Справа № 209/2405/25
Провадження № 3/209/509/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 року м. Кам`янське

Суддя Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області Корнєєва І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, що надійшли із Кам`янського районного управління поліції ГУНП України в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не встановлено, яка не працює, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.2 ст.173-2, ч.2 ст.184 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

26 березня 2025 року в провадження Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області одночасно надійшли адміністративні матеріали справи №209/2405/25 (провадження №3/209/509/25) та №209/2405/25 (провадження №3/209/510/25), про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2, ч.2 ст.184 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №640353 від 10.03.2025 року, ОСОБА_1 10.03.2025 року о 09.18 годині, за адресою: АДРЕСА_2 , вчинила домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно свого сина ОСОБА_2 , а саме: ображала нецензурною лайкою та шарпала за верхній одяг, що могло завдати шкоду його психологічному та фізичному здоров`ю.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №640354 від від 10.03.2025 року, ОСОБА_1 10.03.2025 року о 09.30 годині, за адресою: АДРЕСА_2 , ухилялась від виконання батьківських обов`язків по догляду за дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що виразилось у перебуванні вказаної у стані алкогольного сп`яніння, висловлювалась в присутності дитини нецензуурною лайкою, чим порушила ЗУ "Про охорону дитинства".

В судове засідання, призначене на 10.04.2025 року о 10.00 годині, ОСОБА_1 не з`явилася, про час та місце судового засідання була сповіщена належним чином. Внаслідок неявки ОСОБА_1 судове засідання було відкладено на 24.04.2025 року о 09.30 годині.

В судове засідання, призначене на 24.04.2025 року о 09.30 годині, ОСОБА_1 не з`явилась, про час та місце судового засідання було сповіщена належним чином, що підтверджується поштовим конвертом, яке повернулось на адресу суду із вказівкою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнов проти України", відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Практика Європейського Суду з прав людини (зокрема рішення «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008) наголошує, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 , як особа, що притягається до адміністративної відповідальності зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З огляду на вищевикладене, аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, суд приходить до висновку, що є підстави для розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 та її вина у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених за ч.2 ст.173-2, ч.2 ст.184 КУпАП, доведена повністю.

Відповідно до ст. 24 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Слід зазначити, що судова дискреція (судовий розсуд) охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Вивчивши матеріали справи: протокол про адміністративне правопорушення ВАД №640353 від 10.03.2025 року, рапорт, письмові поснення ОСОБА_3 , протокол про адміністративне правопорушення ВАД №640354 від 10.03.2025 року, рапорт, постанову Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 23.07.2024 року, суд встановив, що ОСОБА_1 винна у вчиненні домашнього насильства психологічного та фізичного характеру та невиконанні батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП проявляється в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, вчинене повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Обставин, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Відповідно до ч.2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

З урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, суд вважає необхідним об`єднати в одне провадження справи про адміністративне правопорушення та, відповідно до вимог ст. 36 КУпАП, накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави, в межах санкції ч.2 ст.184 КУпАП. Даний вид адміністративного стягнення згідно ст. 23 КУпАП буде достатньою та необхідною мірою відповідальності, яке досягне мети у вихованні правопорушника в дусі додержання законів, а також запобіганню вчинення нових правопорушень правопорушником.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», стягнути з правопорушника судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.36, ст.173-2, 184, ст. ст. 283, 284, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Об`єднати в одне провадження справи №209/2405/25 (провадження №3/209/509/25) та №209/2405/25 (провадження №3/209/510/25) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2, ч.2 ст.184 КУпАП, об`єднаній справі присвоїти №209/2405/25 (провадження №3/209/509/25).

Визнати винною ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не встановлено, у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.173-2, ч.2 ст.184 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не встановлено, за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.173-2, ч.2 ст.184 КУпАП, з урахуванням положень ст. 36 КУпАП, адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави Отримувач платежу: ГУК у Дн-кiй обл/м.Кам`янське/21081100 Код отримувача (ЄДРПОУ): 37988155 Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.) Рахунок отримувача (IBAN): UA0004573 Код класифікації доходів у бюджет: 21081100 Найменування коду класифікації доходів бюджету: Адміністративні штрафи та інші санкції) у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не встановлено, на користь держави в особі Державної судової адміністрації України (Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106 Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783 Банк отримувача: Казначейство України (EAП) Код банку отримувача (МФО) 899998 Рахунок отримувача (IBAN): UA0026001 Код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Строк пред`явлення постанови для виконання - три місяці - з дня її винесення.

Суддя І.В. Корнєєва