ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1198/25 Справа № 201/1489/25 Суддя у 1-й інстанції - Гончаренко В. М. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за участю:

захисника Хачікян М.П.

апеляційну скаргу захисника Кравченко В.В. на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2025 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

яку визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, стягнуто судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.,-

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною постановою суду ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що остання 19 грудня 2024 року о 21 годині 50 хвилин, керуючи автомобілем «БМВ», д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху в районі електроопори № 69 по вул. Яружна в м. Дніпрі, не обравши безпечної швидкості, не врахувала дорожню обстановку, внаслідок чого на заокругленні дороги не впоралась та втратила керування, здійснивши наїзд на перешкоду у вигляді бетонної стіни, чим порушила п. 12.1 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження транспортному засобу, крім того тілесних ушкоджень зазнала сама правопорушниця, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати оскаржувану постанову, звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності та обмежитись усним зауваженням у зв`язку з малозначністю справи.

Обґрунтовуючи вимогу про поновлення строку апеляційного оскарження вказує, що оскаржувану постанову було отримано лише 28.03.2025 року.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги вказує, що адміністративна справа підлягає закриттю за відсутністю складу правопорушення.

Зазначає, що ОСОБА_1 визнає факт порушення правил дорожнього руху, щиро кається та вказує, що відсутні тяжкі наслідки для інших учасників дорожнього руху, бордюрний камінь не зазначав значних пошкоджень.

Вказує, що правопорушення відбулось 19.12.2024 року, а протокол складений лише 21.01.2025 року з пропущенням строку, встановленого ст. 254 КУпАП, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю.

Також зазначає, що протокол було складено за відсутності ОСОБА_1 та в матеріалах справи відсутнє підтвердження рекомендованого повідомлення про вручення виклику для складання та підписання протоколу.

Захисник вказує, що ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності вперше, відсутня завдана матеріальна шкода, потерпілих в результаті ДТП не має, правопорушення не становить великої (значної) суспільної шкоди, у зв`язку з чим наявні підстави для звільнення від адміністративної відповідальності.

Зазначає, що суд першої інстанції, притягуючи ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладаючи стягнення, не врахував особу порушника, обставини за яких було вчинено правопорушення, та не обґрунтував призначення стягнення у вигляді штрафу у сумі 850 грн.

Вказує, що остання за місцем проживання характеризується як відповідальна та доброзичлива людина, завжди готова допомогти сусідам. За період проживання скарг від сусідів не надходило, конфліктних ситуацій не було.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши захисника, яка наполягала на задоволенні апеляційної скарги з викладених у ній підстав; перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Вирішуючи клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне його задовольнити, оскільки доводи апелянта про те, що копію оскаржуваної постанови було отримано лише 28.03.2025 року, матеріалами провадження не спростовуються, а тому є підстави для висновку про те, що строк апеляційного оскарження був пропущений з поважної причини.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги по суті оскаржуваної постанови, суд апеляційної інстанції зважає на те, що відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти законне та вмотивоване рішення.

Аналізуючи висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає його законним і обґрунтованим, таким, що відповідає фактичним обставинам справи та повністю узгоджується із наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 158385 від 25 жовтня 2024 року, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; рапортами поліцейських, складеними за результатами вжитих заходів під час оформлення матеріалів за фактом ДТП (а.с. 2); протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 19 грудня 2024 року зі схемою до нього, на якій зображена ділянка дороги, де відбулась подія зіткнення, попередній напрямок руху водія та місце розташування транспортного засобу після цього, при цьому у протоколі огляду також зазначено перелік видимих пошкоджень цього засобу (а.с. 4-10), механізм заподіяння яких повністю відповідає події даного зіткнення, викладеного в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 ; фотографіями з місця ДТП (а.с. 11-14); медичною довідкою про стан здоров`я ОСОБА_1 , згідно якої діагноз: закрита травма грудної клітки та передньої черевної стінки. Забій правого передпліччя (а.с.18), чим в сукупності доводиться, що остання дійсно вчинила правопорушення за зазначених обставин.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, зафіксованого в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно неї уповноваженою особою органів поліції, та доведеність вини правопорушника поза розумним сумнівом.

На думку суду апеляційної інстанції, наявні в матеріалах справи докази у своїй сукупності свідчать про те, що ОСОБА_1 порушила вимоги п. 12.1 ПДР України, що перебуває у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, яка спричинила пошкодження транспортного засобу, а саме вбачається, що остання, керуючи автомобілем «БМВ», д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху в районі електроопори № 69 по вул. Яружна в м. Дніпрі, не обравши безпечної швидкості, не врахувала дорожню обстановку, внаслідок чого на заокругленні дороги не впоралась та втратила керування, здійснивши наїзд на перешкоду у вигляді бетонної стіни.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що ОСОБА_1 як в апеляційній скарзі, так і в письмових поясненнях, які були надані суду першої інстанції, визнала факт порушення правил дорожнього руху.

Твердження апелянта про те, що правопорушення, вчинене ОСОБА_1 , не становить великої (значної) суспільної шкоди, у зв`язку з чим наявні підстави для звільнення від адміністративної відповідальності, апеляційний суд, врахувавши характер вчинення адміністративного правопорушення та наслідки, які настали у зв`язку з даною транспортною пригодою, у виді значного пошкодження транспортного засобу та заподіяння самій ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, вважає безпідставними.

Доводи захисника, про те, що суд першої інстанції, притягуючи ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладаючи стягнення, не врахував особу порушника, обставини за яких було вчинено правопорушення, та не обґрунтував призначення стягнення у вигляді штрафу у сумі 850 грн, спростовуються матеріалами справи, оскільки суд першої інстанції, врахував відомості про особу правопорушниці, ступінь її вини, майновий стан і обставини, що пом`якшують та обтяжують її відповідальність, а також те, що остання усвідомила протиправність своєї поведінки, про що зазначено в оскаржуваній постанові. На переконання суду апеляційної інстанції, вказані відомості були належним чином враховані при винесенні оскаржуваної постанови та призначенні ОСОБА_1 найменш суворого за видом стягнення з числа передбачених санкцією ст. 124 КУпАП.

Всі інші доводи апеляційної скарги судом оцінюються критично, оскільки вони мають формальний характер та спрямовані на уникнення ОСОБА_1 відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, апеляційним переглядом не встановлено.

З огляду на викладене вважаю за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

Строк апеляційного оскарження поновити.

Апеляційну скаргу захисника Кравченко В.В. залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2025 року у відношенні ОСОБА_1 , за ст. 124 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду А.А. Мазниця