідка не стосується подій, які мали місце саме 11.03.2025 року. Щодо висновків судді про відмову в долученні до матеріалів справи флеш-носія з відеозаписами, суддя зазначає наступне.

Так, на запитання судді, яка мета дослідження відеозапису, потерпілий зазначив, що на відеозапису зафіксовані пояснення їх малолітнього сина як свідка подій, які останній надавав поліцейським 11.03.2025 року, де дитина пояснює, що конфлікт розпочався через матір, безпосередньо події, які мали місце 11.03.2025 року, на відеозаписах не зафіксовано.

Отже, суддя прийшла до висновку, що вказаний флеш-носій не може бути долучений та досліджений в судовому засіданні, оскільки згідно ст.272 КУпАП свідки можуть викликатися судом для надання пояснень в суді, проте особи, які, приймали участь у даному провадженні в справі про адміністративне правопорушення, не заявляли клопотання про виклик свідків, а відеозаписи, які містять покази малолітньої дитини, при цьому, які отримані з грубим порушенням законодавства України, а саме, без залучення психолога, педагога, не можуть бути прийняті судом в якості доказів.

Відтак, наявні в матеріалах справи докази не містять відомостей, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_1 фізичному або психічному здоров`ю потерпілого ОСОБА_2 було завдано шкоди.

А тому, дослідивши докази у їх сукупності та проаналізувавши їх зміст, суддя доходить висновку про відсутність об`єктивних ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, яке ставиться в провину ОСОБА_1 , оскільки жодних дій психологічного характеру, ОСОБА_1 стосовно потерпілого ОСОБА_2 не вчиняла, а тому суд приходить до обґрунтованого висновку про відсутність в діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Слід зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення, не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені у ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у ньому.

Суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суддя наголошує, що для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність у її діях складу та події адміністративного правопорушення. При цьому, стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» у цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Згідно з ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно дост.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП, ст. ст.283,284,287,289,294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАПна підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови

Апеляційна скарга, подаються до відповідного апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя К.О.Скрипник