Номер провадження: 33/813/1034/25
Номер справи місцевого суду: 521/1149/25
Головуючий у першій інстанції Мазун І. А.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2025 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Кострицький В.В., за участю: секретаря судового засідання Чеботар А.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Матвієнко Олега Михайловича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 06.03.2025 року по адміністративному правопорушенню передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий виклад обставин справи

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№ 221140 від 14.01.2025 року встановлено, що 14.01.2025р. 21.05 год. ОСОБА_1 в м. Одесі по вул.Деревообробна,11, керував т/з ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння згідно висновку КНП «ООМЦПЗ» ООР №000104 від 14.01.2025р., чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Одеського апеляційного суду 24 березня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 подану у строки передбачені ст.294 КУпАП - повернуто з підстав того, що матеріали справи не містять витяг з договору про надання правничої допомоги, засвідченого підписами адвоката Матвієнко О.М. та ОСОБА_1

01 квітня 2025 року апелянт повторно звернувся з апеляційною скаргою.

Короткий виклад вимог та доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись із вказаною постановою адвокат Матвієнко О.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить визнати постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 06 березня 2025 року незаконною та необґрунтованою, скасувати постанову та закрити провадження у справі, повернути ОСОБА_1 право керування транспортними засобами, альтернативно направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Разом з апеляційною скаргою заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в обґрунтування якого зазначав, що ухвалену постанову Одеським апеляційним судом від 24.03.2025 року про повернення апеляційної скарги дізнався лише 28.03.2025 року за допомогою електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд».

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що поліцейськими не було зафіксовано в протоколі, що ОСОБА_1 не зміг пройти тест за допомогою газоаналізатору Драгер на місці через проблеми зі здоров`ям, а саме захворюваннями серця.

Вважали, що поліцейськими порушено вимоги Інструкції та КУпАП, так як не зафіксовано згоди ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі.

Також вважали, що поліцейськими не було належним чином роз`яснено ОСОБА_1 його права та обов`язки, що вплинуло на порушення його прав на захист.

Стверджували, що протокол про адміністративне правопорушення складений поліцейськими без належного викладу обставин справи та без належного опису доказів, а також не надано можливості негайного ознайомлення.

Посилались на те, що відеозапис долучений до матеріалів справи не містить чітких доказів стану сп`яніння ОСОБА_1 .

Зазначали, що судом першої інстанції належним чином не досліджено наявний в матеріалах справи відеозапис, який не містить фіксації факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння

Вважали, що в матеріалах справи відстуні належні та допустимі докази вини ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні, а його пояснення не можуть бути доказом порушення п.2.9а ПДР України, тому вважали, що судом першої інстанції недотримано принципу об`єктивного дослідження доказів, у зв`язку з чим оскаржувана постанова є незаконною та суперечить вимогам Конституції України ,КУпАП та ПДР України.

Також вважали, що судом першої інстанції не враховано пом`якшуючі обставини вини ОСОБА_1 ..

Явка в судове засідання

Сторони були повідомлені про дату, час та місце судового засідання належним чином , в судове засідання не з`явились, клопотань про відкладення розгляду до суду на момент слухання не надходило, що не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

Позиція апеляційного суду

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Щодо строку на апеляційне оскарження постанови суду.

Частиною 2 ст. 294 КУпАП встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на судовий захист є конституційним правом людини (ст. 55 Конституції України), яке не може бути обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст. 64). Однією з гарантій реалізації цього права є апеляційне та касаційне оскарження судових рішень як одна з основних засад судочинства в Україні, що може бути обмежене лише законом (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Згідно зі ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Оскаржувана постанова Малиновського районного суду м. Одеси ухвалена 06.03.2025 року, вперше апеляційну скаргу було подано 16.03.2025 року, яку було повернуто постановою Одеського апеляційного суду від 24 березня 2025 року, вдруге апеляційну скаргу подано 01.04.2025 року суд враховує поважні причини викладені в клопотанні про поновлення строку з огляду на наступне.

