справа № 563/386/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2025 року м. Корець

Суддя Корецького районного суду Рівненської області Загородько Н.А., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , голови Корецької районної оганізації "УТМР" в Рівненській області,

- за ч.2 ст.85 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №10 від 20 лютого 2025 року, ОСОБА_1 , будучи, згідно наказу № 1 від 30.01.2025 року Рівненської обласної організації УТМР відповідальним за організацію регулювання (відстрілу) чисельності хижих м`ясоїдних та шкідливих тварин в мисливських угіддях наданих у користування Рівненській обласній організації УТМР, допустив (біля с. Щекичин, В.Межирицька ОТГ) 08 лютого 2025 року до даного заходу групу осіб, як з мисливською зброєю так і без неї з порушенням установленого для певної території (регіону, мисливського господарства, обходу тощо) порядку здійснення полювання. Зазначене порушення було встановлено та зафіксовано 20 лютого 2025 року Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 85 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. До суду подав заяву, згідно якої винним себе не визнав, справу просив розглянути без його участі, а провадження по справі закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до таких висновків.

Як зазначено у ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідност. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення має бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення у справі.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до ст.32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

У рішення ЄСПЛ від 30.05.2013 року (заява №36673/04) зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). Виходячи з практики застосування Європейським судом Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із перелічених елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

При цьому, в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282.

Отже, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст. 258 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст.251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст.256 КУпАП.

Деталі обвинувачення мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (справа «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року).

Відповідальність за ч. 2 ст. 85 КУпАП настає у разі повторного порушення правил полювання (полювання без належного на те дозволу, в заборонених місцях, у заборонений час, забороненими знаряддями або способами, на заборонених для добування тварин) чи таке, яке мало наслідком добування, знищення або поранення тварин.

ОСОБА_1 інкримінується правопорушення за ч. 2 ст. 85 КУпАП, тобто за повторне протягом року порушення правил полювання, однак повторність правопорушення визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили.

Надана суду копія постанови № 5 від 20 лютого 2025 року про притягнення ОСОБА_1 за ч.1 ст.85 КУпАП не утворює складу адміністративного правопорушення за ч.2 ст.85 КУпАП, оскільки дії, які ставляться у вину в постанові № 5 від 20 лютого 2025 року в часовому вимірі сталися пізніше (15 лютого 2025 року), аніж подія, яка інкримінується, згідно протоколу № 10 від 20 лютого 2025 року (08 лютого 2025 року).

Враховуючи, що відповідно до усталеної практики ЄСПЛ суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, суддя приходить до висновку про невідповідність наведеним у протоколі про адміністративне правопорушення відомостям фактичним обставинам справи, що не може бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності та виключає наявність події і складу адміністративного правопорушення.

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на встановлені обставини справи, суддя приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 85 КУпАП, а тому, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Оскільки в цьому випадку провадження у справі підлягає закриттю, відповідно судовий збір слід віднести на рахунок держави.

З огляду на зазначене, керуючись ст.ст. 7-9, 85, 245, 247, 251, 256, 268, 280, 283-285 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі по притягненню до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 85 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Корецький районний суд Рівненської області.

Суддя: Н.А. Загородько