ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, накладено стягнення у виді адміністративного штрафу у розмірі 510,00 грн. та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.,

за участю:

особи, що притягується

до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2024 року 02 вересня 2024 року приблизно о 15 годині 00 хвилин ОСОБА_1 , знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила сварку, в ході якої умисно вчинила дії психологічного насильства, а саме висловлювалася нецензурною лайкою на адресу своєї доньки ОСОБА_2 та погрожувала їй фізичною розправою, чим вчинила домашнє насильство.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки вона не була присутня при розгляді справи, а копію постанови було отримано 18 січня 2025 року, по суті просить постанову суду першої інстанції скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги вказує, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, винесеною без повного дослідження обставин справи. Наголошує на тому, що суд першої інстанції належним чином не повідомив її про дату та час розгляду справи про адміністративне правопорушення, внаслідок чого вона не змогла надати докази та викликати свідків, які б спростували висунуте звинувачення.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного що приймається в конкретній справі. У постанові судді повинні бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, отримані на підставі сукупності досліджених доказів на обґрунтування наявності складу правопорушення та правильності його юридичної кваліфікації.

Диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП встановлена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до пункту 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Положеннями п. 14 ч. 1 ст. 1 цього ж Закону визначено, що психологічне насильство є формою домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Викладений у постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, є передчасним, як і посилання на достатність доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення.

Так, протокол про адміністративне правопорушення має містити в собі належним чином встановлені та підтверджені відомості і факти, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Разом із тим, протокол про адміністративне правопорушення, складений щодо ОСОБА_1 , не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і складений з порушенням вимог ст. 251 КУпАП, оскільки він хоча і містить викладення частини диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, проте істотні для кваліфікації обставини у ньому не встановлені, зокрема відсутні відомості про те, яку саме шкоду було заподіяно психічному здоров`ю потерпілої, які саме погрози висловлювалися ОСОБА_1 , що не дає змоги оцінити їх реальність та вагомість, що зрештою унеможливлює притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі цього протоколу.

Крім того, слід зазначити, що згідно матеріалів справи, зокрема письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник конфлікт, однак жодних згадувань чи доказів на підтвердження факту висловлення погроз ОСОБА_1 щодо фізичної розправи над ОСОБА_2 в їх поясненнях не було надано.

З урахуванням вищенаведеного суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в матеріалах справи, окрім показань самої потерпілої ОСОБА_2 , яка є заінтересованою особою, відсутні будь-які інші докази на підтвердження фактичних обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Не звернувши належної уваги на вказані обставини і не надавши їм належної оцінки, суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, із правильністю якого не можна погодитись.

Зважаючи на викладене, вважаю за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, постанову судді скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП скасувати.

Винести нову постанову, якою на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот