Справа № 740/1932/25
Провадження № 3/740/693/25
П О С Т А Н О В А

іменем України

25 квітня 2025 року м.Ніжин Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

судді Олійника В.П., при секретарі Пучка М.С.,

розглянувши матеріали, які надійшли із Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч.3 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 08 квітня 2025 року за ч.3 ст.126 КУпАП ОСОБА_1 07 квітня 2025 року близько 20-50 год в м.Ніжині по вул.Овдіївська, 158, керував автомобілем Audi А6, номерний знак НОМЕР_2 , будучи тимчасово обмеженим у праві керування транспортними засобами Ніжинським ВДВС від 18 березня 2025 року.

Згідно з заявою від 25 квітня 2025 року ОСОБА_1 просить закрити провадження по справі, оскільки йому не було відомо про встановлення тимчасового обмеження у праві керування, є військовослужбовцем, аліменти перераховував на картку стягувача, не знав про те, що стягувач не забрала виконавчий лист, так як говорила про це.

Інші заяви, клопотання станом на час розгляду справи 25 квітня 2025 року відсутні.

Із врахуванням доказів по справі суд приходить до слідуючих висновків.

Відповідно до КУпАП суд розглядає справу в межах протоколу про адміністративне правопорушення і не повноважний виходити за його межі.

Адміністративна відповідальність за ч.3 ст.126 КУпАП настає за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Згідно з даними протоколу від 08 квітня 2025 року ОСОБА_1 07 квітня 2025 року близько 20-50 год в м.Ніжині по вул.Овдіївська, 158, керував автомобілем Audi А6, номерний знак НОМЕР_2 , будучи тимчасово обмеженим у праві керування транспортними засобами Ніжинським ВДВС від 18 березня 2025 року.

ОСОБА_1 факт вчинення правопорушення заперечує з посиланням на необізнаність щодо наявності постанови державного виконавця про встановлення даного обмеження, що зазначено ним в заяві до суду.

До протоколу працівником поліції додано копію постанови Ніжинського ВДВС від 18 березня 2025 року у ВП №53688705 про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як боржнику по сплаті аліментів,-у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа №740/274/17, виданого 03 квітня 2017 року. Дана постанова не має обов`язкових реквізитів щодо віднесення її до оригіналу чи копії, не містить підпису відповідної особи, відомостей щодо її чинності станом на час складення протоколу.

Інші матеріали до протоколу не додані.

При розгляді справи суд виходить виключно із тих доказів, що надані поліцейським до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала настання цих наслідків.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, характеризується прямим умислом.

Працівниками поліції не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 був обізнаний про встановлення відносно нього тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, і в подальшому 07 квітня 2025 року протиправно керував автомобілем в м.Ніжині, усвідомлюючи характер своїх дій, а від так не спростовані твердження ОСОБА_1 про те, що йому нічого не було відомо про таке рішення державного виконавця, що дає достатні підстави стверджувати про відсутність вини у формі умислу, оскільки останній не усвідомлював протиправний характер своїх дій та не бажав про настання будь-яких наслідків, що не спростовано. Крім того, 07 квітня 2025 року ОСОБА_1 не був зупинений працівниками поліції під час керування транспортним засобом, так як матеріали складені наступного дня у відділку поліції.

З даних підстав дії поліцейських по притягненню ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.126 КУпАП не є ретельними, версія поліцейських, із врахуванням поданих доказів, не може надати розумного пояснення щодо суб`єктивної сторони інкримінованих дій в частині зазначеного в протоколі умислу чи необережності та встановлених у судовому засіданні обставин щодо дій ОСОБА_1 , у зв`язку з чим наявні обґрунтовані підстави для розумного сумніву в доведеності наявності складу інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення.

За змістом ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Також суд враховує, що зазначені у протоколі відомості не відповідають вимогам як ст.256 та і ч.3 ст.126 КУпАП, які передбачають наведення у ньому усіх відомостей, які необхідні для розгляду справи судом, при цьому обов`язок з`ясування фактів та обсяг інкримінованих дій не може перекладатися на суд, адже протокол має бути належним чином оформленим, а обставини, викладені у ньому, повинні бути підтверджені належними доказами, достатніми для вирішення питання по суті, що узгоджується із практикою ЄСПЛ, яка звертає увагу на роль національних судів щодо організації судових проваджень таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (рішення ЄСПЛ у справі «Шульга проти України»). ЄСПЛ у справі "Ушаков та Ушакова проти України" вказує на те, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності "поза розумним сумнівом". Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Більше того, під час провадження на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод неухильно застосовується принцип-той, хто стверджує щось, повинен довести це твердження. Тобто, вказуючи у протоколі про певного роду факти та обвинувачення щодо них, поліцейський має довести, що вони дійсно мали місце.

Протокол про адміністративне правопорушення, який складений із порушеннями, за встановлених судом обставин не є визначальним при вирішенні питання про притягнення до адміністративної відповідальності, його неналежне оформлення розцінюється судом як формальний підхід до виконання посадових обов`язків поліцейського, що в свою чергу не відповідає завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення згідно ст.1 щодо зокрема охорони прав і свобод громадян, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, при цьому ст.7 даного Кодексу встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, що є підставою для закриття провадження у справі згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з недоведеністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП.

При розгляді справи суд виходить виключно із тих доказів, що надані поліцейським до протоколу про адміністративне правопорушення, та особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час судового розгляду, із врахуванням змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Керуючись ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

постановив:

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.126 КУпАП-закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.Олійник