Справа № 308/3432/25
Провадження № 33/4806/285/25
ЗАКАРПАТСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

про повернення апеляційної скарги

29.04.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., розглянув клопотання захисника-адвоката Цебрика Л. В. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.03.2025. Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 327615 від 20.02.2025 та постанови судді від 17.03.2025 вбачається, що ОСОБА_2 о 10 год 30 хв 20.02.2025 на відстані 3000 метрів до державного кордону України на напрямку 260 прикордонного знаку на ділянці відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » здійснив спробу незаконного перетину державного кордону України в Словацьку Республіку в пішому порядку поза межами пунктів пропуску, чим порушив вимоги ст. 9, ст. 12 Закону України «Про державний кордон» від 04.11.1991, в результаті чого був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Контрольний пост». Отже, ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, а саме: спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України.

На постанову суду від 17.03.2025 захисник-адвокат Цебрик Л. В. 26.04.2025 подав (сформував в системі «Електронний суд») апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування постанови суду щодо ОСОБА_2 та закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. Одночасно захисник подав клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови судді, яке мотивував тим, що розгляд справи відбувся без участі ОСОБА_2 , належно не повідомленого про час і місце судового розгляду, а про наявність і заміст оскаржуваної постанови стороні захисту стало відомо 23.04.2025. Крім того, наявна у справі заява про розгляд справи без участі ОСОБА_2 була підписана останнім під тиском та внаслідок наявності у нього психічних захворювань.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи клопотання, апеляційний суд вважає, що у задоволенні клопотання захисника-адвоката Цебрика Л. В. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала, з таких підстав.

-2-

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Процесуальний строк може бути поновлений лише за умови його пропуску з поважних причин. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. При цьому під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Європейський Суд з прав людини у своїх рішення неодноразово вказував на те, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою.

Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine) від 03.04.2008.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, яке набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду та забезпечення принципу правової визначеності.

Строк на оскарження постанови суду першої інстанції може бути поновлений лише у разі, якщо він пропущений з поважних причин.

Таким чином, Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні вважає, що поновлення судом пропущеного строку без наведення обґрунтованих причин порушує принцип правової визначеності, зокрема порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як вбачається з протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями, справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП щодо ОСОБА_2 передана в провадження судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Голяни О. В. 10.03.2025 та була призначена до розгляду на 17.03.2025, про що ОСОБА_2 повідомлявся належним чином, про що свідчить, зокрема, довідка про доставку смс-повідомлення від 11.03.2025 (а. с. 13) на вказаний ОСОБА_2 телефонний номер (а. с. 110). Отже ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, однак на розгляд справи не з`явився. Крім того, в матеріалах справи наявна заява ОСОБА_2 про розгляд справи за його відсутності. При цьому будь-яких належних доказів того, що така підписана під тиском працівників прикордонної служби або внаслідок наявності у нього психічного захворювання, за якого він не здатен був розуміти зміст підписаних ним документів, матеріали справи не містять і до апеляційної скарги такі не додано.

Посилання захисника на ряд медичних документів, якими у ОСОБА_2 встановлено певні психіатричні захворювання, не свідчить про те, що такий на момент інкримінованого йому діяння та складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

-3-

При цьому, той факт, що ОСОБА_2 перебував на лікуванні в КНП «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» жодним чином не може свідчити про його неосудність в розумінні ст. 20 КУпАП, оскільки факт неосудності може бути встановлений лише на підставі відповідного експертного висновку.

Чинні норми КУпАП стосовно права на оскарження постанови місцевого суду в справі про адміністративні правопорушення забезпечують за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, оскільки в кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип юридичної визначеності (п. 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008; п. 47 рішення у справі «Устименко проти України», від 29.10.2015).

При цьому Суд визначив, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали можливість своєчасного звернення до суду у вищезазначений законом строк.

Суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючи всі можливості ним скористатися, має миритися з процесуальними наслідками свого рішення.

При прийнятті рішення щодо поновлення строку, суди зобов`язані вказувати підстави поновлення строку. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» п. 27, рішення від 26.04.2007, та «Трух проти України» від 14.10.2003).

Враховуючи той факт, що захисник-адвокат Цебрик Л. В. подав апеляційну скаргу з порушенням строку на апеляційне оскарження, без зазначення об`єктивних причин, що перешкоджали ОСОБА_2 та йому оскаржити судове рішення у визначений законом десятиденний строк, апеляційний суд вважає, що у поновленні строку на апеляційне оскарження захиснику-адвокату Цебрику Л. В. слід відмовити.

Питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку з врахуванням того, які саме дані наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження та чи підтверджуються вони відповідними доказами.

Будь-яких інших посилань на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, окрім несвоєчасного отримання копії судового рішення, клопотання не містить.

За таких обставин апеляційний суд уважає, що захисник-адвокат Цебрик Л. В. не підтвердив поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, а тому відсутні підстави для його поновлення, у зв`язку з чим в поновленні строку на апеляційне оскарження належить відмовити, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Повернення апеляційної скарги, не позбавляє особу яка подала апеляційну скаргу права звернутися з апеляційною скаргою на постанову суду з вмотивованим клопотанням про поновлення строку на її апеляційне оскарження, в якому необхідно конкретизувати причини, які не дозволили йому своєчасно у встановлений законом строк оскаржити постанову суду з долученням належних та достатніх доказів.

-4-

При прийнятті рішення про необхідність відмови захиснику-адвокату Цебрику Л. В. у поновленні строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд також враховує положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань не вправі витребовувати будь-які докази; те, що апелянтом не доведено поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення й не надано таких доказів, які б підтверджували поважність причин його пропуску; що необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження остаточного судового рішення порушує принцип юридичної визначеності і перешкоджає своєчасному виконанню рішення суду, яке набуло законної сили.

При вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті, тому інші доводи апеляційної скарги, що не стосуються причин поновлення строку на апеляційне оскарження, не перевіряються.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника-адвоката Цебрика Л. В. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.03.2025 щодо ОСОБА_3 залишити без задоволення, в поновленні цього строку відмовити.

Апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала, захиснику-адвокату Цебрику Л.В.

Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя