Справа № 132/1144/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2025 року м. Калинівка

Суддя Калинівського районного суду Вінницької області Карнаух Н.П.,

за участі секретаря судового засідання Янковської А.С.,

прокурора Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону Щура О.В.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду у місті Калинівці Вінницької області матеріали, які надійшли з Департаменту внутрішньої безпеки Вінницького управління Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Калинівки Вінницької області, українки, громадянки України, військовослужбовиці, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

До Калинівського районного суду Вінницької області з Вінницького управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України (далі - Вінницького управління ДВБ НП України) 11.04.2025 надійшли матеріали щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 172-6 КУпАП (справа № 132/1144/25, провадження № 3/132/840/25), які згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.04.2025 передано для розгляду судді Карнауху Н.П.

Згідно із протоколом № 33/2025 від 10.04.2025, складеним старшим оперуповноваженим ВПК Вінницького управління ДВБ НП України підполковником поліції Романом Мельничуком, начальник відділення документального забезпечення та контролю штабу Військової частини НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ) капітан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , будучи відповідно до підпункту «г» (військові посадові особи) пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, суб`єктом відповідальності за правопорушення пов`язані з корупцією, передбачені у цій статті, в порушення вимог п.п. 2,7 ч. 1 статті 46 вказаного Закону, подала завідомо недостовірні відомості у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 4 статті 172-6 КУпАП.

Як вказано у цьому протоколі, у розділі 3 «Об`єкти нерухомості» декларації, суб`єкт не зазначив відомостей про квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка згідно з розділом 2.1 декларації є його зареєстрованим та фактичним місцем проживання та належить на праві власності ОСОБА_3 (бабі суб`єкта декларування) на підставі договору купівлі-продажу квартири від 20.11.2001, зареєстрованого в реєстрі за № 3806, що підтверджується відомостями КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації».

За інформацією Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, мінімальна ринкова вартість вищезазначеної квартири станом на 03.11.2011 могла становити 250 000 гривень. Отже, суб`єкт декларування зазначив відомості, які не відповідають дійсності на суму 250 000 гривень.

Суб`єкт декларування не зазначив відомостей про житловий будинок загальною площею 99,3 м?, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , належить йому з 09.02.2012 на праві власності на підставі договору дарування жилого будинку від 10.08.2001, зареєстрованого у реєстрі за № 3017, що підтверджується відомостями ДРРП та інформацією КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації».

Член сім`ї (чоловік) суб`єкта декларування, який згідно з вимогами Закону також є особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у своїй декларації за 2022 рік (поданій 20.10.2023) зазначив відомості про вказаний житловий будинок у розділі 3 «Об`єкти нерухомості» декларації, що перебуває у власності його дружини.

Суб`єкт декларування зазначив відомості, які не відповідають дійсності на суму 10 000 гривень.

Таким чином, суб`єкт декларування у розділі 3 декларації зазначив відомості, які не відповідають дійсності на загальну суму 260 000 грн. (п.п. 1.1, 1.2), чим не дотримав вимоги п. 2 ч. 1 ст. 46 Закону.

У розділі 11 «Доходи, у тому числі подарунки» декларації, суб`єкт декларування не зазначив відомостей про отримані членом сім`ї (чоловіком) доходи у загальному розмірі 487 822,64 грн, що підтверджується відомостями ДРФО.

Так, відповідно до відомостей ДРФО ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) протягом 2023 року отримав доходи у загальному розмірі 487 822,64 грн, зокрема:

- доходи у вигляді соціальних виплат (ознака доходу 128) у розмірі 2 908,92 грн;

- доходи у вигляді грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями (ознака доходу 185) у розмірі 475 772,13 гривні;

- доході у вигляді виграшів та призів, крім виграшів та призів у державну грошову лотерею (ознака доходу 111) у розмірі 9 141,59 гривні.

Під час перевірки встановлено, що відповідно до даних Реєстру чоловік суб`єкта декларування подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічну за 2023 рік, 16.03.2024, тоді як суб`єкт декларування подав декларацію за 2023 рік - 18.03.2024.

