Справа № 133/2544/24
Провадження № 33/801/396/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Пєтухова Н. О.
Доповідач: Сало Т. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 рокум. Вінниця

Вінницький апеляційний суд, суддя Сало Т.Б., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 24 лютого 2025 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Постановою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 24 лютого 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору на користь держави.

Не погодившись із вказаною постановою, 03 квітня 2025 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні даного адміністративного правопорушення та відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

У скарзі зазначає, що факт керування транспортним засобом не відображений на відеозаписі, що залишено судом поза увагою. Правильність роботи приладу «Драгер» викликає сумніви, адже лише на третій раз прилад відобразив результат огляду.

Також ОСОБА_1 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови, мотивуючи тим, що в судовому засіданні ні він, ні його захисник участі не брали. Про наявність постанови захиснику стало відомо лише 02 квітня 2025 року під час ознайомлення з матеріалами справи. ОСОБА_1 оскаржувана постанова була направлена 20 березня 2025 року і отримана ним 28 березня 2025 року, а тому заявник вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 289 КУпАП, в разі пропуску строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.

При вирішенні питання про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, апеляційний суд виходить з того, що постанову Козятинським міськрайонним судом Вінницької області винесено 24 лютого 2025 року у відсутність ОСОБА_1 та його захисника.

Згідно супровідного листа від 20 березня 2025 року вказана постанова була направлена на адресу ОСОБА_1 (а.с.23).

Копію постанови отримано ОСОБА_1 28 березня 2025 року, що підтверджується доданим до апеляційної скарги відстеженням поштового відправлення (а.с.27-28).

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 подано 03 квітня 2025 року.

Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_1 подано протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови, беручи до уваги, що матеріали справи не містять доказів того, що він раніше отримував копію оскаржуваної постанови, з метою забезпечення конституційного права особи на оскарження судового рішення, про яке стверджується в рішеннях Європейського суду з прав людини, апеляційний суд прийшов до висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.

Судове засідання, призначене на 15 квітня 2025 року, було відкладено за клопотанням адвоката Пилипчука В.О. на 22 квітня 2025 року.

У судове засідання, призначене на 22 квітня 2025 року, ОСОБА_1 та адвокат Пилипчук В.О. не з`явилися.

21 квітня 2025 року від адвоката Пилипчука В.О. надійшла заява, в якій він просить судове засідання провести без його участі та участі ОСОБА_1 за наявними у справі матеріалами. Апеляційну скаргу підтримують та просять її задовольнити.

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 та його захисника.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №114797, складеного ком. 1 взводу 1 роти батальйону БПП з обслуговування Хмільницького районну УПП у Вінницькій області ДПП старшим лейтенантом поліції Даценком В.В., 20 серпня 2024 року о 05 год. 50 хв. в с. Махінвка по вул. Козятинській, 6, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, зі згоди водія, проводився на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер 0321», результат позитивний - 0,52%. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.3).

Цифровий показник приладу «Drager Alcotest» становить 0,52 ‰, що відображено у роздрукованих на папері показниках спеціального технічного засобу та зафіксовано в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.6-7).

У підпункті а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України зазначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність, в тому числі, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Під час розгляду справи суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.280 КУПАП з`ясував всі обставини, що підлягають доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та надав їм правову оцінку.

Висновок суду першої інстанції про те, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, а саме керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає про те, що судом залишено поза увагою відсутність зафіксованого на відеозаписах факту керування ним транспортним засобом та безпосередньо знаходження його за кермом.

Для притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП доведенню підлягає як факт керування особою транспортним засобом, так і факт її перебування в цей момент у стані сп`яніння.

У п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року №14 судам роз`яснено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Апеляційний суд виходить з того, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №114797 від 20 серпня 2024 року зазначено суть адміністративного правопорушення та опис установлених обставин, зокрема зазначено, що водій, яким є ОСОБА_1 , керував автомобілем «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_1 .

Будь-яких заперечень щодо керування транспортним засобом в протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не висловив, вказавши, що пояснення надасть у суді.

