ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 538/377/25 Номер провадження 33/814/516/25Головуючий у 1-й інстанції Бондарь В. А. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Дряниця Ю.В., при секретарі Чемерис А.К., за участі адвоката Тихонова Д.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві в режимі відеоконференції матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Тихонова Дмитра Ігоровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Лохвицького районного суд Полтавської області від 25 березня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в:

Постановою Лохвицького районного суд Полтавської області від 25 березня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він, працюючи на посаді директора ТОВ «Харківецьке», вчинив правопорушення, а саме недотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2018 року по 30 вересень 2024 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2018 року по 30 вересня 2024 року.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 163-1КУпАП, наклавши на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 гривень..

Не погоджуючись з постановою суду адвокат Тихонов Д.І., діючи в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Вказує, що матеріалами справи не підтверджено ознайомлення особи зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Розглядаючи матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, яке їй інкримінується, повністю доведена належними та допустимими доказами, наявними у матеріалах справи, а саме: відомостями, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення від 20 лютого 2025 року № 1557, Акті № 1640/16-31-07-01-02/39362269 про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Харківецьке» від 05 лютого 2025 року.

Наведені докази, є належними, допустимими і достовірними, такими, що отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою і повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Диспозиція статті ч. 1 ст. 163-1 КУпАП передбачає відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Обставини, наведені у протоколі про адміністративне правопорушення, суб`єктом, який його склав, повинні підтверджуватись іншими зібраними цим суб`єктом доказами.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері оподаткування.

Об`єктивною стороною правопорушення передбаченого ст. 163-1 КУпАП, є, в тому числі, порушення встановленого законом порядку ведення податкового обліку. Таке правопорушення є формою активних дій, які порушують встановлений законом порядок ведення податкового обліку.

Податковий орган не позбавлений права викладати в акті перевірки власні суб`єктивні висновки щодо зафіксованих обставин, та в подальшому, у разі виникнення спору щодо рішень про визначення грошових зобов`язань, що приймаються на підставі такого акта, обґрунтовувати ними власну позицію щодо наявності певних допущених платником податків порушень, а оцінка акта перевірки, в тому числі і оцінка дій посадових осіб податкового органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, а також щодо самих висновків перевірки, надається при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.

Водночас, відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та в порядку, встановлених цим кодексом, а фактичні - цим кодексом та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно із п. 86.2 ст. 86 ПК України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Відповідно до порядку та методичних рекомендацій акт документальної перевірки - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати та є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. В акті перевірки зазначається детальна інформація щодо виявлених перевіркою порушень податкового, валютного та іншого законодавства.

Одним із невід`ємних прав платника податків згідно із пп. 17.1.6 п.17.1ст.17 ПК України є право на подання до контролюючого органу письмових заперечень до акта перевірки в порядку, установленому цим кодексом.

Пунктом 86.7 статті 86 ПК України передбачено, що в разі незгоди платника податків або його представників з висновками чи фактами й даними, викладеними в акті перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному п.44.7 ст. 44цього кодексу, до контролюючого органу, який проводить перевірку.

Отже, акт податкової перевірки є службовим документом, в якому зафіксовані виявлені при проведенні тієї або іншої податкової перевірки порушення, він є носієм доказової інформації про виявлені порушення та його зміст може бути оскаржено шляхом подання до контролюючого органу за основним місцем обліку заперечень. Зазначені висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 19.06.2020 по справі № 140/388/19.

Проте, доказів того, що суб`єкт господарювання ТОВ «Харківецьке, використовуючи надане законом право, оскаржив до ДПС висновки викладені в акті за результатами документальної перевірки, суду не надано.

Інших доказів на спростування обставин зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення щодо дотримання податкового законодавства до апеляційної скарги не долучено та не надано під час апеляційного розгляду справи.

За таких обставин, матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували факт незгоди із висновками, викладеними податковим органом в акті № 1640/16-31-07-01-02/39362269, що встановлені за результатами документальної позапланової перевірки ТОВ «Харківецьке», так само не надана будь-яка інформація щодо оскарження висновків податкового органу у встановленому законом порядку.

Доводи апеляційної скарги про те, що ТОВ «Харківецьке» не направлялося повідомлень про запрошення платника податків до контролюючого органу, для складання та отримання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, спростовуються матеріалами адміністративної справи, а саме: листом повідомленням про запрошення ГУ ДПС у Полтавській області від 10 лютого 2025 року, яким запропоновано ОСОБА_1 з`явитися 20 лютого 2025 року ГУ ДПС в Полтавській області для складання та отримання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

За таких обставин, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. ст. 245, 251 КУпАП всебічно, повно та об`єктивно з`ясував всі обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, безпосередньо у судовому засіданні дослідив докази та обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги, про незаконність постанови суду першої інстанції є необґрунтованими, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Тихонова Дмитра Ігоровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Лохвицького районного суд Полтавської області від 25 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського апеляційного суду Ю. В. Дряниця