Справа № 751/1826/25
Провадження №3/751/860/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі: головуючого судді Діденко А.О.

при секретарі Бобровник Н.В.

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

Встановив:

19.02.2025 о 22:23:00 у м. Чернігів по вул. Незалежності, 3 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом CHEVROLET AVEO н/з НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, розширені зіниці які не реагують на світло, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в лікаря-нарколога водій відмовився, чим порушив пункт 2.5. Правил дорожнього руху відмова особи, що керує транспортним засобом, від проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За даним фактом стосовно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину в інкримінованому адміністративному правопорушенні не визнав повністю. Суду пояснив, що працівниками поліції було здійснено безпідставну зупинку належного йому транспортного засобу. Зазначив, що не відмовлявся від проходження огляду на предмет визначення стану наркотичного сп`яніння, а також повідомив, що у стані наркотичного сп`яніння він не перебував. Вважає, що працівниками поліції мало бути проведено огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння на місці події. Зазначив, що замість доставлення до медичного закладу на предмет визначення стану наркотичного сп`яніння його було доставлено до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов наступного висновку щодо суті інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

І. Висновки суду за наслідками оцінки доказів, а також оцінка аргументів учасників провадження

У судовому засіданні за участю особи, щодо якої складено протокол у справі про адміністративне правопорушення, було досліджено відеозапис бодікамер працівників поліції, та встановлено наступне.

1.1. З відеозапису вбачається, як близько 22 год 24 хв 19.02.2025 працівниками патрульної поліції було зупинено транспортний засіб CHEVROLET AVEO н/з НОМЕР_1 та повідомлено водію дані щодо особи працівника поліції, про відеофіксацію подій та причину зупинки транспортного засобу тріщина на лобовому склі транспортного засобу (час відеозапису 22:24:53). Наявність такої тріщини об`єктивно підтверджується відеозаписом з бодікамер працівника поліції (час 22:28:59).

Відповідно до пункту 6.8.5 ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби» на вітровому склі КТЗ не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не заперечував факту наявності відповідних тріщин, а зазначав лише, що на його думку працівник поліції не мали можливості їх виявити в ході руху транспортного засобу.

Однак суд зауважує, що наявність технічних несправностей транспортного засобу є правовою підставою для зупинки транспортного засобу згідно положень статті 35 Закону України «Про національну поліцію» з метою його перевірки, а отже в даному випадку відсутні підстави вважати, що працівниками поліції було здійснено вихід за межі повноважень.

Крім того, пункт 2.5. Правил дорожнього руху, який покладає на водія обов`язок щодо проходження огляду на вимогу працівника поліції щодо визначення стану алкогольного або наркотичного сп`яніння, та не пов`язує обов`язок із проходження такого огляду зі згодою водія із підставами зупинки транспортного засобу.

1.2. Відповідно до пунктів 3 та 4 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена спільним наказом МОЗ та МВС від 09.11.2015 № 1452/735 (далі також «Інструкція»), ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

У ході спілкування із водієм працівниками поліції було повідомлено про виявлені ознаки наркотичного сп`яніння виражене тремтіння пальців рук, розширені зіниці, які не реагують на світло, різка зміна шкірного покриву обличчя (час 22:30 та 22:39).

Відеозапис з бодікамер працівників поліції, з урахуванням технічної можливості таких камер, не завжди може повністю відтворити наявність ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння, особливо при зйомці в нічний час. Однак у даному випадку відеозапис дозволяє констатувати наявність зокрема таких ознак, як розширені зіниці, що слабко реагують на різке світло в нічний час (22:38:21, 22:27:55, 22:28:25 тощо).

Додатково до викладеного, в аспекті оцінки доводів ОСОБА_1 щодо нібито відсутності ознак наркотичного сп`яніння, суд не може не звернути увагу на те, що як підтверджується відеозаписом, у ході спілкування із працівниками поліції водій виявляв ознаки поведінки, що не відповідає обстановці зокрема відмова надати для перевірки посвідчення водія (час 22:25:55), відмова повідомити свої анкетні дані (22:27:30), підвищена дратівливість, що не відповідає ситуації, застосування ненормативної лексики при спілкуванні із працівниками поліції (22:39:40). При цьому така поведінка водія проявлялася ще до моменту повідомлення про наявність ознак наркотичного сп`яніння, у той час як працівники поліції спілкуються із водієм достатньо ввічливо, а тому підвищено дратівлива поведінка водія не відповідає обставинам такого спілкування.

