Справа № 550/400/25
Провадження № 3/550/234/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року селище Чутове

Суддя Чутівського районного суду Полтавської області Литвин В.В.,

розглянувши матеріали справи, які надійшли від СПД № 2 ВП № 3 Полтавського РУП ГУНП у Полтавській області, про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, жительки АДРЕСА_1 , розлучена, освіта середня-спеціальна, паспорт № НОМЕР_1 , раніше, протягом року до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП притягалася 23.05.2024,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 26 березня 2025 року близько 08 год 00 хв ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї невістки ОСОБА_2 , а саме: ображала нецензурною лайкою, погрожувала фізичною розправою, чим завдала психічної шкоди здоров`ю, внаслідок чого в останньої виникло відчуття тривоги, страху та розгубленості, правопорушення вчинено повторно протягом року, за що передбачена відповідальність, згідно з ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно з постановою Чутівського районного суду Потавської області від 23 травня 2024 року ОСОБА_1 була притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.173-2 КУпАП за вчинене нею правопорушення 17.04.2024.

В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні інкримінованого правопорушення не визнала та повідомила, що протягом п`яти місяців проживає в будинку старшого сина ОСОБА_3 та його дружини ОСОБА_2 , час від часу виникали конфлікти між нею та її невісткою, під час яких вони одночасно ображали одна одну нецензурною лайкою. 26.03.2025 між ними дійсно був конфлікт, проте вона щодо ОСОБА_2 сімейного насильства не вчиняла.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні повідомила, що протягом п`яти місяців в їх з чоловіком будинку проживала її свекруха ОСОБА_1 . ОСОБА_4 повідомила, що намагалася не конфліктувати з нею, проте час від часу конфлікти виникали. 26.03.2025 між ними дійсно був конфлікт, під час якого вони ображали одна одну. Оскільки на той час вона перебувала в емоційному стані, вона написала пояснення, в яких вказала про вчинення домашнього насильства щодо неї з боку свекрухи. Водночас ОСОБА_2 повідомила, що її свекруха фізичною розправою їй не погрожувала та психологічної шкоди їй не завдано, тому просила не притягувати останню до адміністративної відповідальності.

Також в судове засідання з`явився ОСОБА_3 , зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення як свідок, який в судовому засіданні повідомив, що безпосереднім свідком події, яка зазначена в протоколі, він не був, а був присутній вже коли приїхала поліція. Зазначив, що дійсно в його родині між дружиною та його матір`ю час від часу виникали конфлікти.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення учасників справи, суддя зазначає наступне.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Приписами ст. 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства визначаються Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (надалі Закон).

Відповідно до статті 1 Закону, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Частина 3 статті 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті.

З вищевикладеного випливає, що однією з кваліфікуючих ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП є вчинення, в тому числі, домашнього насильства в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа.

Згідно з вищевказаним протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 149243 26 березня 2025 року близько 08 год 00 хв ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство психологічного характеру щодо своєї невістки ОСОБА_2 , а саме: ображала нецензурною лайкою, погрожувала фізичною розправою, чим завдала психічної шкоди здоров`ю, внаслідок чого в останньої виникло відчуття тривоги, страху та розгубленості, правопорушення вчинено повторно протягом року, за що передбачена відповідальність, згідно з ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

При цьому з поясненнях потерпілої, які надані останньою під час розгляду справи, встановлено відсутність факту вчинення саме домашнього насильства, а саме відсутність завданої шкоди під час сварки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

В свою чергу, наявний відеозапис дійсно підтверджує лише факт складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , а не подію адміністративного правопорушення, а тому також не може беззаперечно підтвердити наявність вказаної сварки за обставин, зазначених вище.

Інші докази, які підтверджували б скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, в матеріалах даної справи відсутні.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом».

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин (правопорушення) був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.

Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений законодавством, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (п.65).

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За вищезазначених обставин, відповідно до вимог чинного законодавства України усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні вищезазначеного адміністративного правопорушення, що виключає можливість притягнення її до відповідальності за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суддя доходить висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає обов`язковому закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись п. 1 ст. 247, ч. 3 ст. 173-2, ст. 269 та ст. 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Полтавського апеляційного суду через Чутівський районний суд Полтавської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.В. Литвин