Справа № 758/3145/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Київ

29 квітня 2025 року cуддя Подільського районного суду м.Києва Денисов О. О. , розглянувши справу про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1

ВСТАНОВИВ:

18 лютого 2025 року о 22 годині 00 хвилин, у м. Києві, по проспекту Європейського Союзу, 47, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Linkoln», номерний знак (реєстраційний номер) НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці.

Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - Хобта С.Г. просив закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. В обґрунтуванні клопотання зазначає, що матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 керував автомобілем 18 лютого 2025 року, оскільки, був лише пасажиром, а керувала його колега по роботі. Крім цього зазначив, що відеозапис, який знаходиться в матеріалах справи не є безперервним, повним та постійно переривається, а тому є недопустимим доказом вчиненого правопорушення. Зазначив, що поліцейський не назвав жодної ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , хоча в описовій частині протоколу такі ознаки вказані, а тому повинні бути озвучені та донесені до особи. До вказаного клопотання додатково долучив копію позовної заяви про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4102669 від 18 лютого 2025 року за позовом ОСОБА_1 та вказав, що рішення по даній справі має значення при вирішенні питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 зазначила, що 18 лютого 2025 року близько 20:00 години повертаючись з роботи з ОСОБА_1 , вони вирішили повчитися паркуватися на парковці ТРЦ «Ретровіль», бо остання досить давно має водійські права, однак є проблеми з паралельним паркуванням.

В момент навчання паркуванню побачила в дзеркалі синій, проблисковий маячок та зрозуміла, що це працівники поліції. Зазначила, що почала нервувати, оскільки вже мала два ДТП.

Під час зупинки транспортного засобу, залишила його в режимі «паркінг», однак не припаркувала автомобіль та в цей час перескочила на заднє сидіння, а ОСОБА_1 пересів на місце водія.

Зазначила, що була в зручному взутті та місця в авто багато, тому це зробити не складно.

Вказала, що для неї це була стресова ситуація тому і вирішила перескочити, чому - пояснити не може, про фактичні обставини патрульним поліцейським не казала, про особу, яка фактично керувала транспортним засобом не повідомляла.

15 квітня 2025 року Подільським районним судом м. Києва направлено запит до Відділу адміністративної практики УПП в м. Києві щодо надання диску, який містить повний відеозапис з місця події, що мала місце 18 лютого 2025 року, зафіксований на бодікамери №472772 та 473815 щодо складення протоколу серії ЕПР1 №№250728 від 18 лютого 2025 року.

Відповідно до наданої відповіді, всі наявні відеозаписи долучено до адміністративного протоколу.

Дослідивши всі обставини справи у їх сукупності, суддя дійшов висновку про таке.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.9а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно вимог ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Водночас ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з частинами 2, 3 та 6 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

При цьому, особа реалізувала своє право володіти та керувати транспортним засобом, а значить погодилася виконувати додатково покладені на неї обов`язки, встановлені нормами законодавства України, в тому числі і Правилами дорожнього руху України, пунктом 2.5 яких зобов`язано водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, відмовившись від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 як особа, яка керувала транспортним засобом, порушив вимоги п.2.5 ПДР, та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні вищезазначеного адміністративного правопорушення, встановлено дослідженими доказами в справі, зокрема:

- протоколом про вчинення адміністративного правопорушення серії ЕПР 1 №250728 від 18 лютого 2025 року, в якому зафіксовані обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в якому зазначені ознаки алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 , передбачені Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зокрема, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці;

- постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4102669 від 18 лютого 2025 року, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП із накладенням на останнього адміністративного стягнення, що підтверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом;

- відеозаписом з нагрудної бодікамери з якого вбачається, що 18 лютого 2025 року працівник поліції роз`яснює інструктаж проходження огляду за допомогою спеціального технічного засобу, вказавши, що потрібно зробити глибокий вдих та видих протягом 10 секунд, надає ОСОБА_1 алкотестер та останній видихає повітря, результат тесту вказує на те, що «недостаньо об`єму» для проведення тесту.