Відповідно до вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за №1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Попри те, що в ході судового розгляду ОСОБА_1 заперечував наявність ознак наркотичного сп`яніння, на відповідне питання суду щодо мотивів відмови від проходження огляду, який, слідуючи за логікою ОСОБА_1 мав би підтвердити позицію водія та факт відсутності у нього відповідних ознак, і як наслідок підтвердити його ж позицію щодо неправомірності дій працівників поліції, переконливих та послідовних пояснень на питання суду надано не було.

Так, ОСОБА_1 висловлював різні та суперечливі версії причин такої відмови, як-то: відсутність факту відмови (що повністю спростовується відеозаписом з бодікамер), неможливістю проїхати із працівниками поліції через комендантську годину (у той час як подія мала місце за півтори години до її настання), відсутність особи, якій можна було би залишити транспортний засіб (що суперечить поясненням ОСОБА_1 про те, що в подальшому така особа прибула на місце подій), а також вказував на незаконні дії працівників поліції як на причину відмови (що не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду) та зазначав, що огляд на предмет визначення наркотичного сп`яніння мав бути проведений працівниками поліції на місці.

1.3. На виконання вимог закону працівниками поліції було неодноразово висловлено вимогу щодо проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я (22:30:30 тощо), однак водій, спочатку погодившись на проходження огляду, у подальшому, після складення працівниками поліції направлення на проходження відповідного огляду (а.с. 5) та роз`яснення порядку його проходження та процесуальних прав (час 22:38:50) неодноразово відмовився від проходження такого огляду.

Так, однозначна відмова від проходження огляду була зокрема висловлена ОСОБА_1 на вимогу працівників поліції у такій формі: «З вами - ні, без вас - їду» (22:39:17).

Крім того, відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння мала місце і після додаткового роз`яснення працівника поліції про те, що супроводження для проходження огляду здійснюється виключно працівниками поліції, в формі чіткого заперечення: «Відмовляюся» (22:39:28).

При цьому працівниками поліції було роз`яснено правові наслідки відмови від проходження огляду (22:39:40).

У подальшому працівники поліції знову наголосили на необхідності проходження огляду, однак поведінка ОСОБА_1 свідчила про небажання проходити такий огляд, зокрема останній почав закривати вікно автомобіля та не відповідав на репліки щодо проходження огляду.

У подальшому ОСОБА_1 продовжував поводитися нервово, телефонувати невідомій особі, пропонувати працівникам поліції поспілкуватися із нею, і знову чітко та однозначно підтвердив свою позицію щодо відмови від проходження огляду час відеозапису 22:43:30.

Такі дії ОСОБА_1 мають бути однозначно кваліфіковані як відмова від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння, що узгоджується із обставинами, наведеними у протоколі, та повністю спростовує аргументи ОСОБА_1 про те, що він не відмовлявся від проходження огляду.

1.4. Після висловлення відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння, працівниками поліції було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КупАП із дотриманням вимог закону, зокрема роз`яснено особі її процесуальні права (22:43:40 та 22:55), оголошено зміст протоколу, запропоновано ознайомитися із протоколом про адміністративне правопорушення та підписати відповідний протокол, від чого ОСОБА_1 відмовився (22:59:50).

1.5. Слід відзначити, що ОСОБА_1 не скористався своїм правом навести письмові аргументовані пояснення у протоколі про адміністративне правопорушення щодо своїх мотивів незгоди із діями працівників поліції (а.с. 3).

Суду також не було надано доказів оскарження дій працівників поліції, зокрема щодо зупинки транспортного засобу, виявлення ознак наркотичного сп`яніння тощо, що у сукупності зі наведеним вище дає підстави для обґрунтованих сумнівів у щирості позиції ОСОБА_1 щодо його нібито незгоди із діями працівників поліції як причини відмови від проходження огляду.

1.6. Суд повністю відхиляє посилання ОСОБА_1 на те, що нібито вже після складення адміністративного протоколу він погодився пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння, з наступних підстав.

