Справа № 125/85/25
Провадження № 33/801/388/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Хитрук В. М.
Доповідач: Береговий О. Ю.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 рокум. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Берегового О.Ю.,

за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянув її апеляційну скаргу на постанову Барського районного суду Вінницької області від 26 березня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП,

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 574539 від 16 січня 2025 року, громадянка ОСОБА_1 ухилилась від виконання обов`язків покладених на неї ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», ст. 150 СКУ по вихованню свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в наслідок чого 15 січня 2025 року о 19:00 год. по вул. Соборна в м. Бар проїжджаючи на самокаті повз відділення поліції №1 Жмеринського РВП гучно викрикував нецензурну лексику на адресу працівників правоохоронних органів, а саме: «Мусора бляді», чим вчинив дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян передбачений ст. 173 КУпАП, а також виявив прояв явної неповаги до суспільства та представників державної влади, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Постановою Барського районного суду Вінницької області від 26 березня 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення ВАВ № 574539, рапортом ПОП СВП ВП №1 Владислава Карого, письмовими поясненнями неповнолітніх свідків ОСОБА_3 ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій посилається на порушення норм матеріального і процесуального права, допущення неповноти судового розгляду та неповного з`ясування фактичних обставин справи, просила скасувати постанову Барського районного суду Вінницької області від 26 березня 2025 року та провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП України.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на переконання скаржника суд попередньої інстанції не звернув уваги на те, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом, оскільки в ньому не зазначено суть адміністративного правопорушення, а саме наявність конкретних обставин, які б вказували на невиконання нею своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітнього сина та не вказано від яких саме передбачених законодавством обов`язків вона ухилилась. Поряд з цим вважає, що вона належним чином виконує свої батьківські обов`язки, що підтверджується доданими довідками з ліцею, КНП «Барський МЦПМСД», актом служби у справах дітей Барської МР.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення, докази, які містяться в матеріалах справи на предмет їх належності, достатності та допустимості, за результатами чого дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд апеляційної інстанції вважає, що такий висновок частково не відповідає вказаним вимогам, з огляду на наступне.

При апеляційному розгляді встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 574539 від 16 січня 2025 року, громадянка ОСОБА_1 ухилилась від виконання обов`язків покладених на неї ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», ст. 150 СКУ по вихованню свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в наслідок чого 15 січня 2025 року о 19:00 год. по вул. Соборна в м. Бар проїжджаючи на самокаті повз відділення поліції №1 Жмеринського РВП гучно викрикував нецензурну лексику на адресу працівників правоохоронних органів, а саме: «Мусора бляді», чим вчинив дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян передбачений ст. 173 КУпАП, а також виявив прояв явної неповаги до суспільства та представників державної влади, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Даний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила.

За змістом частин 3, 4 ст. 256 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а згідно ч. 2 цієї статті обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 574539 від 16 січня 2025 року, ОСОБА_1 підписала його, та в графі пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення вказав, що: «свою провину не визнаю, пояснення надам у суді». Права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП їй були роз`яснені.

За змістом ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частина 1 ст.184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.184 КУпАП проявляється у невиконанні батьками або особами, які їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку потерпілого без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (у т. ч. незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям); незабезпечення потерпілим безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей означає бездіяльність, у результаті якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно, не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.

Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Так, визнаючи ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, суддя суду першої інстанції послався на сукупність доказів, які були досліджені у повному обсязі, зокрема: протокол про адміністративне правопорушення ВАВ № 574539, рапорт ПОП СВП ВП №1 Владислава Карого, письмові пояснення неповнолітніх свідків ОСОБА_3 ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Досліджені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення вищевказані докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву у їх достовірності та допустимості, а отже повністю підтверджують наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду, не встановлено в чому саме проявлялася об`єктивна сторона правопорушення, яким чином ОСОБА_1 ухилялася від виконання батьківських обов`язків, не заслуговують на увагу, оскільки з протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що невиконання ОСОБА_1 , своїх батьківських обов`язків виразилась в тому, що її син ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 проїжджаючи на самокаті 15 січня 2025 року о 19:00 год. по вул. Соборна в м. Бар повз відділення поліції №1 Жмеринського РВП гучно викрикував нецензурну лексику на адресу працівників правоохоронних органів, а саме: «Мусора бляді».

Відтак саме відсутність належного батьківського контролю та виховання є наслідком того, що малолітня дитина проявила неповагу до свого народу та своєї Батьківщини, використовувала нецензурну лексику в сторону працівників правоохоронних органів.

Доводи апеляційної скарги про те що суд попередньої інстанції не встановив обставини, які мають значення для правильного розгляду справи не є слушними, оскільки спростовуються викладеними висновками в оскаржуваному рішенні суду з наданням належної оцінки кожному наявному доказу в матеріалах справи.

Інші доводи апеляційної скарги носять формальний характер та на увагу не заслуговують.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Натомість суд апеляційної інстанції не погоджується з застосованим місцевим судом до ОСОБА_1 адміністративним стягненням у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так встановивши в діях ОСОБА_1 наявність складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, суд апеляційної інстанції при вирішенні розміру і виду адміністративного стягнення враховує наступне.

Відповідно до положень ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Санкція ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачає такі види адміністративного стягнення, як попередження або накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 26 КУпАП передбачено такий вид адміністративного стягнення як попередження, яке полягає в офіційному осуді вчиненого проступку і застереженні правопорушника від його повторення. Це найменш суворе адміністративне стягнення, яке застосовується за незначні адміністративні проступки. Такий вид адміністративного стягнення спрямований на інформування правопорушника, що його поведінка носить антигромадський характер і засуджується нормами адміністративного права, та носить характер офіційного попередження правопорушника стосовно недопустимості таких діянь у майбутньому.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису). Особливості накладення стягнення при розгляді справ без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Суд апеляційної інстанції дослідивши надані скаржником до апеляційної скарги докази, зокрема, довідку Барського ліцею від 14 березня 2025 року, довідку КНП «Барський МЦПМСД» Барської міської ради від 21 березня 2025 року та акт служби у справах дітей Барської міської ради про обстеження умов проживання від 19 березня 2025 року, які позитивно характеризують особу, що притягується до адміністративної відповідальності, а також врахувавши ступінь вини, пояснення надані нею в суді апеляційної інстанції, відсутності обставин, що обтяжують відповідальність, її майновий стан та положення ст. 33 КУпАП вважає за можливе пом`якшити накладене на неї адміністративне стягнення у виді штрафу, змінивши таке на стягнення у виді попередження.

Таким чином керуючись п. 4 ч.8 ст. 294 КУпАП постанова Барського районного суду Вінницької області від 26 березня 2025 року підлягає зміні в частині накладеного стягнення в межах передбаченої ч. 1 ст. 184 КУпАП санкції.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Барського районного суду Вінницької області від 26 березня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП змінити в частині накладеного адміністративного стягнення, та застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 184 КУпАП у виді попередження.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду О.Ю. Береговий