Провадження № 3/127/9781/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2025м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Іванченко Я.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

09.12.2024 о 01 год 35 хв в м. Вінниці по вул. Келецька, 99Б, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння обличчя. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився на місці зупинки під час безперервної відеофіксації на нагрудні бодікамери, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчинені адміністративного правопорушення не визнав та будучи не послідовним у своїх поясненнях, на початку повідомив, що він не керував транспортним засобом та взагалі жодного відношення не має до поді, яка трапилась, оскільки він лише проходив повз та помітивши працівників поліції злякався, що його можуть затримати та передати ТЦК, тому почав тікати. Після дослідження в судовому засіданні відеозапису на запитання суду зазначив, що його підвозив додому таксист. Коли він вийшов з автомобіля помітив компанію людей, які спілкувалися з працівниками поліції, однак нікого ж них він не знав та знайомий не був. Чому його запідозрили, що саме він керував транспортним засобом, йому не відомо.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 , який є працівником поліції повідомив, що в ході несення служби, під час комендантської години було зупинено автомобіль за кермом якого перебував ОСОБА_3 з ознаками алкогольного сп`яніння. Після чого, йому було запропоновано пройти огляд нащо він погодився та прилад показав, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Крім водія в автомобілі перебували ще пасажири, в яких також були ознаки алкогольного сп`яніння. Після проведеного огляду він почав складати документи, а пасажири, які перебували в автомобілі почали між собою спілкуватися, а потім один з них сів за кермо зупиненого автомобіля та поїхав у двори будинку, інші стали попереду авто працівників поліції, заблокувавши йому виїзд. Після чого, здавши назад, він почав переслідувати автомобіль та коли водій помітив, що вони його наздоганяють, вийшов з машини та почав тікати, однак він його наздогнав та повернув до першочергового місця зупинки транспортного засобу. В подальшому, ним було викликано додатковий наряд поліції, який і займався складенням протоколу на другого водія, а він продовжив складати матеріали стосовно ОСОБА_3 . Також, зазначив, що саме ОСОБА_1 був особою, яка сіла за кермо зупиненого автомобіля та намагалась втекти з місця зупинки.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 , яка є працівником поліції, суду повідомила, що саме вона здійснювала оформлення адміністративних матеріалів стосовно ОСОБА_1 , однак безпосередньо вона не зупиняла транспортний засіб. Повідомила, що її колега ОСОБА_2 зупинив два транспортних засоби, тому з метою допомоги під час оформлення ним було викликано ще один наряд поліції. Приїхавши на місце зупинки, вона спілкувалася з ОСОБА_1 , повідомила йому про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, однак він відмовився від проходження огляду, та лише нецензурно висловлювався, після чого йому було роз`яснено всі наслідки даного рішення та складені відповідні матеріали.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, показання свідків, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до Розділу І п. 6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджену наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно з п. 9 наказу МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 охоплюються складом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за ознаками відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зокрема, як вбачається з протоколу про адміністративного правопорушення ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу з метою встановлення стану сп`яніння.

Дані обставини, також, підтверджуються відеозаписом з нагрудної камери патрульного поліцейського, з якого вбачається, як працівники поліції повідомляють ОСОБА_1 про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, та пропонують пройти огляд для встановлення стану сп`яніння. В свою чергу він зазначив, що відмовляться від проходження огляду, після чого працівники поліції роз`яснюють йому наслідки відмови від огляду та складають протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Зі змісту наведених норм слідує, що відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, передбачена також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан сп`яніння.

Таким чином, відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного чи іншого сп`яніння, є порушенням вимог п. 2.5 ПДР та утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується протоколом №192050 від 09.12.2024, направленням на огляд від 23.12.2024, відеозаписом на якому зафіксовано події та іншими матеріалами адміністративної справи.

Щодо заперечень ОСОБА_1 з приводу того, що транспортним засобом він не керував, просто випадково проходив повз та йому не відомі особі, автомобіль яких було зупинено, суд зазначає наступне

Так, допитаний в судовому засіданні працівник поліції ОСОБА_2 чітко та послідовно розповів про події, які мали місце та повідомив, що саме ОСОБА_1 сів за кермо зупиненого ним транспортного засобу під керуванням іншого водія та намагався залишити місце події, однак був затриманий.

Дані обставини узгоджуються з дослідженими судом відеозаписами з яких вбачається, що в зупиненому автомобілі під керуванням водія ОСОБА_3 на задньому сидінні серед інших пасажирів, також, знаходився ОСОБА_1 , хоча він суду повідомляв, що просто проходив повз, випадково був затриманий працівниками поліції та жодного відношення до події не має.

Вищевикладене свідчить про намагання ОСОБА_1 ввести суд в оману з метою уникнення від відповідальності за вчинене ним порушення.

Будь яких відомостей, які б спростовували обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та долучених до нього документах, суду надано не було.

Тому, зважаючи на викладені обставини, в діях ОСОБА_1 наявні всі елементи адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КК України, а позиція особи є ніщо іншим, як намаганням уникнути від відповідальності за скоєне.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази в сукупності, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень правопорушником.

Суд, звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП України відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним, як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який вину у вчиненому не визнав, намагався уникнути відповідальності за скоєне, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а тому суд приходить до переконання, що з метою попередження вчинення ним аналогічних правопорушень у майбутньому до нього слід застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 на користь держави Україна підлягає стягненню судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп., сплата якого передбачена п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 23, 40-1, 130, 247, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить сімнадцять тисяч гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн. на користь держави.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: