Номер провадження 3/754/1417/25
Справа №754/4060/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 квітня 2025 року

суддя Деснянського районного суду м. Києва Банах О.Л., розглянувши матеріали, які надійшли з Деснянського УП ГУНП в м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 173-2, ч.2 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

19.03.2025 року до Деснянського районного суду м. Києва від Деснянського УП ГУНП в м. Києві надійшли адміністративні матеріали стосовно ОСОБА_1 .

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 09 березня 2025 року серії ВАВ №585956, 07 березня 2025 року близько о 23 годині 00 хвилин в АДРЕСА_1 , громадянин ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно колишньої дружини ОСОБА_2 , а саме виражався брутальною лайкою, кидався в бійку, погрожував фізичною розправою, зачинив в кімнаті, перебуваючи з явними ознаками в стані алкогольного сп`яніння, чим завдав психологічної шкоди та порушив п. 14 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», тим самим скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, відповіднодо протоколу про адміністративне правопорушення від 08 березня 2025 року серії ВАВ №585957, 07 березня 2025 року близько о 23 годині 00 хвилин в АДРЕСА_1 , громадянин ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , а саме хапав за руки, виражався брутальною лайкою, ображав словесно, перебуваючи з явними ознаками в стані алкогольного сп`яніння, чим завдав психологічної та фізичної шкоди та порушив п. 2 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», тим самим скоїв правопорушення, передбачене ч.2 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 08 березня 2025 року серії ВАВ №585958, 07 березня 2025 року близько о 23 годині 00 хвилин в АДРЕСА_1 , громадянин ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно колишньої дружини ОСОБА_2 та неповнолітнього сина ОСОБА_3 , в присутності малолітнього сина ОСОБА_4 , а саме голосно кричав, виражався брутальною лайкою, перебуваючи з явними ознаками в стані алкогольного сп`яніння, чим завдав психологічної шкоди та порушив п. 2 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», тим самим скоїв правопорушення, передбачене ч.2 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 зазначила, що ОСОБА_1 не вчиняв стосовно неї та малолітнього сина ОСОБА_4 жодного домашнього насильства. Щодо неповнолітнього сина ОСОБА_3 зазначила, що 07.03.2025 ОСОБА_1 , повернувшись додому в стані алкогольного сп`яніння, пішов у кімнату до сина та почав голосно кричати, сварив його і хапав за руки, оскільки син занадто багато часу проводить за комп`ютером.

В судовому засіданні ОСОБА_1 повідомив, що невчиняв стосовно ОСОБА_2 та малолітнього сина ОСОБА_4 жодного домашнього насильства, а свого сина ОСОБА_3 сварив,оскільки той постійно сидить за комп`ютером, що не залишає часу на навчання.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, суд може розглянути справу тільки в межах обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, за вказаним у ньому матеріальним законом і тільки стосовно тієї особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Диспозиція ч.2 ст. 173-2 КУпАП (в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України у зв`язку з ратифікацією Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок i домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» № 3733-IX від 22.05.2024, який набрав чинності 19.12.2024) передбачає настання адміністративної відповідальності за вчинення діяння, передбаченого частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи, а саме умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Обов`язковим елементом об`єктивної сторони складу цього адміністративного правопорушення є наявність наслідків, а саме завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до ч.3 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Так, п.2 ст. 1 Закону визначено, дитина, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала дитина), - особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства.