Враховуючи те, що матеріали справи не містять даних, які б спростовували викладенні у клопотанні доводи, а також для забезпечення права особи на доступ до правосуддя, вважаю за можливе визнати причини пропущеного строку поважними та поновити Матвієнко О.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 06.03.2025 року.

Щодо суті апеляційної скарги

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пункт 2.9 а Правил дорожнього руху України забороняє водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання пункту 2.9 а Правил дорожнього руху України має наслідком притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З огляду на визначену ст. 266 КУпАП процедуру особи, які керують транспортними засобами, тощо і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Такий огляд, за змістом частини другої вказаної норми, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засобі відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Частиною третьої статті 266 КУпАП визначено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, тощо на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разу незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я (ч. 4 ст. 266 КУпАП).

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП зазначено, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №000104 від 14.01.2025 року вбачається, що у водія ОСОБА_1 виявлено стан алкогольного сп`яніння.

Як слідує з матеріалів справи, зокрема відеозапису з відеокамери поліцейського, ОСОБА_1 через стан свого здоров`я не зміг пройти тест драгер на місці, а пройшовши тест Драгер в медичному закладі, результат якого встановив 0,81 проміле алкоголю видихуємому повітрі, а за результатом аналізу сечі виявлено 1,20 проміле алкоголю, від підпису у висновку лікаря відмовився.

Вина водія ОСОБА_1 підтверджується зібраними в справі доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№ 221140 від 14.01.2025 року;

-висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №000104 від 14.01.2025 року;

- відеозаписом.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а вищезазначені вимоги закону судом першої інстанції виконані в повному обсязі.

Апеляційним судом перевіряючи мотиви з яких виходив суд першої інстанції встановлені обставини справи , а саме відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№ 221140 від 14.01.2025 року встановлено, що 14.01.2025р. 21.05 год. ОСОБА_1 в м. Одесі по вул.Деревообробна,11, керував т/з ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння згідно висновку КНП «ООМЦПЗ» ООР №000104 від 14.01.2025р., чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП..

Зазначені обставини встановлені висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 000104 від 14.01.2025 року відповідно до якого у ОСОБА_1 встановлено стан алкогольного сп`яніння.

Відеозаписом, що міститься в матеріалах справи, зафіксовано, що 14.01.2025р. о 21.05год. зафіксовано рух транспортного засобу ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , у якого не було при собі документів, зокрема посвідчення водія. При спілкуванні патрульних поліцейських з ОСОБА_1 у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота та запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою газоаналізатора «Alcotes Drager» на що він погодився, однак в подальшому при проходження огляду ОСОБА_1 не зміг в повій мірі продути прилад пояснюючи це тим, що він страждає на хворобу серця. Патрульними поліцейськими запропоновано ОСОБА_1 проїхати до медичної установи та там пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 погодився та пройшов такий огляд в медичному закладі, продувши прилад «Alcotes Drager», який показав 0,81 проміле при видиху, а також здавши аналіз сечі, за результатами якого у сечі ОСОБА_1 було виявлено 1,20 проміле алкоголю. Під час розмови ОСОБА_1 з патрульними поліцейськими ним було визнано, що він позавчора випив трохи горілки, однак в судовому засіданні ОСОБА_1 повідомив, що горілчані напої він вживав напередодні дня складання адміністративного протоколу. Також ОСОБА_1 були роз`яснені його права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, від ознайомлення з матеріалами справи під власноручний підпис ОСОБА_1 відмовився.