З огляду на те, що відомості про отримані доходи є відкритими у Реєстрі, суб`єкт декларування мав можливість отримати необхідну інформацію для зазначення її у декларації

Суб`єкт декларування зазначив відомості, які не відповідають дійсності, на суму 487 822,64 гривні. Таким чином, суб`єкт декларування у розділі 11 декларації зазначив відомості, які не відповідають дійсності, на загальну суму 487 822,64 грн, чим не дотримав вимоги п. 7 ч. 1 ст. 46 Закону.

За результатами повної перевірки декларації щодо з`ясування достовірності задекларованих відомостей встановлено, що суб`єкт декларування при поданні декларації вказав відомості, що не відповідають дійсності на загальну суму 747 822,64 грн, чим не дотримав вимог п.п. 2, 7 ч. 1 ст. 46 Закону.

За результатами повної перевірки декларації встановлено, що зазначені суб`єктом декларування у декларації відомості відрізняються від достовірних на загальну суму 747 822,64 грн., що становить розмір від 100 до 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на дату подання декларації, що є ознаками правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП.

Крім того, до Калинівського районного суду Вінницької області з Вінницького управління ДВБ НП України 11.04.2025 надійшли матеріали щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 172-6 КУпАП (справа № 132/1145/25, провадження № 3/132/841/25), які згідно із протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 11.04.2025 передано для розгляду судді Карнауху Н.П.

Згідно із протоколом № 32/2025 від 10.04.2025, складеним старшим оперуповноваженим ВПК Вінницького управління ДВБ НП України підполковником поліції Романом Мельничуком, начальник відділення документального забезпечення та контролю штабу Військової частини НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ) капітан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , будучи відповідно до підпункту «г» (військові посадові особи) пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, суб`єктом відповідальності за правопорушення пов`язані з корупцією, передбачені у цій статті, в порушення вимог п.п. 2,7 ч. 1 статті 46 вказаного Закону, подала завідомо недостовірні відомості у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 4 статті 172-6 КУпАП.

Як вказано у цьому протоколі, у розділі 3 «Об`єкти нерухомості» декларації, суб`єкт не зазначив відомостей про квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка згідно з розділом 2.1 декларації є його зареєстрованим та фактичним місцем проживання та належить на праві власності ОСОБА_3 (бабі суб`єкта декларування) на підставі договору купівлі-продажу квартири від 20.11.2001, зареєстрованого в реєстрі за № 3806, що підтверджується відомостями КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації».

При цьому відповідно до даних паспорта громадянина України суб`єкт декларування зареєстрований у вказаному об`єкті нерухомості з 03.11.2011.

За інформацією Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, мінімальна ринкова вартість вищезазначеної квартири станом на 03.11.2011 могла становити 250 000 гривень. Отже, суб`єкт декларування зазначив відомості, які не відповідають дійсності на суму 250 000 гривень.

Суб`єкт декларування не зазначив відомостей про житловий будинок загальною площею 99,3 м?, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , належить йому з 09.02.2012 на праві власності на підставі договору дарування жилого будинку від 10.08.2001, зареєстрованого у реєстрі за № 3017, що підтверджується відомостями ДРРП та інформацією КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації».

Варто зауважити, що член сім`ї (чоловік) суб`єкта декларування, який згідно з вимогами Закону також є особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у своїй декларації за 2022 рік (поданій 20.10.2023) зазначив відомості про вказаний житловий будинок у розділі 3 «Об`єкти нерухомості» декларації, що перебуває у власності його дружини.

Суб`єкт декларування зазначив відомості, які не відповідають дійсності на суму 10 000 гривень.

Таким чином, суб`єкт декларування у розділі 3 декларації зазначив відомості, які не відповідають дійсності на загальну суму 260 000 грн. (п.п. 1.1, 1.2), чим не дотримав вимоги п. 2 ч. 1 ст. 46 Закону.

У розділі 11 «Доходи, у тому числі подарунки» декларації, суб`єкт декларування не зазначив відомостей про отримані членом сім`ї (чоловіком) доходи у загальному розмірі 660 222,01 грн, що підтверджується відомостями ДРФО.