ОСОБА_1 , будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи у суде засідання до суду першої інстанції 24 лютого 2025 року не з`явився, як і не з`явився його захисник.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Пилипчук В.О. був обізнаний про розгляд справи 24 лютого 2025 року, про що свідчить зміст його заяви про ознайомлення з матеріалами справи від 21 лютого 2025 року (а.с.16).

Будь-яких письмових пояснень (заперечень) з приводу викладених у протоколі обставин, в тому числі і щодо факту керування (чи не керування) ОСОБА_1 до суду першої інстанції не подав.

Так само як ОСОБА_1 чи його захисник не з`явилися і до суду апеляційної інстанції.

Дослідивши відеозапис з нагрудної камери поліцейського (портативного відеореєстратора) апеляційним судом встановлено, що на відео дійсно не зафіксовано факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. На відео зафіксовано, як ОСОБА_1 стоїть біля автомобіля, який розташований на краю дороги. При цьому, на запитання поліцейського: «Поясніть цей Ваш розворот?» (05:43:18) ОСОБА_1 відповів: «Жінку вивозив на роботу, ще не поїхала». Після цього поліцейський повідомив ОСОБА_1 : «У вас не роблять світлові прилади. Чого ви не користуєтеся, виїхали на трасу, зробили непонятний рух, без світла їдете. Ще темна пора доби.» (05:43:24), на що ОСОБА_1 відповів: «Я зрозумів, я не включив». Про факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом свідчать і інші фрагменти розмови. Так, на запитання поліцейського чи це ОСОБА_1 вивозив жінку (05:44:24) і чи він робив поворот на трасі (05:44:34) останній стверджувально відповів: «Так». Після цього поліцейський озвучив, що він проводить розгляд справи та виносить відносно ОСОБА_1 постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме за здійснення розвороту без увімкнення покажчика повороту. Жодних заперечень щодо вказаний обставин ОСОБА_1 не висловив.

Відтак, апеляційний суд вважає, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом є доведеним.

Також ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає про те, що поліцейськими не було дотримано порядку проведення огляду на стан сп`яніння, оскільки після того, як він вперше продув у прилад «Драгер» результат огляду показав відсутність алкоголю, після другого разу показник приладу був незрозумілим і лише продувши у прилад втретє з`явився показник 0,52 проміле. Не дивлячись на вказані розбіжності, поліцейським не було забезпечено проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

Вказана позиція також відхиляється апеляційним судом.

Статтею 266 КУпАП визначено, що огляд особи, яка керувала транспортним, на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 затверджено Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду.

У пункті 3 вказаного Порядку зазначено, що огляд проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність);

- лікарем закладу охорони здоров`я.

Відповідно до пункту 5 Порядку, результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.

З відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 було двічі запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сипіння або за допомогою приладу «Драгер», або в закладі охорони здоров`я (05:46:31). ОСОБА_1 погодився на пропозицію поліцейського пройти огляд на місці за допомогою приладу «Драгер». Перед проведення огляду поліцейський надав ОСОБА_1 мундштук для перевірки його на цілісність. Після того, як поліцейський встановив мундштук у спеціальний технічний засіб і підготував його до вимірювання, про що свідчить характерний звук, він продемонстрував екран ОСОБА_2 та озвучив: «Перевірено, мундштук чистий. Йде аналіз. Дихайте до щолчка». (05:58:00). ОСОБА_1 здійснив три спроби видиху повітря (05:58:15, 05:58:40, 05:59:10) і, через недостатні проби видихаємого повітря, лише на третій раз на дисплеї з`явився результат вимірювання, проти якого не заперечив ОСОБА_1 .. У кінці ОСОБА_1 запитав, чи може він на місці оплатити штраф за «…в стані сп`яніння…», щоб в суд не йшло (06:04:47).

Оскільки ОСОБА_1 не висловив заперечень щодо результату огляду, а відтак фактичного погодився з ним, підстав направляти його до медичного закладу не було.

Підсумовуючи, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги мають формальний характер та не є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції повно та об`єктивно з`ясовано фактичні обставини справи, вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, апеляційний суд вважає, що постанову суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити та поновити йому строк на оскарження постанови Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 24 лютого 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 24 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Б. Сало