Справа №: 398/2258/25
провадження №: 3/398/825/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

"18" квітня 2025 р. м. Олександрія

Суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Шинкаренко Ірина Петрівна, розглянувши матеріали, які надійшли від Олександрійського районного відділу поліції ГУНП в Кіровоградської області, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 685528 від 11 квітня 2025 року цього дня о 08 год. 00 хв. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив сварку з тещею ОСОБА_2 , в ході якої декілька разів виражався в її адресу нецензурною лайкою, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру.

Відповідальність за дане адміністративне правопорушення передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчиненому визнав частково, пояснив, що він для перевірки взяв телефон у своєї доньки, котра проживає з його тещею ОСОБА_2 . А коли остання прийшла до нього додому, щоб забрати телефон онуки, у них сталася сварка, під час якої він дійсно декілька разів використав ненормативну лексику, проте ніякого насильства відносно тещі не вчиняв та фізичної сили не застосовував.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши інші докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» року домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Протиправні дії за цією статтею можуть мати характер фізичного, психологічного чи економічного насильства.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

В диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки: можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Отже, домашнє насильство - це насильство чи інше жорстоке поводження однієї людини над іншою у межах сімейних стосунків. Насильство - застосування силових методів, або психологічного тиску за допомогою погроз, свідомо спрямованих на слабких або тих, хто не може чинити опір. Основними ознаками домашнього насильства є: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди (фізичної, психологічної); порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство. Якщо в діях особи немає хоча б однієї з чотирьох наведених ознак, то такі дії не є насильством.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Приписами ст. 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину у справі.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 вчинив сварку з тещею ОСОБА_2 , в ході якої декілька разів виражався в її адресу нецензурною лайкою, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру.

Разом з тим, як вбачається з письмових матеріалів справи від ПОГ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області надійшло повідомлення, що ОСОБА_2 звернулася до тим, що 11 квітня 2025 року о 08 год. 00 хв. її зять ОСОБА_1 вчинив сварку. З письмових пояснень ОСОБА_2 , відібраних 15 квітня 2025 року, вбачається, що ОСОБА_1 , перебуваючи в стані сп`яніння, виражався в її адресу нецензурною лайкою. Разом з тим, згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 15 квітня 2025 року 11 квітня 2025 року до його будинку за адресою АДРЕСА_1 , прийшла теща ОСОБА_2 та почала вчиняти сварку, оскільки він забрав телефон у своєї доньки, яка проживає разом з нею. Він, вживши перед цим небагато алкоголю, перебуваючи в емоційно збудженому стані, декілька разів виражався відносно тещі нецензурною лайкою, при цьому фізичної сили не застосовував.

Таким чином, при розгляді справи судом встановлено наявність конфлікту між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на побутовому ґрунті, який однак не свідчить про вчинення домашнього насильства.

Домашнє насильство вчиняється шляхом порушення основних прав та свобод іншого члена сім`ї та призводить або може призвести до заподіяння шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, самі по собі нецензурні висловлювання чи словесні образи та погрози, які виникають під час конфлікту та викликані напруженим емоційним станом сторін такої суперечки, не становлять собою домашнє насильство. Такі дії утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли вони спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо вони викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Суддя зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення, а тому не може вважатися неспростовним доказом вчинення правопорушення в розумінні ст. 251 КУпАП, а обставини, викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.

Досліджені в судовому засіданні матеріали справи свідчать про конфлікт, котрий виник між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , однак дії ОСОБА_1 не виходили за межі звичайних конфліктних відносин, що склались між сторонами, та не містили відповідних ознак домашнього насильства, що б вказувало на їх навмисний характер та намір заподіяти шкоду психологічному чи фізичному здоров`ю потерпілої особи.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 не підпадають під правову кваліфікацію діяння, визначеного диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП і не становлять складу адміністративного правопорушення.

Згідно з приписами ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини суд не має права самостійно відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки у справі відсутні належні та допустимі докази, які б поза розумним сумнівом доводили факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України у зв`язку із відсутністю подій і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 9, ч. 1 ст.173-2, ст. 245, 251, 254, 256, 268, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст.280, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ

Провадження у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 173-2КУпАП закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області.

Постанова набирає чинності після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи апеляційним судом, якщо постанову не скасовано.

Суддя Ірина Петрівна Шинкаренко