Так, відповідно до відомостей ДРФО ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) протягом 2022 року отримав доходи у загальному розмірі 660 222,01 грн, зокрема:

- доходи у вигляді соціальних виплат (ознака доходу 128) у розмірі 3 399,92 грн;

- доходи у вигляді грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями (ознака доходу 185) у розмірі 656 822,09 гривні.

Під час перевірки встановлено, що відповідно до даних Реєстру чоловік суб`єкта декларування подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічну за 2022 рік, 20.10.2023, тоді як суб`єкт декларування подав декларацію за 2022 рік - 23.01.2024.

З огляду на те, що відомості про отримані доходи є відкритими у Реєстрі, суб`єкт декларування мав можливість отримати необхідну інформацію для зазначення її у декларації

Суб`єкт декларування зазначив відомості, які не відповідають дійсності, на суму 660 222,01 гривні. Таким чином, суб`єкт декларування у розділі 11 декларації зазначив відомості, які не відповідають дійсності, на загальну суму 660 222,01 грн, чим не дотримав вимоги п. 7 ч. 1 ст. 46 Закону.

За результатами повної перевірки декларації щодо з`ясування достовірності задекларованих відомостей встановлено, що суб`єкт декларування при поданні декларації вказав відомості, що не відповідають дійсності на загальну суму 920 222,01 грн, чим не дотримав вимог п.п. 2, 7 ч. 1 ст. 46 Закону.

За результатами повної перевірки декларації встановлено, що зазначені суб`єктом декларування у декларації відомості відрізняються від достовірних на загальну суму 920 222,01 грн., що становить розмір від 100 до 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на дату подання декларації, що є ознаками правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП.

Після отримання вказаних вище матеріалів їх розгляд було призначено на 09:00 та 09:10 год. 15.04.2025 відповідно. У зазначений день до суду з`явилася особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , яка подала суду письмові клопотання про закриття проваджень у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Прокурор у вказані судові засідання не з`явився через помилкове направлення судових повісток до Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області.

Розгляд вказаних матеріалів відкладено на 10:00 год. та 10:20 год. 23.04.2025 відповідно через неявку прокурора та необхідність направлення судових повісток на адресу Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону.

До суду 23.04.2025 від прокурора Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону надійшли клопотання про участь у вказаних судових засіданнях дистанційно, в режимі відеоконференції, які задоволено.

До суду 23.04.2025 з`явилася ОСОБА_1 , яка на початку судового розгляду заявила клопотання про об`єднання справ в одне провадження.

Враховуючи думку прокурора, який не заперечував щодо об`єднання вказаних справ в одне провадження, постановою судді від 23.04.2025 вказані матеріали об`єднано в одне провадження. Об`єднаному провадженню присвоєно єдиний унікальний номер судової справи: 132/1144/25 провадження № 3/132/840/25.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаних вище адміністративних правопорушень не визнала, вказавши що під час заповнення та подання декларацій помилилась. Помилки допустила неумисно. Зазначила, що подання декларацій за 2022-2023 роки відбувалося поспіхом згідно із вказівкою керівництва щодо необхідності їх термінового подання. Через те, що ОСОБА_1 такі декларації подавала вперше в житті вона не була обізнана у всіх особливостях їх заповнення, проконсультуватись на той час не було в кого. Наміру будь-що приховати вона не мала.

Щодо квартири, яка належала її бабусі ОСОБА_3 , яка померла у 2015 році, ОСОБА_1 пояснила, що за заповітом квартира перейшла її матері, однак, документально оформлена не була. Відтак, вона не вважала за необхідне зазначати її у декларації, оскільки не є її власником.

Стосовно будинку, ОСОБА_1 пояснила, що він був подарований їй бабусею та дідусем у 2001 році, коли їй було 13 років, однак всі документи оформлювала її мати. При заповненні декларації вона скористалася технічними можливостями Реєстру, зробивши запит «Дані для декларації». У відповідній довідці інформація про будинок була відсутня - була зазначена лише земельна ділянка, яку й було відображено у декларації.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та думку прокурора, суддя дійшов такого висновку.