П. 14 ст. 1 Закону визначено, психологічне насильство, як форму домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно з п. 17 ст. 1 Закону, фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Скоєне ОСОБА_1 правопорушення у вигляді фізичного та психологічного насильства стосовно неповнолітнього сина ОСОБА_3 за протоколом серії ВАВ №585957 від 08.03.2025 року підтверджується наявними в матеріалах справи доказами: протоколом про адміністративне правопорушення від 08 березня 2025 року серії ВАВ №585957, в якому зафіксовані фактичні обставини справи, зокрема те, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство в сім`ї фізичного та психологічного характеру відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 ; рапортом інспектора поліції від 17.03.2025 року, відповідно до якого, прибувши за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено заявника ОСОБА_2 , яка повідомила, що її колишній чоловік ОСОБА_1 вчиняє стосовно їх неповнолітнього сина ОСОБА_3 дії фізичного та психологічного характеру; письмовими поясненнями ОСОБА_2 , з яких вбачається, що ОСОБА_1 вчинив стосовно сина ОСОБА_3 домашнє насильство в сім`ї фізичного та психологічного характеру, наслідком чого є шкода фізичному здоров`ю потерпілого. Що стосується наслідків у виді шкоди психічному здоров`ю, то адміністративні матеріали не містять належних та допустимих доказів на підтвердження факту настання такої шкоди (медичні довідки, висновки експертів тощо).

Натомість, щодо вчинення психологічного насильства стосовно ОСОБА_2 (протокол серії ВАВ №585956 від 08.03.2025) та наслідків у виді шкоди психічному здоров`ю, суд зазначає, що вона не підтверджена жодними доказами.

Так, зі змісту диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (в редакції ЗУ № 3733-IX від 22.05.2024) слідує, що адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства на даний час настає виключно у випадку, якщо в результаті вчинення такого діяння була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Тому обов`язковим елементом об`єктивної сторони складу цього адміністративного правопорушення є наявність наслідків у вигляді реальної шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

У протоколі зазначено, що наслідком вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства стосовно ОСОБА_2 є завдана шкода психологічного характеру.

Разом з тим, оскільки чинна редакція ч.1 та ч.2 ст. 173-2 КУпАП не передбачає наслідків у виді потенційної можливості завдання шкоди, а лише реальне її заподіяння, - наявність шкоди психічному здоров`ю потерпілого має бути доведена належними і допустимими доказами. Зі змісту протоколу не вбачається, яка саме шкода завдана психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 , а до самого протоколу не надано жодних доказів настання такої шкоди (висновків експертів, довідок медичних установ, тощо).

Відповідно до положень ст. 255 КУпАП обов`язок щодо належного оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення покладається на уповноважених посадових осіб органів внутрішніх справ.

Згідно із положеннями ст. 279, 280 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Вказані вимоги закону узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії») у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Суд наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за домашнє насильство психологічного характеру стосовно ОСОБА_2 , оскільки фактичні обставини стосовно вчинення психологічного насильства та завдання психічної шкоди потерпілій, викладені у протоколі, не підтверджуються сукупністю доказів.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення від 08.03.2025 серії ВАВ № 585958, складений відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, за домашнє насильство психологічного характеру, скоєне стосовно малолітнього ОСОБА_4 , суд дійшов таких висновків.

Так, відповідно до зазначеного протоколу 07 березня 2025 року близько о 23 годині 00 хвилин в АДРЕСА_1 , громадянин ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно колишньої дружини ОСОБА_2 та неповнолітнього сина ОСОБА_3 , в присутності малолітнього сина ОСОБА_4 , а саме голосно кричав, виражався брутальною лайкою, перебуваючи з явними ознаками в стані алкогольного сп`яніння, чим завдав психологічної шкоди та порушив п. 2 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», тим самим скоїв правопорушення, передбачене ч.2 ст. 173-2 КУпАП.

Щодо настання відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, у разі вчинення домашнього насильства в присутності малолітнього/неповнолітнього, якщо особа безпосередньо не вчиняла дій, передбачених ч.1 ст. 173-2 КУпАП стосовно такої малолітньої/неповнолітньої особи, варто звернути увагу на таке.

Частина 2 статті 173 - 2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення діяння передбаченого частиною першою цієї статті - домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Згідно частини 4 статті 269 КУпАП, якщо адміністративне правопорушення, передбачене статтею 173-2 або 173-6 цього Кодексу, було вчинено у присутності малолітньої чи неповнолітньої особи, така особа також визнається потерпілим, незалежно від того, чи було їй заподіяно шкоду таким правопорушенням, і на неї поширюються права потерпілого, крім права на відшкодування майнової шкоди.

За протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 585958 від 08.03.2025 ОСОБА_1 ставиться за провину вчинення домашнього насильства відносно колишньої дружини ОСОБА_2 та неповнолітнього ОСОБА_3 в присутності малолітнього ОСОБА_4 , однак не ставиться за провину вчинення домашнього насильства стосовно саме малолітнього ОСОБА_4 .

Суд зазначає, що вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173-2 КУпАП у присутності неповнолітньої особи, незалежно від того, чи було їй заподіяно шкоду таким правопорушенням, є підставою для визнання такої особи потерпілим на підставі частини 4 статті 269 КУпАП із зазначенням про це у протоколі за ч. 1 ст. 172-3 КУпАП, або, залежно від обставин, за ч. 2 чи 3 ст. 173-2 КУпАП, та не потребує додаткової окремої кваліфікації за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Тобто, якщо правопорушення вчинено не стосовно малолітньої дитини, а тільки у її присутності, то вказана дитина визнається потерпілою й у працівників поліції немає необхідності складати окремий протокол, оскільки жодних дій стосовно дитини вчинено не було.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 585958 від 08.03.2025, складений відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 173-2 КУпАП, не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за домашнє насильство психологічного характеру стосовно малолітнього ОСОБА_4 .

Проаналізувавши докази по справі, вважаю, що в діях ОСОБА_1 міститься склад правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, оскільки він умисно вчинив дії фізичного та психологічного характеру щодо неповнолітнього сина ОСОБА_3 , внаслідок чого була завдана шкода фізичному здоров`ю потерпілого, а тому його слід визнати винним за ч.2 ст.173-2 КУпАП та призначити покарання в межах даної статті.

Призначаючи вид та розмір адміністративного стягнення, суд враховує обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність відповідно до вимог ст.ст. 34, 35 КУпАП. При накладенні адміністративного стягнення враховується ступінь вини та матеріальний стан особи, яка притягається до адміністративної відповідальності відповідно до ст.33 КУпАП.

Враховуючи обставини справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, суд приходить до висновку про те, що необхідним й достатнім для запобігання вчинення ОСОБА_1 нових правопорушень буде адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції ч.2 ст. 173-2 КУпАП, а саме в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510 грн. Таке стягнення, на думку суду, буде необхідним і достатнім, з метою виховання особи в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

В той же час, відповідно до ч. 1 ст. 39-1 КУпАП у разі вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі суд під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про направлення особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, на проходження програми для таких осіб, передбаченої законом.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить, зокрема, направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Відповідно до ч. 6 ст. 28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» кривдника може бути направлено судом на проходження програми для кривдників на строк від трьох місяців до одного року у випадках, передбачених законодавством.

Пунктом 10 ч. 1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що програма для кривдника - комплекс заходів, що формується на основі результатів оцінки ризиків та спрямований на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, у тому числі до виховання дітей, на викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків.

Зважаючи на те, що вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, не завдало суттєвої шкоди фізичного та психічного характеру ОСОБА_3 , вважаю, що на теперішній час відсутня необхідність направлення ОСОБА_1 на проходження програми для особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, відповідно до статті 39-1 КУпАП.

Керуючись ст. 40-1 КУпАП, відповідно до якої судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави.

На підставі викладеного, враховуючи характер вчиненого правопорушення, наявні дані про особу правопорушника та керуючись ст. ст. 173-2, 251, 252, 280, 283-285 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП, та застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Штраф має бути сплачений правопорушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому цієї постанови, а в разі її оскарження - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, сплачується за наступними реквізитами: отримувач коштів ГУК у м. Києві, код бюджетної класифікації доходів - 21081100, Одержувач: УК у Деснянському районі/Деснянський район, Банк одержувача - Казначейство України (ЕАП); код ЄДРПОУ - 37993783, рахунок отримувача UA0026004.

Документ, що підтверджує сплату штрафу, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого частиною першою статті 307 КУпАП, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення цього штрафу.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, а саме 1020 (тисяча двадцять) гривень 00 коп.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.

В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: О.Л. Банах