Справа № 444/989/25
Провадження № 3/444/592/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2025 року суддя Жовківського районного суду Львівської області Мікула В. Є., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від ВП № 2 ЛРУП № 1 ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України та РНОКПП - судом не встановлено,

- за ст. 184 ч. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 повторно протягом року вчинила ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання малолітніх дітей, 2009, 2012 та 2021 років народження, а саме: не створила належних умов своїм неповнолітнім дітям, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Правопорушниця ОСОБА_1 в судове засідання не прибула, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася шляхом направлення судової повістки на адресу її проживання, вказану у протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім цього, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що її повідомлено про те, що розгляд справи відносно неї відбудеться в Жовківському районному суді Львівської області.

Відтак ОСОБА_1 , знаючи, що на розгляді в суді відносно неї перебувають матеріали справи про адміністративне правопорушення, проявила байдужіть до результів розгляду такої.

Суд враховує, що ОСОБА_1 на адресу суду не було подано жодного клопотання.

Як вбачається з положень п. 7 ч. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Розгляд справи протягом розумного строку гарантовано ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В п. 41 рішення Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" ( 974_256 ) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Верховним Судом в п. 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

В рішенні першої дисциплінарної палати ВРП від 25.01.2019 року № 194/1дп/15-19 зазначено, що з огляду на принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суди мають проводити розгляд справ за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституціїі законів України, поваги доправ, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Відповідно до статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є обов`язковою.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, розумні строки розгляду справи, а також строки, передбачені ст.38 КУпАП, приходжу до переконання про можливість розгляду справи без участі ОСОБА_1 , яка не проявила жодної зацікавленості та не виявивла бажання прибути до суду для розгляду справи відносно неї.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та її вина у цьому підтверджується зібраними доказами у справі та матеріалами справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 391418 від 18.03.2025 року;

- рапортами працівників поліції ;

- копією постанови Жовківського районного суду Львівської області від 23.07.2024 року ,з якої вбачається, що ОСОБА_1 визнанно винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, а також іншими матеріалами адміністративної справи.

Вина ОСОБА_1 у вчинених нею правопорушеннях полягає в тому, що він здійснив ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання неповнолітніх дітей.

Кваліфікація дій ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення є вірною.

Обставин, які б обтяжували відповідальність правопорушниці судом не встановлено.

Обставин, що виключають адміністративну відповідальність судом не встановлено.

Підстав для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудовому колективу немає.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Дії правопорушниці ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 184 ч. 2 КпАП України вірно, оскільки вона повторно протягом року, ухиляється від виконання передбачених законодавством обов`язків, щодо забезпечення необхідних умов виховання його неповнолітніх дітей.

Санкцією ч. 2 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено стягнення у виді накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Призначаючи вид та міру стягнення правопорушнику, враховую характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного правопорушення, особу правопорушника, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність і так як адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами, приходжу до переконання, що з метою виховання ОСОБА_1 з врахуванням вищеперелічених обставин, необхідно накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції ч. 2 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за якою ОСОБА_1 притягується до відповідальності.

Відповідно до ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно вимог п.5 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року, (в останній діючій редакції) ставки судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення встановлюється 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн., а тому дана сума судового збору підлягає стягненню з правопорушниці.

Керуючись ч. 2 ст. 184, ст. ст. 280, 283, 284, 307, 308 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 коп. в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України та РНОКПП - судом не встановлено) в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області, в порядку ст.287 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у цей строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Строк виконання постанови протягом трьох місяців з дня винесення.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначений постановою; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат визначається КМ України.

Суддя: Мікула В. Є.