Справа № 450/2568/24 Головуючий у 1 інстанції: Добош Н.Б.
Провадження № 33/811/513/25 Доповідач в 2-й інстанції: Гончарук Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Гончарук Л.Я., розглядаючи апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 листопада 2024 року,

встановив:

цієї постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави 605 грн 60 коп. судового збору.

На вказану постанову особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Окрім цього, просить поновити строк на апеляційне оскарження даної постанови.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та вимоги апеляційної скарги приходжу до висновку, що ОСОБА_1 слід відмовити у відкритті апеляційного провадження, з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7тачастиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантується право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Апеляційним судом встановлено, що постановою Львівського апеляційного суду від 17 січня 2025 року апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Жиравецького Т.М. - залишено без задоволення, а постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 листопада 2024 року - без змін (а.с.80-84).

Окрім цього, ОСОБА_1 вдруге повторно звернувся з аналогічною апеляційною скаргою на ту ж саму постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 листопада 2024 року.

Так, відповідно до ч. 10 ст. 294 КПК України постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Апеляційний суд враховує усталену практику ЄСПЛ щодо дотримання принципу юридичної визначеності, як одного з аспектів верховенства права. Так, ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» у п. 40 рішення зазначив «Суд нагадує, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду.

Чинний КУпАП не передбачає можливості та процедуру повторного перегляду рішення, яке набрало законної сили та було предметом перевірки апеляційною інстанцією.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 червня 2022 року по справі № 2-591/11 зазначила, що суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли на переконання суду певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню.

Враховуючи, що постанова судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 листопада 2024 року вже була предметом перегляду Львівського апеляційного суду за апеляційною скаргою захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Жиравецького Т.М. така набрала законної сили, апеляційний суд вважає, що у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 листопада 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та усіма доданими до неї матеріалами повернути апелянту.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Я. Гончарук