ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/659/25 Справа № 203/374/25 Суддя у 1-й інстанції - Смольняков О. О. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року м. Дніпро

Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 28 січня 2025 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

за участю:

адвоката Товстого К.А.,

представника потерпілого адвоката Погрібняк О.М.

ВСТАНОВИВ:

Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2025 року, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у сумі 340 гривень. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що 04.11.2024 року, о 09.00, АДРЕСА_1 в ході конфлікту з колишнім чоловіком, ОСОБА_2 , кричала та заподіяла йому тілесні ушкодження, чим вчинила домашнє насильство психологічного та фізичного характеру.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову суду першої інстанції і постановити нову, якою закрити провадження у справі.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт зазначив, що постанова суду є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Вказує, що жодного насильства по відношенню до ОСОБА_2 не було, оскільки апелянт є більш слабшою в фізичному сенсі. Зазначає, що мав місце побутовий конфлікт.

Вказує, що конфлікт розпочав саме ОСОБА_2 , який спричинив їй фізичного болю та образив її.

Вказує, що матеріали справи не містять беззаперечних, належних та достатніх доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та її адвоката Товстого К.А. на підтримку доводів апеляційної скарги, які наполягали на її задоволенні, пояснення представника потерпілого ОСОБА_2 - адвоката Погрібняк О.М., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив постанову суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши законність та обгрунтованість постанови в межах апеляційних вимог, вважаю, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов9язаний, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обгрунтоване і вмотивоване рішення.

При винесенні оскаржуваної постанови судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримані, а висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обгрунтованим.

Як було встановлено судом першої інстанції, 04 листопада 2024 року, ОСОБА_1 вчинила сварку з колишнім чоловіком ОСОБА_2 , в ході конфлікту заподіяла йому тілесні ушкодження, чим вчинила домашнє насильство психологічного та фізичного характеру.

Під час апеляційного перегляду ОСОБА_1 зазначила, що події мали місце 04 листопада 2024 року, у спільній квартирі колишнього подружжя, до якої вона приїхала за своїми речами, однак використовуючи малозначний привід, через падіння коробки та знаходження її сумки на ліжку, ОСОБА_2 забіг до кімнати та почав лаятися, нецензурно висловлюватися, що її принижувало, скинув сумку, з ліжка, на що вона скинула речі з шафи, після чого чоловік вдарив її по губі та обличчю. Після вказаних дій, потерпіла викликала поліцію, оскільки це були не перші випадки агресивної поведінки та нападу чоловіка. Зазначила, що в її діях не було складу адміністративного правопорушення, просила апеляційну скаргу задовольнити.

Представник потерпілого ОСОБА_2 - адвокат Погрібняк О.М. пояснив суду, що саме ОСОБА_1 влаштувала сварку, та спричинила ОСОБА_2 тілесні ушкодження.

Проаналізував зміст наданих матеріалів та показань учасників, вважаю, що поведінка ОСОБА_1 за наведених обставин, має ознаки психологічного та фізичного насильства, яка в свою чергу очевидно могла спричинити емоційну невпевненість та зашкодити психологічному здоров`ю потерпілого, а тілесні ушкодження як наслідок фізичного болю.

Відповідно до ч. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Доводи захисту про відсутність в діях ОСОБА_1 наміру щодо вчинення домашнього насильства та обопільний характер сварки не є переконливими. Висловлювання на адресу потерпілого нецензурних, образливих слів, також є проявом домашнього насильства.

Посилання сторони захисту на незаконність постанови дізнавача СД ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області Соколової А.І. про закриття кримінального провадження № 0000027 від 23.12.2024 року, є безпідставними.

Слід зауважити, що апеляційний розгляд здійснюється лише в межах пред`явленого обвинувачення та протоколу, який складено саме щодо ОСОБА_1 , а тому надання тієї чи іншої правової оцінки діям потерпілого чи цивільним правовідносинам сторін щодо розподілу спільного майна, до компетенції суду у даному випадку не відноситься.

Доводи щодо порушення права на захист не є слушними, оскільки про місце, дату та час судового засідання ОСОБА_1 , згідно матеріалів справи була повідомлена, приймала участь у суді першої інстанції, ознайомлювалась з матеріалами справи, а тому враховуючи що в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 не була обмежена в своїх правах та приймала особисту участь з захисником, за наведених вище обставин порушень права на захист не вбачаю.

Інші доводи захисника щодо обставин події вважаю не достатньо переконливими, з огляду на те, що вони головною мірою мають формальний характер, а в решті полягають у переоцінці окремих доказів на користь сторони захисту, з наданням їм оцінки, яка не відповідає їх дійсному змісту та не узгоджується з іншими доказами, а також в акцентуванні уваги на другорядних обставинах, що не мають істотного значення і не спростовують винуватості ОСОБА_1 в інкримінованому адміністративному правопорушенні .

Під час апеляційного перегляду не встановлено порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Постанову Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 28 січня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Ю. Іванченко