Правова природа протоколу у справі про адміністративне правопорушення аналізувалася Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22.01.2025 у справі №335/6977/22, за змістом якої на уповноважену особу органу влади під час оформлення адміністративних матеріалів покладено обов`язок зафіксувати всі обставини скоєння правопорушення з визначенням особи, яка за встановленими обставинами та з високим ступенем вірогідності вчинила адміністративне правопорушення, скласти стосовно такої особи протокол про адміністративне правопорушення та надіслати його до суду (п. 53 постанови). Протокол про адміністративне правопорушення, який є офіційним процесуальним документом, складається уповноваженою особою у встановленій формі і повинен містити відомості, потрібні для розгляду справи по суті, зокрема зазначення характеру адміністративного правопорушення та нормативного акта, який передбачає відповідальність за таке правопорушення (п. 58).

У постанові від 27 травня 2021 року у справі №824/1164/18-а Верховний Суд зазначив, що з системного аналізу правових норм КУпАП слід дійти висновку про те, що притягнення до адміністративної відповідальності починається з моменту складання протоколу та його пред`явлення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, з моменту складення та доведення до особи відповідного протоколу, особа вважається такою, яка притягується до адміністративної відповідальності, що у даній справі мало місце не пізніше 22 год 59 хв 19.02.2025 (відмова від підписання протоколу після його оголошення особі).

Подальша згода особи пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, навіть якби така дійсно мала місце, правового значення не мала би, оскільки особою вже було вчинене відповідне правопорушення та його ознаки було зафіксовано в протоколі про адміністративне правопорушення. Подальші рішення щодо складеного протоколу уповноважений приймати лише орган, компетентний розглядати справу про адміністративне правопорушення, тобто у даному випадку суд.

Більше того, твердження ОСОБА_1 щодо нібито подальшої згоди пройти огляд не підтверджуються матеріалами відеозапису з бодікамер працівників поліції.

1.7. Твердження ОСОБА_1 щодо незаконного, як на його думку, доставлення до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, суд відхиляє з наступних підстав.

Предмет доказування у справі це коло фактів об`єктивної дійсності, необхідних для вирішення справи по суті.

У межах даної справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не інкримінувалися порушення, пов`язані із правилами військового обліку. За таких умов, законність або незаконність доставлення ОСОБА_1 до відповідного органу комплектування та соціальної підтримки не підлягає дослідженню у межах даної справи.

ОСОБА_1 не був позбавлений права оскаржувати дії працівників поліції щодо, як на його думку незаконного доставлення до відповідного органу комплектування та соціальної підтримки, що він міг би здійснити у судовому порядку, або в порядку звернення громадян до вищестоящого органу поліції, або звернутися із заявою про вчинення кримінального правопорушення в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Водночас слід повторно зазначити, що доказів будь-якого оскарження дій працівників поліції, у тому числі в частині нібито доставлення до органу комплектування та соціальної підтримки, суду не було надано.

1.8. Щодо аргументів ОСОБА_1 про те, що працівники поліції мали провести відповідний огляд на місці, слід зазначити наступне.

У пунктах 7, 8 розділу ІІІ Інструкції визначено, що проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Згідно з п. 9, п. 12 розділу ІІ Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. У разі наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані наркотичного сп`яніння, поліцейський направляє його до найближчого закладу охорони здоров`я.

Отже, за змістом вказаної Інструкції, саме поліцейському надано право визначати те, чи наявні у водія ознаки наркотичного сп`яніння, а також у разі наявності таких ознак доставляти водія до медичного закладу протягом двох годин з моменту зупинки. Встановлення наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу цією Інструкцією не передбачено, як і не передбачено самостійне проходження водієм лабораторних досліджень на визначення стану наркотичного сп`яніння.

1.9. Також, у судовому засіданні ОСОБА_1 заявив клопотання про виклик свідків.

Проаналізувавши доводи клопотання про виклик та допит свідків, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ч. 3 вказаної статті Конвенції, кожний обвинувачений має щонайменше такі права: допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику й допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення.

У рішенні по справі «HAMZAGIC v. CROATIA» Європейський суд з прав людини зазначив, що оцінювання отриманих доказів та відповідності будь-якого доказу, який сторона бажає навести, є прерогативою національних судів.

Отже, норми Конвенції не зобов`язують суд допитувати кожного свідка, про виклик якого заявлено учасниками судового процесу, а зобов`язують суд створити рівні умови в реалізації цього права для всіх учасників провадження, надати наявним доказам об`єктивну оцінку та вмотивувати належним чином своє рішення.

