Справа № 127/1026/25
Провадження № 33/801/403/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Антонюк В. В.
Доповідач: Матківська М. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Матківська М. В.,

розглянувши апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1

на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 28 березня 2025 року про закриття провадження у справі щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

Встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 215349, складеного 08 січня 2025 року о 01 год 51 хв, 07 січня 2025 року о 23 год 40 хв ОСОБА_2 в м. Вінниці по проспекту Привокзальний, 2А, керуючи транспортним засобом BYD, д.н.з. НОМЕР_1 , по другорядній дорозі, не надала переваги в русі транспортному засобу Mersedes Bens, НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , що рухався по головній дорозі, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушила вимоги п. п. 2.3б, 16.11 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 28 березня 2025 року закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , в зв`язку з відсутністю в її діях складу наведеного адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_3 просить скасувати постанову суду і прийняти нову постанову, якою визнати винною ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнути її до адміністративної відповідальності, наклавши штраф у розмірі 850 грн відповідно до санкції статті.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що суд першої інстанції не у повній мірі дослідив матеріали справи, зокрема відеозапис, який фіксує момент дорожньо-транспортної пригоди та схему місця ДТП, яка повністю узгоджується з доданим відеозаписом. Суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі поклався переважно на висновок експерта, який не є єдиним джерелом оцінки події. Проте, висновок експерта базується лише на копіях матеріалів справи, наданих адвокатом Любліної (Фліт) Г. Є., її поясненнях, і не враховує відеозапис, який долучив до матеріалів справи потерпілий.

Тому потерпілий ОСОБА_1 вважає, що постанова Вінницького міського суду Вінницької області від 28 березня 2025 року є незаконною та необґрунтованою через неповне дослідження доказів, зокрема відеозапису, долученого до матеріалів справи, та порушення принципів всебічного, повного й об`єктивного розгляду, передбачених ст. 245 КУпАП.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_1 і його захисник адвокат Деркач В. Г. апеляційну скаргу підтримали, просять її задовільнити.

Особа, відносно якої закрито провадження у справі про притягнення її до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 і її захисник адвокат Лисий О. В. проти задоволення апеляційної скарги заперечили.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали адміністративної справи, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення за таких підстав.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованими ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Статтею 124 КУпАП визначено, що порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Згідно п. 2.3.б Правил дорожнього руху, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 16.11. Правил дорожнього руху, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається другорядною дорогою, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у пункті 26 постанови «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року, суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП, може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху.

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За правилами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, згідно вимог статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно вимог статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з правовою позицією, викладеною в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року, при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247 і 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 КУпАП.

Зі змісту оскаржуваної постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 28 березня 2025 року вбачається, що мотивуючи наявність підстав для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, суд першої інстанції посилається на висновок експерта № 630/25-21 від 18 березня 2025 року, надаючи йому перевагу над іншими доказами у справі.

З таким висновком суду першої інстанції не можна погодитись з урахуванням наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, жодний доказ не має наперед встановленої сили і оцінюється як окремо, так і в сукупності з іншими доказами у справі за внутрішнім переконанням посадової особи, що розглядає справу.

Апеляційний суд враховує, що висновок експерта Базалицького В. від 18 березня 2025 року № 630/25-21, складений за заявою адвоката Лисого О. В. від 12 березня 2025 року.

При цьому, експерту стороною захисту були надані копії: схеми місця ДТП від 07 січня 2025 року, пояснення ОСОБА_4 від 08 січня 2025 року, пояснення водія ОСОБА_1 від 08 січня 2025 року, додаткових пояснень водія ОСОБА_4 від 12 березня 2025 року, протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР № 215349 (а. с. 33-36).

Отже, експерт призначався не у відповідності з вимогами ст. 273 КУпАП; про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок експерта, передбачену ч. 1 ст. 384, 385 КК України, у встановленому законом порядку експерт не попереджався, дослідження проведено за заявою адвоката Лисого О. В., без всебічного дослідження обставин дорожньо-транспортної пригоди, оскільки оригінали матеріалів справи про адміністративне правопорушення для дослідження не надавались.