Сукупність вищевказаних доказів підтверджують те, що висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а вищезазначені вимоги закону судом першої інстанції виконані в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги, стосовно визнання дій поліцейських незаконними, а саме:

- що поліцейськими не було зафіксовано в протоколі, що ОСОБА_1 не зміг пройти тест за допомогою газоаналізатору Драгер на місці через проблеми зі здоров`ям, а саме захворюваннями серця, апеляційний суд вважає не слушними, так як виходячи з наявного відеозапису в матеріалах справи, після невдалої спроби ОСОБА_1 пройти тест за допомогою газоаналізатору Драгер на місці поліцейськими було роз`яснено право ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі;

- що поліцейськими порушено вимоги Інструкції та КУпАП, так як не зафіксовано згоди ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, апеляційний суд вважає не слушними, так як виходячи з відеозапису встановлено, що поліцейськими було роз`яснено право ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі на, що ОСОБА_1 погодився проїхав до медичного закладу з метою проходження огляду на стан сп`яніння за результатом якого у останнього виявлено наявність алкогольного сп`яніння;

- що поліцейськими не було належним чином роз`яснено ОСОБА_1 його права та обов`язки, що вплинуло на порушення його прав на захист, апеляційний суд вважає такими, що не спростовано належним чином доказів у вигляді відеозапису, який під час апеляційного перегляду було досліджено та за результатом чого встановлено, що ОСОБА_1 на відірзку відеозапису під назвою «01 ЕПР1 221140 ОСОБА_1 ст.130 +ча» 20:32 хв поліцейський роз`яснює права ОСОБА_1 ;

- що протокол про адміністративне правопорушення складений поліцейськими без належного викладу обставин справи та без належного опису доказів, а також не надано можливості негайного ознайомлення, апеляційний суд вважає необґрунтованими належними доказами, так як з дослідженого відеозапису вбачається, що під час ознайомлення з висновком лікаря ОСОБА_1 заявив, що відмовляється від підпису, після чого вийшовши з приміщення лікарні направився в невідомому напрямку, поліцейський почав догоняти ОСОБА_1 пояснюючи, що вони підвезуть його до дому, на роз`яснення поліцейського, що відносно ОСОБА_1 , що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, останній заявив, що нічого не вчиняв і продовжував рух в невідомому напрямку.

Також апеляційний суд дослідивши вищевказані доводи вважає їх також необґрунтованими, так як дій поліцейських в установленому законом порядку не оскаржувались, матеріали справи відповідних доказів не містять.

Твердження сторони захисту, що відеозапис долучений до матеріалів справи не містить чітких доказів стану сп`яніння ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає не слушним, адже не тільки з відеозапису, а з висновку №000104 від 14.01.2025 року вбачається, що ОСОБА_1 на момент зупинки керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції належним чином не досліджено наявний в матеріалах справи відеозапис, який не містить фіксації факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, за результатами апеляційного перегляду справи та дослідженням матеріалів справи і оскаржуваної постанови, вважає такі доводи не слушними з огляду на вищедосліджені докази, а саме з наявного відеозапису під назвою «ЕПР1 221140 ОСОБА_1 ст.130 +чат» зафіксовано рух транспортного засобу ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , що також враховано судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваної постанови.

Щодо доводів апеляційної скарги, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вини ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні, апеляційним судом вважаються не слушними, так як виходячи з вище досліджених доказів вину ОСОБА_1 доведено належними доказами , які перевірено в ході апеляційного перегляду справи, та зроблено відповідні висновки належності доказів.

Стосовно доводів апеляційної скарги, що судом першої інстанції не враховано пом`якшуючи обставини вини ОСОБА_1 , апеляційний суд зазначає, що санкція ч.1 ст. 130 КУпАП є безальтернативною, тому з огляду на таке апеляційний суд враховує такі пом`якшуючі обставини, але ж позбавлений можливості в їх застосуванні.

Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом». Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Таким чином, порушень норм матеріального та процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування постанови суду при її перегляді, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на вищенаведене, підстав для зміни постанови суду з наведених в апеляції мотивів апеляційний суд не вбачає, а тому вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання адвоката Матвієнко Олега Михайловича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 06.03.2025 року задовольнити.

Поновити адвокату Матвієнко Олега Михайловича, який діє в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 06.03.2025 року.

Апеляційну скаргу адвоката Матвієнко Олега Михайловича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 06.03.2025 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлений 25 квітня 2025 року.

Суддя

Одеського апеляційного суду В.В. Кострицький