справа № 619/2283/25
провадження № 3/619/934/25
Постанова

іменем України

29 квітня 2025 року,

суддя Дергачівського районного суду Харківської області Нечипоренко І.М. розглянула у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця м. Сквира Київської області, молодшого інспектора прикордонної служби 1 категорії помічник гранатометника 2 групи інспекторів прикордонної служби 3 відділення інспекторів прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 (з м.д. АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 (з м.д. АДРЕСА_2 ), мобілізованого у військовій частині НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП,

установила:

23 квітня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 капітаном ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення СхРУ №112294, за відомостями якого 22.04.2025 близько 22 год 00 хв під час перевірки особового складу в районі розосередження особового складу в районі населеного. пункту АДРЕСА_4 , заступником начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 лейтенантом ОСОБА_3 в присутності свідка інспектора прикордонної служби з категорії - дозиметриста 1 групи інспекторів прикордонної служби з відділення інспекторів прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 (3 м. 0. АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 (З м. О. АДРЕСА_2 ). старшого солдата ОСОБА_4 будо виявлено молодшого інспектори прикордонної служби 1 категорії - помічника гранатометника 2 групи інспекторів прикордонної служби з відділення інспекторів прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 (з м.д. АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 (з м.д. АДРЕСА_2 ). старшого солдата ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, характерний запах з ротової порожнини, порушена координація рухів, нечітке мовлення. Лейтенантом ОСОБА_3 в присутності свідка старшого солдата ОСОБА_4 , було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння встановленим порядком старшому солдату ОСОБА_1 на що він відмовився. Своїми діями старший солдат ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення порушуючи вимоги ст. 11, 13, 49, 241 Статуту Внутрішньої служби Збройних сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, а також на підставі п. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ («... Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов?язки військової служби: на території військових частин під час робочого часу на шляху прямування на службу, під час виконання державних обов`язків ....»). Враховуючи викладене, старший солдат ОСОБА_1 вчинив військове адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП вчинене в умовах дії воєнного періоду.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, причину неявки суду не повідомив, хоча про місце, дату та час судового засідання повідомлявся за номером телефона, зазначеним у протоколі, за допомогою SMS-повідомлення, про що свідчить довідка про доставку повідомлення SMS. Водночас, матеріали справи містять заяву, у якій він просить здійснити розгляд справи без його участі, вину визнає.

Крім того, ОСОБА_1 був обізнаний про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення та відповідно розгляд справи у суді, про що маються відповідні дані у протоколі.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У пункті 41 рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України» наголошується, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до положень п. 7 ч. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом. Розгляд справи протягом розумного строку гарантовано і ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Верховним Судом в п. 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою та судом вичерпані заходи щодо повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, до того ж, інформація щодо часу розгляду даної справи розміщена на офіційному веб-сайті судової влади України, суд вважає можливим проводити судовий розгляд справи без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Перевіривши матеріали справи, надані документи, суддя дійшла висновку про закриття провадження у справі, з огляду на таке.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як передбачено ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Диспозиція статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема частина 1 встановлює відповідальність за вчинення, по-перше, розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, по-друге, за появу таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, по-третє, за виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, по-четверте, за відмову таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідальність за ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення настає за умови вчинення вищевказаних дій, якщо вони вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Частиною 1 ст. 266-1 КУпАП передбачено, шо військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

За відомостями протоколу про адміністративне правопорушення СхРУ № 112294 від 23.04.2025 встановлено, що 22.04.2025 близько 22 год 00 хв старший солдат ОСОБА_1 був виявлений з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, характерний запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів, нечітке мовлення. Від проходження на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився.

Відповідно до ч. 7 ст. 266-1 КУпАП, порядок направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.01.2024 № 32 затверджено Порядок направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду (далі Порядок).

Як передбачено п. 5 Порядку, огляд проводиться: уповноваженою посадовою особою - на місці вчинення (виявлення) правопорушення, а у разі неможливості провести огляд на місці вчинення (виявлення) правопорушення - безпосередньо в органі управління, у військовій частині (в установі, організації, на підприємстві, в закладі, підрозділі) з використанням спеціальних технічних засобів (засоби вимірювальної техніки, які відповідають законодавству, що містить вимоги до таких засобів) і тестів, які мають документ про відповідність; лікарем закладу охорони здоров`я, який пройшов спеціальну підготовку.

Відповідно до п. 7 Порядку, результати огляду, проведеного уповноваженою посадовою особою, зазначаються в акті огляду на стан сп`яніння. У разі встановлення факту перебування у стані сп`яніння результати огляду, проведеного уповноваженою посадовою особою, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду на стан сп`яніння.

Пунктом 8 Порядку встановлено, що військовослужбовець/військовозобов`язаний, який відмовився від проведення огляду уповноваженою посадовою особою з використанням спеціального технічного засобу і тесту або не висловив згоду з його результатами, направляється відповідним командиром (начальником) для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п. 11 Порядку, у разі відмови військовослужбовця/ військовозобов`язаного від проведення огляду в закладі охорони здоров`я уповноважена посадова особа із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначає ознаки сп`яніння і дії військовослужбовця/військовозобов`язаного щодо ухилення від огляду.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять відомостей і доказів на підтвердження фактів, що на місці виявлення правопорушення ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (засоби вимірювальної техніки, які відповідають законодавству, що містить вимоги до таких засобів) і тестів; відсутні докази направлення його у встановленому законом порядку для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я, відсутня фіксація лікарем факту відмови у проходженні освідування.

Такі документи мають долучатись до протоколу про адміністративне правопорушення для підтвердження вини особи у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння.

Не містять матеріали справи і пояснень самого ОСОБА_1 або відомостей про його відмову в наданні таких пояснень. Суд зауважує, що долучена до матеріалів справи заява особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про визнання вини, яка адресована Дергачівському районному суду Харківської області, не містить відомостей про посадову особу, яка її відібрала.

Водночас матеріали справи містять лише надруковані з ідентичним текстом пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , зі змісту яких убачається, що у їх присутності було запропоновано декільком інспекторам прикордонної служби, в т.ч. ОСОБА_1 , пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння встановленим порядком, на що вони відмовилися.

Суд зазначає, що і пояснення свідків не містять відомостей, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів і тестів та запропоновано пройти огляд у відповідному закладі охорони здоров`я.

Відповідно до ч. 9 ст. 266-1 КУпАП, огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Діючи таким чином суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (рішенні у справі "Карелін проти Росії" ("Karelin v. Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 р.).

Відповідно до вимог діючого законодавства, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Встановлені вище обставини вказують на існування обґрунтованих сумнівів щодо можливості використання такого протоколу про адміністративне правопорушення, як належного і допустимого доказу вини ОСОБА_1 , оскільки такі порушення можуть істотно впливати на його законність.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції У країни презумпції невинності.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Враховуючи практику ЄСПЛ та загальні принципи судочинства, верховенство права, суд констатує істотні порушення при оформленні протоколу, що є підставою для скасування оскарженої постанови і закриття провадження в справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Відповідно до ст. 247 КУпАП, визначені обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, серед яких пунктом 1 зазначено відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 3 ст. 284 КУпАП, постанова про закриття виноситься при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Керуючись ст. 1,7,9, 245, 247, 251-252, 266-1, 279, 283, 284 КУпАП, суддя,

постановила:

Провадження по справі стосовно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області.

Суддя І. М. Нечипоренко