А тому наданому експертом висновку не може бути надано перевагу над іншими доказами, в тому числі поданими після надходження до суду висновку експерта.

Поза увагою суду залишилось те, що матеріали справи містять переконливі та беззаперечні докази, які підтверджують вину ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 215349 від 08 січня 2025 року, згідно якого 07 січня 2025 року о 23 год 40 хв ОСОБА_2 в м. Вінниці по проспекту Привокзальний, 2А, керуючи транспортним засобом BYD, д.н.з. НОМЕР_1 по другорядній дорозі, не надала переваги в русі транспортному засобу Mersedes Bens, НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , що рухався по головній дорозі, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками (а. с. 1);

- схема ДТП, що повністю відповідає обставинам викладеним у протоколі (а. с. 5);

- письмові поясненнями правопорушника ОСОБА_4 та потерпілого ОСОБА_1 (а. с. 3-4);

- відеозапис з камер спостереження вулиці Батозька м. Вінниця, на якому зафіксовано момент зіткнення транспортних засобів (а. с. 45).

Так, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_2 на перехресті нерівнозначних доріг рухаючись другорядною дорогою, не надала дорогу транспортному засобу під керуванням ОСОБА_1 , який наближався до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі.

При цьому дані відеозапису підтверджують письмові пояснення надані потерпілим ОСОБА_1 (а. с. 5), та спростовують пояснення правопорушника ОСОБА_2 (а. с. 4).

Таким чином, суд першої інстанції допустив порушення ст. 245, 280 КУпАП, а саме не з`ясував обставини, що мають значення для правильного та об`єктивного вирішення справи, у зв`язку з чим постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

При цьому наведена норма не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного правопорушення.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 11 липня 2018 року (справа № 308/8763/15-а).

У цій постанові Верховний Суд серед іншого зауважив, що визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається зі сплином часу.

Так, згідно матеріалів справи, адміністративне правопорушення ОСОБА_2 було вчинено 07 січня 2025 року. З вищенаведеного вбачається, що строки можливого притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності почали діяти саме з 07 січня 2025 року, та відповідно до вимог ч. 2 ст. 38 КУпАП закінчилися 07 квітня 2025 року.

Отже, після 07 квітня 2025 року в розумінні п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

В статті 247 КУпАП зазначені обставини, що виключають провадження в справі про адміністративні правопорушення, зокрема: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення; 2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку; 3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність; 4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони; 5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; 6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; 7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу; 8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту; 9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

При цьому, аналіз даної статті вказує, що такі обставини, як: відсутність події і складу адміністративного правопорушення; вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони, - можливо встановити лише шляхом розгляду справи по суті, та перевірки фактичних обставин.

Інші ж обставини, зазначені в ст. 247 КУпАП встановлюються незалежно від фактичних обставин справи, в залежності від зазначеної конкретної обставини. Наприклад: смерті особи свідоцтвом про смерть; неосудність психіатричним висновком; недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку свідоцтвом про народження; строків притягнення особи до відповідальності - закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків передбачених статтею 38 цього Кодексу тощо.

При цьому стаття 247 КУпАП не надає право органу, що здійснює адміністративне провадження його закрити, а зобов`язує його це зробити.

За таких обставин, встановивши, що на час перегляду апеляційним судом справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , минув строк притягнення її до адміністративної відповідальності, апеляційний суд зобов`язаний закрити провадження у справі, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, без визнання її вини.

Отже, апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення, оскільки з урахуванням закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, суд позбавлений повноважень встановлення вини особи.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції, зокрема, має право скасувати постанову та закрити провадження у справі (пункт 2 частини 8 статті 294 КУпАП).

З урахуванням наведеного постанова суду першої інстанції підлягає до скасування із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строку накладення адміністративного стягнення, визначеного ст. 38 КУпАП на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 28 березня 2025 року про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення скасувати.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП в зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя:М. В. Матківська