За результатами дослідження матеріалів, долучених до протоколів №32/2025 та №33/2025 від 10.04.2025, складених старшим оперуповноваженим ВПК Вінницького управління ДВБ НП України підполковником поліції Романом Мельничуком, стосовно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, встановлено, що у них міститься копія доповідної записки оперуповноваженого Вінницького управління ДВБ НП України капрала поліції Володимира Юрченка від 11.10.2024, №СЕД-22499-2024 від 12.10.2024, начальнику Вінницького управління ДВБ НП України (аркуші 110-112 та 99-101 додатків до протоколів). Згідно із цією доповідною запискою 01.10.2024 та 04.10.2024 до вказаного управління надійшли анонімні повідомлення, у яких зазначено, що начальник відділення документального забезпечення військової частини НОМЕР_2 НГУ ОСОБА_5 , використовуючи підроблені документи про відсутність нерухомості, незаконно стала на квартирний облік з метою отримання службового житла. При цьому ОСОБА_5 приховала факт наявності у її власності будинку та земельної ділянки в АДРЕСА_3 , при поданні нею декларацій за 2021-2023 роки.

У цій доповідній записці зазначено, що до Вінницького управління ДВБ НП України вже надходили аналогічні матеріали за вказаними фактами та за ними була проведена перевірка. Так, 23.08.2024 до Вінницького управління ДВБ НП України надійшов лист військової частини НОМЕР_2 щодо можливого порушення вимог антикорупційного законодавства начальником відділення документального забезпечення військової частини НОМЕР_2 НГУ ОСОБА_5 , пов`язаного з умисним декларуванням недостовірної інформації. Підставою інформування стали результати перевірки анонімного звернення до Єдиного порталу викривачів від 22.07.2024, за яким здійснена документальна перевірка щодо спроби неправомірного отримання останньою переваги при отриманні житла.

У вказаній доповідній записці оперуповноваженого також наведено, що у ході моніторингу відомостей загальнодоступної частини реєстру декларацій НАЗК встановлено, що ОСОБА_5 в щорічних декларація за 2021-2023 роки не відображено відомостей про належний їй на праві власності житловий будинок загальною площею 99,3 м?, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , та інформації про доходи її чоловіка ОСОБА_4 . Під час вказаної перевірки ОСОБА_5 надавала пояснення.

Тобто, з вказаної доповідної записки вбачається, що не пізніше 11.10.2024 Вінницьким управлінням ДВБ НП України, оперуповноваженим якого складено протоколи щодо ОСОБА_1 , виявлено факти вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, за наведених у згаданих протоколах обставин.

Крім того, у матеріалах, долучених до протоколів №32/2025 та № 33/2025 від 10.04.2025 міститься копія листа начальника Вінницького управління ДВБ НП України до Національного агентства з питань запобігання корупції, №СЕД28209-2024 від 05.09.2024, про можливий факт правопорушення, пов`язаного з корупцією, у якому вказано, що за результатами попередньої перевірки, проведеної цим управлінням, ОСОБА_5 у щорічних деклараціях за 2021-2023 роки не зазначила інформації про належний їй житловий будинок загальною площею 99,3 м?, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , та відомостей про доходи свого чоловіка ОСОБА_4 (аркуші 113, 102 додатків згідно відповідних описів).

Положеннями частини першої статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі статтею 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП).

Частиною 4 ст. 172-6 КУпАП передбачено відповідальність за подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Водночас частиною четвертою статті 38 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтею 51 та частинами третьою - шостою статті 164-14, статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

З цієї норми вбачається, що строк накладення стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, має відраховуватися з дня його виявлення.

Для визначення початку перебігу строку давності притягнення особи до відповідальності за адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, важливу роль відіграють як день вчинення, так і день виявлення правопорушення.

Керуючись принципом верховенства права і дотримуючись букви закону варто наголосити, що моментом виявлення порушення, пов`язаного з корупцією, є момент отримання інформації про таке порушення уповноваженими особами (посадовою особою чи органом державної влади). При цьому складання протоколу про вчинення порушення, пов`язаного з корупцією є лише окремою процесуальною дією, вчиненою на підставі виявленого факту порушення, пов`язаного з корупцією (факт виявлення порушення це окрема подія, яка завжди передує складанню протоколу про вчинення порушення).