Крім цього, повідомив, що додатково роз`яснить інструктаж щодо проходження огляду, однак якщо особа, його не дотримається, то огляд потрібно проходити в лікаря-нарколога.

ОСОБА_1 вказав, що пройде огляд в лікаря-нарколога, однак повідомив, що йому потрібно перепаркувати машину, на що працівник патрульної поліції заперечив та вказав, що відразу потрібно проїхати на огляд, оскільки для цього є дві години.

Зазначив, що у разі відмови від проходження огляду в лікаря-нарколога, відносно нього буде складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП на що ОСОБА_1 відповів, що наслідки усвідомив.

На 10 хв. відеозапису працівник патрульної поліції повідомив ОСОБА_1 про причину зупинки та вказав, що він маневрував (здійснював круговий рух) не вмикаючи покажчик повороту, за що буде накладено штраф. На що ОСОБА_1 відповів: «Але ж тут можна було це робити».

На 37 хв. 20 сек. працівник поліції ознайомлює ОСОБА_1 з постановою про накладення штрафу за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП та пояснює, що останній під час руху не вмикав покажчики повороту під час маневру, на що ОСОБА_1 відповів: «да, так харашо, це за те, що я не вмикав, правильно?», після чого підписав протокол та не висловив жодних заперечень стосовно того, що він не був водієм вказаного транспортного засобу, під час здійснення маневрів.

На 42 хв. 59 сек. відеозапису вбачається, що працівники поліції підходять до нерухомого транспортного засобу, за кермом якого перебуває ОСОБА_1 .

При цьому ОСОБА_1 жодного разу не заперечив факту керування вказаним транспортним засобом.

Посилання в протоколі на ознаки сп`яніння, які стали підставою для пропозиції пройти такий огляд, відповідають роз`ясненням, що містяться в пункті 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року, а саме: якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Поняття «виявлення у особи ознак сп`яніння» та «встановлення стану сп`яніння особи» є різними за своїм змістом. Ознаки сп`яніння, які виявляються поліцейським при первинному контакті з особою на місці зупинки, визначаються в результаті візуального огляду особи, її поведінки, запахів тощо, і саме ці ознаки є підставою для пропозиції особі пройти огляд на стан сп`яніння.

Виявлення ознак, як виходить зі змісту діючого законодавства, не потребує проведення будь-яких спеціальних дій з боку поліцейського та складання поліцейським будь-яких документів.

З огляду на те, чи погодиться особа на проходження огляду на стан сп`яніння, чи відмовиться від цього, поліцейський вносить виявлені ознаки або до протоколу про адміністративне правопорушення в разі відмови, або до направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, якщо особа надала згоду на проходження огляду в закладі охорони здоров`я.

В даному випадку працівники поліції, оцінивши поведінку та стан ОСОБА_1 , дійшли до висновку, що він може перебувати в стані алкогольного сп`яніння, а тому в порядку вимог ПДР України запропонували пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, на що останній відмовився.

Посилання захисника на недопустимість як доказу відеозапису з нагрудної відеокамери інспектора поліції є безпідставними.

Так, наявний в матеріалах справи відеозапис відповідає вимогам п. 5 Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України 18 грудня 2018 року №1026, згідно якого, включення портативного відеореєстратора відбувається з момента початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних із виникненням у поліцейського особистого приватного становища.

Той факт, що наявний в матеріалах справи відеозапис не є безперервним не свідчить про наявність підстав піддавати сумніву зміст даного відеозапису та вважати такий доказ недопустимим.

Долучений до матеріалів справи відеозапис не містить даних, які б свідчили про те, що такий, у розумінні ст. 251 КУпАП, є неналежним доказом у справі.

Вказаний відеозапис свідчить про дотримання працівниками поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, під час проведення її огляду та вимог ст. 266 КУпАП.

На відеоматеріалі зафіксована подія за участі ОСОБА_1 у хронологічній послідовності.

