Справа № 186/445/25
П О С Т А Н О В А

іменем України

24.04.2025 року селище Покровське Дніпропетровської області

Суддя Покровського районного суду Дніпропетровської області Чорна О.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали, які надійшли від Дніпровського апеляційного суду, направлені в/ч НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проходить службу в в/ч НОМЕР_1 , -

- зач. 2 ст. 172-15 КУпАП,

встановив:

За матеріалами протоколу про військове адміністративне правопорушення серії А4934 №8 від 26.02.2025 року, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 25.10.2024 року №331 на ОСОБА_1 був покладений обов`язок проведення службового розслідування до 30.10.2024 року за фактом травмування солдата ОСОБА_2 та станом на 26.02.2025 року вказане службове розслідування не завершене, через недбале ставлення ОСОБА_1 до військової служби. Також, ОСОБА_1 не повідомив у встановленому законом порядку про неможливість виконати наказ своєчасно та в повному обсязі.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання з`явився, вину у вчиненому правопорушенні не визнав, пояснивши, що не мав можливості провести службове розслідування з об`єктивних причин, які не залежали від його волі, а саме, у стислий термін неможливо було зібрати всі документи, про що він подав рапорт командування із проханням продовжити строки такого розслідування. Також пояснив, що проходив військово-лікарську комісію, а також перебував у листопаді 2024 року у відпустці в зв`язку зі смертю матері; окрім того, воєнна частина в той час змінювала місце дислокації і під час такої передислокації фізично не можна було складати документи.

Заслухавши ОСОБА_1 , дослідивши письмові матеріали, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Зі змісту ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Стаття 251 зазначає, що доказами по справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вимогами ст. 252 КУпАП, передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ч. 2 ст. 172-15 КУпАП передбачає відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Безпосереднім об`єктом цього правопорушення є встановлений порядок службової діяльності у сфері реалізації військовими службовими особами своїх прав і виконання обов`язків.

З об`єктивної сторони це правопорушення характеризується суспільно небезпечною бездіяльністю у вигляді недбалого ставлення до служби, суспільно небезпечними наслідками у вигляді істотної шкоди і причинним зв`язком між вказаними бездіяльністю і наслідками.

Недбале ставлення до служби передбачає невиконання або неналежне виконання військовою службовою особою своїх службових обов`язків, передбачених законами, військовими статутами, положеннями, наказами командування, через недбале чи несумлінне ставлення до них. Невиконання службових обов`язків полягає у невиконання дій, які входять до службових обов`язків. Неналежне виконання службових обов`язків полягає в нечіткому, формальному або неповному здійсненні обов`язків.

Важливою обставиною є те, що відповідальність за дане правопорушення настає лише в тому разі, коли військова службова особа була не лише зобов`язана, а й мала реальну можливість діяти відповідним чином та виконати свої службові обов`язки в повному обсязі.

Суб`єктивна сторона цього адміністративного правопорушення характеризується необережністю, яка може виступати у двох формах: злочинна самовпевненість або злочинна недбалість.

Злочинна самовпевненість полягає в тому, що винний передбачає можливість настання суспільно небезпечних наслідків, які є результатом недотримання спеціальних правил, що регламентують службову діяльність військових службових осіб, але легковажно розраховує на їх відвернення.

Злочинна недбалість характеризується тим, що військова службова особа не передбачає, що в результаті недотримання спеціальних правил, які регламентують військову службову діяльність, може бути завдано шкідливих наслідків, хоча повинна була і могла це передбачити.

Під час розгляду справи було встановлено, що військовослужбовець ОСОБА_1 29.10.2024 року подав письмовий рапорт командиру військової частини НОМЕР_1 , що не має можливості у встановлений термін до 30.11.2024 року провести службове розслідування до 30.10.2024 року за фактом травмування солдата ОСОБА_2 з об`єктивних причин і просив продовжити строки такого розслідування, на що отримав відмову командира у виді резолюції «недоцільно» без пояснення причин і способів подальших дій.

Суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, а саме, суб`єктивна сторона цього адміністративного правопорушення, оскільки судом не встановлена вина ОСОБА_1 у виді злочинної недбалості або злочинної самовпевненості; належних доказів недбалості ОСОБА_1 суду не надано.

Суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що деталі обвинувачення у кримінальному процесі мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (Справа «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року).

Наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. the United Kingdom), п. 161, Series А заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Доведення «поза розумним сумнівом» відображає максимальний стандарт, що має відношення до питань, що вирішуються, при визначенні кримінальної відповідальності. Ніхто не повинен позбавлятися волі або піддаватися іншому покаранню за рішенням суду, якщо вина такої особи не доведена «поза розумним сумнівом (Sevtap Veznedaroрlu v. Turkey (Севтап Везнедароглу проти Турції).

У зв`язку з наведеним, провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності зач. 2 ст. 172-15 КУпАП слід закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладене не пізніше, як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні три місяці з дня його виявлення.

Оскільки з фабули протоколу випливає, що ОСОБА_1 командиром був визначений граничний термін виконання завдання 30.11.2024 року, який командир відмовився продовжити, то строк вчинення 30.11.2024 року і це не триваюче правопорушення.

При цьому суд звертає увагу на те, що згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, адміністративний матеріал надійшов у провадження судді Покровського районного суду Дніпропетровської області лише 03.04.2025 року, тобто вже після спливу строків притягнення до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП слід також закрити у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

З огляду на вище викладене та керуючись ст. ст. 23, 33, 251, 252, 283-285, 294 КУпАП,

постановив:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності зач. 2 ст. 172-15 КУпАП - закрити на підставі п. 1, 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена в 10-денний строк з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя О.В. Чорна