Справа № 139/281/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 року селище Муровані Курилівці

Суддя Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області Коломійцева В.І., розглянувши матеріали, що надійшли з Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя: АДРЕСА_1 , військовослужбовця,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИЛА:

01.04.2025 о 16:05 год. по вул. Соборна, 15 в селищі Муровані Курилівці Могилів-Подільського району Вінницької області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2106, державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння обличчя). Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія в установленому законом порядку проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора приладу «Драгер 6810», результат тесту 2.57 %, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином (а.с.11), із заявою про відкладення слухання по справі не звертався.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Солоненко Б.М. (повноваження на а.с.13,14) також в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, із заявою про відкладення слухання по справі не звертався, через канцелярію суду подав клопотання в якому просить зупинити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки останній перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 з 22.11.2022 по теперішній час та позбавлений можливості особисто з`явитися до суду для надання пояснень.

Відповідно до вимог ст.268 КУпАП, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Солоненка Б.М.

Вивчивши заяву адвоката Солоненка Б.М. про зупинення провадження у справі, оглянувши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Якщо певні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону).

Адвокат Солоненко Б.М. у своїй заяві посилається на норми КПК щодо зупинення провадження у справі, оскільки нормами КУпАП не врегульовано порядок зупинення провадження у справі.

Відповідно до ст. 335 КПК України, у разі якщо обвинувачений ухиляється від явки до суду або захворів на психічну чи іншу тяжку тривалу хворобу, яка виключає його участь у судовому провадженні, або був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, суд зупиняє судове провадження стосовно такого обвинуваченого до його розшуку, видужання або звільнення з військової служби і продовжує судове провадження стосовно інших обвинувачених, якщо воно здійснюється щодо декількох осіб.

Згідно до ч.1 ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Частиною 2 ст. 268 КУпАП при розгляді справи не передбачена обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП.

Положення КУпАП не регулюють порядок зупинення провадження у справі, за виключенням справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією.

Також слід зазначити, що наведені вище положення ст.268 КУпАП не містять заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Крім того, ОСОБА_1 скористався допомогою захисника, який був ознайомлений з матеріалами справи, мав право надати суду пояснення.

Суд зазначає, що статтею 38 КУпАП чітко визначені строки накладення адміністративного стягнення на особу, у разі визнання її винною у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, при цьому, чинним КУпАП не визначено зупинення строків накладення адміністративного стягнення у разі зупинення провадження у справі.

Відтак зупинення провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав не передбачених КУпАП, не відповідає вимогам законодавства про адміністративні правопорушення.

Таким чином, зважаючи на відсутність процесуально-визначених КУпАП підстав для зупинення провадження у справі, одночасно враховуючи, що введення воєнного стану не впливає на процес здійснення судочинства, вважаю за необхідне відмовити у задоволенні клопотання захисника про зупинення провадження у даній справі.

Дослідивши наявні докази у справі, приходжу до висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП і повинен нести передбачену законом відповідальність.

Так, пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (рішення у справі «О Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007), особа, яка володіє чи керує автомобілем (транспортним засобом), підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За такого, ОСОБА_1 , який реалізував своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.

Пункт 2.9. «а» ПДР України передбачає, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.

Згідно ч.1 статті 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч.2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст.266 КУпАП, «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року, та регулюється «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Так згідно з п. 2 розділу І зазначеної Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 6 розділу І Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, винність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАПдоводиться:

- обставинами викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №287845 від 01.04.2025 з яких судом установлені: дата, час і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові посадової особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення (а.с.1,2);

- довідкою начальника САП ВВГ Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції Максима Олійника про наявність повторності правопорушення та наявності посвідчення водія, з якої вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП протягом року не притягувався, посвідчення водія отримував (а.с.3);

- результатом приладу «Драгер 6810» згідно якого водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 01.04.2025 о 16:21 год. пройшов огляд на стан сп`яніння, результат тесту 2.57 проміле (а.с.4);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів з якого вбачається, що у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей, результат огляду на стан сп`яніння позитивний 2.57% (а.с.7);

- розпискою від 01.04.2025 про те, що ОСОБА_2 отримав від працівників поліції автомобіль ВАЗ 2106, державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 та був відсторонений від керування за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.8);

- відеозаписом з нагрудної боді-камери працівника поліції з якого вбачається, як ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції за порушення ПДР, під час спілкування у нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, на пропозицію поліцейських пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер, результат тесту 2.57 проміле. Після повідомлення результату огляду ОСОБА_1 заперечень не висловив та не виявив незгоди з результатом огляду, навпаки визнав, що вживав алкоголь.

Дані докази суд вважає належними та допустимими, які в своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 п.2.9 «а» ПДР України.

В той же час у матеріалах справи наявне направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння в закладі охорони здоров`я від 01.04.2025 року, яке як вбачається з відеозапису, фактично о 16 год 19 хв., складено не було, а отже оформлено неналежним чином. Разом з тим, таке порушення не є істотним та не впливає на доведеність вини особи, оскільки ОСОБА_1 добровільно пройшов огляд на місці зупинки, був повідомлений про результат тесту (2,57 проміле) та жодних заперечень щодо нього не висловлював. За таких обставин у працівників поліції не було обов`язку направляти водія на додатковий огляд у медичний заклад.

З огляду на викладене, суд вважає, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, у діях ОСОБА_1 наявний, а наявні у справі докази є достатніми для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Таким чином, враховуючи те, що за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху не враховуються загальні правила накладення стягнення передбачені у ч.2 ст. 33 КУпАП, вважаю за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення передбачене санкцією інкримінованої йому частини статті у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено адміністративне стягнення. Частиною 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір справляється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 130 ч. 1, 280, 283, 284 КУпАП України, ст. 4 Закону України "Про судовий збір", суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави 605 гривень 60 копійок судового збору.

Роз`яснити, що відповідно до положень ч. 1 ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Коломійцева В.І.