Справа № 953/2524/25
Провадження № 3/953/1011/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 року м. Харків

Суддя Київського районного суду міста Харкова Глос М. Л., розглянувши матеріали, що надійшли з Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління національної поліції в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який тимчасово не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , за ч. 3 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

03.03.2025 року о 20 годині 00 хвилин за адресою: АДРЕСА_2 , гр. ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру стосовно своєї співмешканки ОСОБА_2 , а саме, ображав її, погрожував фізичною розправою, висловлювався нецензурною лайкою. Своїми діями ОСОБА_1 завдав шкоди здоров`ю потерпілої.

У судове засідання правопорушник викликався в установленому законом порядку з завчасним повідомленням про дату, час і місце розгляду справи. Однак до суду ОСОБА_1 не з`явився і причин свого неприбуття не повідомив.

За таких обставин неявка до суду правопорушника, участь якого у судовому засіданні не є обов`язковою, з огляду на вимоги статей 268, 277-2, 279 КУпАП не перешкоджає розгляду справи.

За результатами дослідження й оцінки поданих органом поліції письмових доказів суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення і правильність юридичної кваліфікації його дій з огляду на таке.

Як передбачено ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справі про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Домашнє насильство як один із різновидів насильства відрізняється від інших його форм тим, що коїться близькими один до одного людьми (родичами або членами сім`ї), які мають тісні стосунки та пов`язані між собою.

За визначенням, закріпленим у п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII (надалі Закон № 2229-VIII), домашнє насильство становлять діяння (дії або бездіяльність), зокрема, фізичного або психологічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство згідно з п. 14 зазначеної вище частини статті є формою домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, утворюють, зокрема, вчинення домашнього насильства, тобто будь-яких умисних діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Факт вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства щодо ОСОБА_2 задокументовано у протоколі про адміністративне правопорушення від 11.03.2025 року серії ВАВ № 033418 (а. с. 1).

Про зазначений вище факт ОСОБА_2 повідомила ХРУП № 1 у м. Харкові у заяві, в якій просила правоохоронний орган вжити передбачених законом заходів реагування (а. с. 2).

Відповідно до досліджених судом письмових пояснень потерпілої, наданих працівнику поліції, 03.03.2025 року приблизно о 20 год. ОСОБА_1 прийшов додому у нетверезому і став словесно ображати її, висловлювався нецензурною лайкою і погрожував фізичною розправою. ОСОБА_2 стверджувала, що претензії цивільного чоловіка були безпідставними, вона приводів для сварки не давала і намагалася уникнути конфлікту. Внаслідок протиправної поведінки ОСОБА_1 потерпіла зазнала сильного стресу, що призвело до безсоння і підвищення артеріального тиску (а. с. 3).

ОСОБА_1 у своїх письмових поясненнях винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення визнав повністю і повідомив, що 03.03.2025 року приблизно о 20 год. дійсно вчинив сварку зі своєю співмешканкою ОСОБА_2 , під час якої ображав її, виражався нецензурною лайкою і погрожував фізичною розправою, хоча потерпіла просила цього не робити. У скоєному щиро розкаявся (а. с. 4).

Повторність вчинення ОСОБА_1 аналогічного проступку підтверджено постановою Київського районного суду м. Харкова від 09.01.2025 року, якою правопорушника було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП також за домашнє насильство щодо своєї цивільної дружини ОСОБА_2 (а. с. 610).

На підставі досліджених судом доказів в їх сукупності і взаємозв`язку суд беззаперечно встановив факт сварки ОСОБА_1 з потерпілою ОСОБА_2 , що була вчинена за місцем їх спільного проживання і супроводжувалася словесними образами, погрозами та висловлюваннями нецензурною лайкою. Ці дії, з огляду на повторність, обстановку і обставини їх вчинення, очевидно викликали у ОСОБА_2 стрес, відчуття емоційної невпевненості, незахищеності і завдали шкоди її здоров`ю. Отже, відповідна поведінка ОСОБА_1 становила домашнє психологічне насильство у розумінні п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону № 2229-VIII.

За таких обставин дії ОСОБА_1 підлягають кваліфікації за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП як домашнє насильство психологічного характеру у формі образ і погроз, що завдало шкоди фізичному та психічному здоров`ю потерпілої, вчинене особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за аналогічне правопорушення.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суд відповідно до вимог ст. 33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, відсутність обставин, які б підсилювали його тяжкість у межах даної правової кваліфікації, і дані про особу порушника, котрий раніше не судимий, не має негативних характеристик за місцем проживання, не працевлаштований.

Як обставину, що пом`якшує адміністративну відповідальність, суд згідно з вимогами ст. 34 КУпАП враховує щире розкаяння ОСОБА_1 .

У п. 6 ч. 1 ст. 35 КУпАП законодавець передбачає можливість визнання обставиною, що обтяжує адміністративну відповідальність, вчинення правопорушення у стані алкогольного сп`яніння. Потерпіла у своїх письмових поясненнях повідомляла про скоєння ОСОБА_1 протиправних дій у нетверезому стані. Проте суд не знаходить підстав вважати відповідну обставину доведеною і враховувати її як таку, що обтяжує адміністративну відповідальність. Адже згідно із протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не інкримінувалося вчинення проступку у нетверезому стані, і такий факт не підтверджено жодними об`єктивними даними, зокрема, результатами медичного огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 35 КУпАП обставиною, що обтяжує адміністративну відповідальність, визнається повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню. Проте повторність скоєння ОСОБА_1 аналогічних протиправних дій є кваліфікуючою ознакою поставленого йому за провину адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, а тому не може ще раз враховуватися і як обставина, що обтяжує адміністративну відповідальність. Інших таких обставин, передбачених ст. 35 КУпАП, за результатами судового розгляду не встановлено.

Виходячи з наведеного, з огляду на повне визнання ОСОБА_1 вини, щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують адміністративну відповідальність, а також позицію потерпілої, котра не наполягала на застосуванні щодо нього суворого стягнення, суд вважає за можливе накласти на правопорушника найбільш м`яке стягнення у виді штрафу у середніх межах санкції ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605,60 грн.

На підставі ст. 173-2 ч.1, керуючись ст. ст. 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1 190 (одна тисяча сто дев`яносто) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до ч. 1 ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, з ОСОБА_1 підлягатиме стягненню подвійний розмір штрафу у сумі 2 380 (дві тисячі триста вісімдесят) грн і витрати на облік цього правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя М. Л. Глос