Якщо до уповноваженого органу чи посадової особи надійшло повідомлення про вчинення особою порушення, пов`язаного з корупцією, то моментом виявлення порушення є час надходження цього повідомлення до відповідного уповноваженого органу, а якщо ідентичні повідомлення надійшли до різних органів, чи посадових осіб, уповноважених складати такі протоколи, моментом виявлення вважається перше (за часом отримання) надходження такого повідомлення до уповноваженого (органу чи особи). Будь-якого продовження перебігу строків накладення адміністративних стягнень КУпАП не передбачено, тому в разі їх закінчення провадження у справі закривається.

Такий висновок узгоджується з позицією, наведеною у постанові Верховного Суду від 28.02.2019 у справі №149/2498/17.

Під час розгляду цієї справи суддя також враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09.01.2013 у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

Згідно із положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово звертав увагу на необхідність дотримуватися принципу правової визначеності. Вказане ЄСПЛ зокрема висловлює у рішеннях «Єлоєв проти України» від 06 листопада 2008 року, «Фельдман проти України» від 08 квітня 2010 року, «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, тощо.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, з вимогою, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого питання, порушує вимогу «якості закону». В разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Також з досліджених в судовому засіданні матеріалів, долучених до протоколів про адмінправопорушення щодо ОСОБА_1 , вбачається, що до Вінницького управлінням ДВБ НП України з Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України в лютому 2025 року надійшов обґрунтований висновок Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.02.2025 №41-01/11179-25 разом із матеріалами, які підтверджують наведені у ньому відомості, щодо можливого вчинення ОСОБА_5 правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 172-6 КУпАП за вказаних вище обставин (аркуші 16-24 додатків згідно описів).

Після надходження цього висновку старшим оперуповноваженим Вінницького управління ДВБ НП України Тіторчуком О.В. 26.02.2025 відібрано пояснення в ОСОБА_1 щодо обставин вчинення нею зазначених діянь.

Водночас протоколи про адміністративні правопорушення №32/2025 та №33/2025 щодо ОСОБА_1 уповноваженим працівником цього управління складено лише 10.04.2025. При тому, що згідно із положеннями ч. 2 ст. 254 КУпАПпротокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення.

Матеріали щодо вчинення ОСОБА_1 правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, з Вінницького управління ДВБ НП України надійшли до Калинівського районного суду Вінницької області 11.04.2025 та передані з канцелярії суду для розгляду судді згідно із реєстром наступного робочого дня 14.04.2025.

Враховуючи зазначені положення законодавства, з наведеного вбачається, що Вінницьким управління ДВБ НП України вчинення ОСОБА_1 правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, за обставин, наведених у складених протоколах, виявлено іще у вересні 2024 року, у будь-якому випадку не пізніше 11.10.2024 (дати складання оперуповноваженим Вінницького управління ДВБ НП України ОСОБА_6 доповідної записки від 11.10.2024, №СЕД-22499-2024 від 12.10.2024, на ім`я начальника Вінницького управління ДВБ НП України).

Тобто, встановлений ч. 4 ст. 38 КУпАП шестимісячний строк накладення адміністративного стягнення за вчинення цих правопорушень, пов`язаних з корупцією, завершувався 11.04.2025, в день надходження матеріалів до суду, що об`єктивно унеможливило організацію суддею розгляду справи до закінчення строку накладення адміністративного стягнення на особу.

Згідно із п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Отже, зазначеними положеннями КУпАП передбачено, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії, що унеможливлює здійснення будь-яких заходів, спрямованих на встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, притягнення особи до адміністративної відповідальності та відповідно, встановлення або не встановлення вини.

Логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні. Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 11.07.2018 у справі №308/8763/15-а.

Виходячи із викладеного та керуючись положеннями ч. 4 ст. 38, ст. 172-6, п. 7 ч. 1 ст. 247, п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 4 ст. 38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Калинівський районний суд Вінницької області особою, щодо якої її винесено, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, або прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Н.П. Карнаух