Загальновизнаними в теорії права є такі принципи судочинства, як зокрема принцип пропорційності та процесуальної економії. Дані принципи зобов`язують суд вчиняти не будь-які процесуальні дії, а виключно ті дії, які дійсно спрямовані на з`ясування обставин, що входять до предмету доказування по справі.

Відповідно до частини 1 статті 272 КУпАП як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі.

Тобто, передумовою виклику свідка для участі у справі є наявність певних даних, які дозволяють дійти висновку про те, що саме ця особа володіє відомостями про обставини, що підлягають установленню у справі (входять до предмету доказування по справі).

Сам лише факт заявлення такого клопотання учасником справи, без наведення належних правових підстав, не створює для суду безумовного обов`язку виклику свідка.

У судовому засіданні ОСОБА_1 не повідомив суду конкретизованих обставин, які підлягають встановленню у межах даної справи шляхом допиту свідків, у той час як відеозапис із бодікамер поліцейських, досліджений у судовому засіданні у присутності ОСОБА_1 , містить вичерпну фіксацію моментів зупинки транспортного засобу, повідомлення працівників поліції про виявленні ознаки наркотичного сп`яніння, вимоги працівників поліції щодо проходження огляду у медичному закладі, а також фіксує відповіді водія на дані вимоги, які є чіткою та однозначною відмовою від проходження огляду, та містить фіксацію процедури складення адміністративного протоколу.

За таких умов, зафіксовані на відеозаписі обставини повністю спростовують версію подій ОСОБА_1 щодо того, що він не відмовлявся від проходження огляду, для підтвердження якої останній і просив викликати свідків, у той час як відеозапис є належним та допустимим доказом, надійним та достовірним джерелом доказової інформації та позбавлений впливу упередженості, на відміну від показань свідка.

У цьому контексті слід додатково відзначити, що особи, які перебували разом із ОСОБА_1 у транспортному засобі, активно вступали в безпідставну суперечку із працівниками поліції, що також зафіксовано на відеозаписі з бодікамер працівників поліції. Даний факт, додатково до вже наведеного, спричинює обґрунтовані сумніви в неупередженості таких свідків.

ІІ. Юридична кваліфікація дій ОСОБА_1 .

Відповідно до частини 1 статті 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та його вина у даному порушенні підтверджується наявними у справі доказами, зокрема відеозаписом бодікамер працівників поліції, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 5), рапортом поліцейського взводу №1 роти №2 БУПП в Чернігівській області ДПП рядового поліції С.Вихрова (а.с. 8). протоколом у справі про адміністративне правопорушення (а.с. 3).

Аргументи ОСОБА_1 щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення були проаналізовані в ході судового розгляду справи про адміністративне правопорушення та не знайшли свого підтвердження, оскільки, як було встановлено під час судового розгляду, ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на предмет наркотичного сп`яніння в лікаря-нарколога на вимогу працівників поліції, яка носила обґрунтований характер. При цьому саме відмова від проходження огляду на предмет наркотичного сп`яніння утворює окремий склад адміністративного правопорушення та не потребує доказування того факту, що особа дійсно перебувала у відповідному стані, як помилково вважає ОСОБА_1 .

Отже, дії ОСОБА_1 підлягають юридичній кваліфікації за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ІІІ. Щодо накладення адміністративного стягнення

При визначенні виду стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини та майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність правопорушника згідно зі ст. ст. 34, 35 КУпАП суд не вбачає.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_1 стягнення, в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.

Керуючись ст.ст. 1, 9, 23, 33, 36, ст. 124, ч. 2 ст. 130, 245, 283, 284 п. 1, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцяти тисяч) грн (отримувач коштів: ГУК у Чернігівській області/21081300, код отримувача (код ЄДРПОУ): 37972475, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: UA0025001, КБКД: 21081300, призначення платежу*21081300, серія протоколу, № протоколу, ПІБ), з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп. на користь ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача Казначейство України, МФО 899998, рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Роз`яснити правопорушнику, що згідно зі ст. 307 КУпАП штраф повинен бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі її оскарження не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, згідно з ч. 1 ст. 308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Згідно зі ст. 291 КУпАП постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

На постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд м. Чернігова.

Повний текст постанови суду складено 24.04.2025.

Суддя: А.О. Діденко