ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1213/25 Справа № 718/3979/24 Суддя у 1-й інстанції - Омеко М. В. Суддя у 2-й інстанції - Пістун А. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу захисника Вартанової Гаяне Михайлівни в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2025 року відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ :

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 місяці.

При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, 21.12.2024 року о 17:30 в с.Оршівці на дорозі Н-10,204 км. водій ОСОБА_1 керував ТЗ Renault Master НОМЕР_1 відносно якого встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами постановою ДВС Нікопольського району номер ВП 72100550 від 22.06.2023 року, чим порушив ст. 15 ЗУ ДР- Основні положення щодо допуску до керування транспортними засобами, відповідальність за яке передбачено ч.3 ст. 126 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою захисник ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та постановити нову, якою провадження по справі закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_1 фактично притягнуто до відповідальності у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк три місяці за одне й те саме порушення двічі.

Вказує, що суд проігнорував клопотання про об`єднання двох проваджень, про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Також зазначає, що не можливо було притягнути ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, оскільки він не знав про наявність заочного рішення суду щодо сплати аліментів.

Також вказує, що ОСОБА_1 позбавлено права на захист.

Учасники провадження в судове засідання не зявились, про місце та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, заслухавши думку учасників провадження, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Приписи ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, та накладаючи на нього відповідне адміністративне стягнення, місцевий суд виходив з того, що вина останнього підтверджується зібраними по справі доказами.

Проте, апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Частиною 3 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Згідно приписів КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона).

При цьому, суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, тобто, склад даного адміністративного правопорушення буде повним у разі, коли особа, знаючи, що її обмежили у праві керування, свідомо керує транспортним засобом.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які встановлюють об`єктивну істину в справі.

За приписами ст. 251 КУпАП, тягар доказування доведеності вини особи у скоєнні інкримінованого адміністративного правопорушення покладається на уповноважену службову особу, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, тобто у даному конкретному випадку, на поліцейського.

Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 126 КУпАП, були повторно досліджені наявні в матеріалах справи докази.

Відповідно до п. 2 ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Як встановлено в абз. третьому цієї частини вказаної статті, постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, надсилаються сторонам для відома не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Стаття 22 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами надсилаються рекомендованим поштовим відправленням і боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Згідно змісту постанови визначено надіслати дану постанову сторонам виконавчого провадження до відома, а також до Єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України для виконання після закінчення строку, визначеного ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» для її оскарження, якщо постанова не була оскаржена, а у разі оскарження постанови - після розгляду справи відповідним судом, якщо постанова не скасована.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що будь-яких належних, достатніх та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 у будь-який спосіб був фактично повідомлений про прийняте щодо нього рішення та встановлення відносно нього тимчасового обмеження у праві керування транспортним засобом матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

Крім того, згідно письмових пояснень ОСОБА_1 , останній вказує на те, що він вчасно сплачує аліменти і до обмеження не має жодного відношення.

Також, до матеріалів справи захисником долучено копію ухвали Томаківського районного суду Дніпропетровської області про відкриття провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 08.03.2023 року у цивільній справі № 195/2027/22 про стягнення аліментів на повнолітню доньку.

Зазначене свідчить про те, що ОСОБА_1 дійсно не знав про існування постанови державного виконавця Нікопольського ВДВС у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління МЮ (м. Одеса) ВП № 72100550 від 15.11.2024 року, а тому в діях останнього відсутній умисел на керування транспортним засобом за наявності тимчасового обмеження у праві керування.

Суддя місцевого суду, приймаючи рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП на вказані обставини не звернув увагу, не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та безпідставно притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення статті 62 Конституції України встановлюють, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Згідно роз`яснень, які містяться в абзаці другому п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року за №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» (Заява № 39598/03) Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Таким чином, враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що матеріалами справи не підтверджено, поза розумним сумнівом, що ОСОБА_1 порушив ч. 3 ст. 126 КУпАП, оскільки відповідно до змісту ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, тому постанову місцевого суду необхідно скасувати, а провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Вартанової Гаяне Михайлівни в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2025 року скасувати.

Постановити нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП та провадження по даній справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Пістун