Наданий відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних відомостей, які б давали підстави вважати, що наданий суду відеозапис містить ознаки монтажу, а тому суд вважає такі твердження адвоката Хобти С.Г. позицією захисту.

Крім цього, захисник вказав, що не назвав жодної ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , хоча в описовій частині протоколу такі ознаки вказані, однак вони повинні бути озвучені та донесені до особи.

За наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (п. 1 Розділу 2 Інструкції).

Отже, виявлення у водіїв ознак сп`яніння є дискреційними повноваженнями поліцейських, а ознака алкогольного сп`яніння така як: запах алкоголю з порожнини рота може бути встановлена виключно органолептичним шляхом. Інші ознаки поліцейський встановлює шляхом візуального спостереження та аналізу поведінки водія. При цьому, відсутність перевірки ознак на відеозаписі не спростовують факт відмови від проходження огляду, адже наявність ознак встановлює виключно поліцейський і це є лише підставою для огляду, оскільки метою є встановлення факту керування у стані сп`яніння чи спростування такого стану за результатами огляду. Оскільки у даному випадку перевірці підлягають обставини щодо відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, то заперечення стосовно відсутності ознак, які не були поліцейським озвучені ОСОБА_3 є необґрунтованими, крім цього, спростовуються відеозаписом, долученим до матеріалів справи, з якого вбачається, що працівник поліції на 47 хв. 45 сек. назвав останньому ознаки, які виявлені в ОСОБА_3 , зокрема: запах алкоголю з порожнини рота та поведінка, що не відповідає обстановці.

Звертаючись із клопотанням про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, адвокат Хобта С.Г. вказував, що справа про скасування постанови про накладення на ОСОБА_3 штрафу за порушення вимог ч. 2 ст. 122 КУпАП перебуває на розгляді в Солом`янському районному суді м. Києва та вказав, що рішення по даній справі має значення при вирішенні питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Судом встановлено, що в провадженні Солом`янського районного суду м. Києва знаходиться справа № 760/5604/25, предметом якої є оскарження ОСОБА_3 постанови серії ЕНА № 4102669 від 18.02.2025 року за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Разом з тим, оскарження ОСОБА_3 постанови серії ЕНА № 4102669 від 18.02.2025 року за ч. 2 ст. 122 КУпАП не впливає на правову кваліфікацію складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідно до протоколу серії ЕПР1 №250728 від 18 лютого 2025 року.

Суд наголошує, що предметом розгляду у даному судовому провадженні є протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 250728 про порушення ОСОБА_3 вимог п. 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Склад правопорушення доведений у повному обсязі.

Скасування постанови про накладення на ОСОБА_3 штрафу за порушення вимог ч. 2 ст. 122 КУпАП не звільняє його від відповідальності за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння особою, що керувала транспортним засобом.

Твердження захисника, ОСОБА_3 та свідка про те, що він не керував транспортним засобом, і на долученому відеозаписі відсутні дані про керування ним транспортним засобом та зупинки поліцейськими, судом не приймаються, так як на вказаному відеозаписі ОСОБА_3 не заперечував факту того, що він є водієм, а також з самого початку не заперечував проти проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, крім цього, вказані твердження спростовуються відеозаписом долученим до матеріалів справи.

До показань свідка суд ставиться критично, оскільки вони не в повній мірі співпадають з обставинами, зафіксованими на відеозаписі, зокрема в частині навчання здійснювати паралельне паркування та поведінки, обумовленої вказаною стресовою ситуацією (неповідомлення патрульним поліцейським про особу, яка фактично керувала транспортним засобом).

З огляду на наведені обставини ОСОБА_1 підлягає адміністративній відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Беручи до уваги положення ст. 33 КУпАП, необхідним і достатнім убачається накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка передбачає безальтернативне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, які повинні бути стягнуті з ОСОБА_1 .

Ураховуючи викладене, керуючись ст. 23, 33, ч. 1 ст. 130, 283, 284, 287, 294, 303, 307, 308 КУпАП

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , в дохід держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) грн 60 (шістдесят) коп.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня її винесення.

Суддя О. О. Денисов